Справа № 1640/2944/18
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2019-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 р.Справа № 1640/2944/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Тацій Л.В.,

Суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.10.2018 року, головуючий суддя І інстанції: С.О. Удовіченко, м. Полтава, повний текст складено 01.11.18 року по справі № 1640/2944/18

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1
про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив:

- визнати протиправним рішення Міністерства оборони України щодо відмови у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги внаслідок настання II групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності - 01 липня 2016 року,

- скасувати пункт 1 протоколу №31 від 23 березня 2018 року Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум,

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу внаслідок настання II групи інвалідності, пов`язаної в виконанням обов`язків військової служби, у 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності - 01 липня 2016 року,

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 30.10.2018 року по справі № 1640/2944/18 позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом №31 від 23 березня 2018 року, яким відмовлено у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги внаслідок настання II групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності - 01 липня 2016 року.

Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути питання щодо призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги внаслідок настання II групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності - 01 липня 2016 року, з урахуванням висновків суду.

В решті позовних вимог відмовлено.

Відповідач, Міністерство оборони України, не погодившись з даним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення в частині задоволення позову та прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначене рішення, суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, з істотними порушеннями норм матеріального і процесуального права, що призвело до прийняття незаконного судового рішення по суті.

Відповідач також зазначив, що позивачем надано до військового комісаріату неповний пакет документів, а саме останнім не надано жодного документу, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі ушкодження.

Позивач надіслав відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого проти задоволення апеляційної скарги заперечує в повному обсязі.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав заяву про розгляд справи без участі представника ОВК.

Згідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача змісту судового рішення, що оскаржується, апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно Довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 проходив службу в Збройних Силах з 09 травня 1983 року по 07 серпня 1985 року та являється учасником бойових дій, так як під час проходження військової служби брав участь в бойових діях в республіці Афганістан з 05 листопада 1983 року по 05 серпня 1985 року (а.с. 18).

Протоколом засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №1981 від 05 травня 2016 року встановлено, що множинні вогнепальні осколкові поранення голови та обох рук (контузія головного мозку в 1984 році) майора у відставці ОСОБА_1 , наслідком яких рубці шкіри в зазначених анатомічних областях, що підтверджено висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи №1190/ж від 05 травня 2016 року Київського міського клінічного бюро СМЕ, які у подальшому призвели до розвитку: "Стійких залишкових явищ перенесеної ЗЧМТ, МВТ у вигляді післятравматичної та дисциркуляторної енцефалопатії II-III ст., прогресуючого перебігу з вираженим церебростенічним синдромом, вестибуло-координаторними розладами, емоційно-вольовою нестійкістю, мнестичним зниженням, вегето-судинною дисфункцією, частими лікворо-динамічними кризами, стійко вираженим цефалічним синдромом. Післятравматичного церебрального арахноїдиту з розсіяною органічною симптоматикою, вираженими лікворо-динамічними порушеннями, центральної вестибулярної дисфункції III ст. Гіпертонічної хвороби II ст. IXC. Дифузного кардіосклерозу", що підтверджено військово-обліковими та медичними документами. Поранення (контузія) і захворювання, ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с. 86).

З 01 липня 2016 року ОСОБА_1 визнано інвалідом II групи у зв`язку із пораненням (контузією), захворюванням, яке пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, що підтверджується довідкою МСЕК від 12 липня 2016 року серії АВ 0494384 (а.с. 17).

16 травня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Кременчуцького об`єднаного міського військового комісаріату із заявою, в якій просив направити розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із інвалідністю другої групи, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби в порядку статті 16 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" (а.с. 15).

Листом №8/2734 від 24 травня 2017 року Кременчуцький об`єднаний міський військовий комісаріат повідомив позивача, що згідно з переліком документів, передбачених пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, є документ, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. За отриманням необхідних документів можливе та доцільне особисто звернутися до Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації та філії військово--медичних документів Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації (а.с. 16).

Не погоджуючись із такою відмовою, ОСОБА_1 звернувся до Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області.

Постановою Крюківського районного суду від 09 листопада 2017 року по справі №537/3072/17 визнано бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 , що полягає у не направленні розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо виплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , одноразової грошової допомоги внаслідок настання другої групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби - протиправною. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 направити розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , одноразової грошової допомоги внаслідок настання другої групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби (а.с. 98-101).

Постанова Крюківського районного суду від 09 листопада 2017 року по справі №537/3072/17 набрала законної сили 15 січня 2018 року.

Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

30 січня 2018 року Полтавський обласний військовий комісаріат направив до Департаменту фінансів Міністерства оборони України висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 (а.с. 84).

До висновку додано копію постанови Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області по справі №537/3072/17 від 09 листопада 2017 року; копію ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2018 року; копію довідки МСЕК про встановлення інвалідності серія АВ №0494384 від 01 липня 2016 року; копію витягу з протоколу ВЛК про встановлення причинного зв`язку поранення (травми, контузії, каліцтва); копію висновку судово-медичного експерта; копію військового квитка; копію паспорта; копію ідентифікаційного номеру.

23 березня 2018 року комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийнято рішення, оформлене протоколом №31, яким рядовому в запасі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), якого 07 серпня 1985 року звільнено зі строкової служби та 01 липня 2016 року під час первинного огляду органами МСЕК визнано інвалідом II групи внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії (довідка МСЕК серія АВ №0494384 від 12 липня 2016 року), оскільки заявником не подано документ, що свідчить про причини та обставини травми, який передбачено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги ..., затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975. Висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 05 травня 2016 року та висновок Центральної ВЛК Міністерства оборони України від 05 травня 2016 року №1981, які подано разом з іншими документами, не є документами, що свідчать про обставини поранення (а.с. 90).

Позивач не погоджуючись із фактичною відмовою Міністерства оборони України прийняти рішення щодо виплати одноразової грошової допомоги, звернувся до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надано разом з заявою усі необхідні документи, передбачені пунктом 11 Порядку № 975, а тому рішення комісії Міністерства оборони України про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги є протиправним.

Колегія суддів погоджується з таким висновком виходячи з наступного.

Частиною п`ятою статті 17 Конституції України встановлено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-ХІІІ від 25 березня 1992 року (далі по тексту - Закон України №2232-ХІІІ).

Визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XII від 20 грудня 1991 року, тут і надалі в редакції на момент виникнення спірних правовідносин (далі по тексту - Закон України №2011-XII).

Відповідно до статті 1 Закону України №2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно до частини першої статті 16 Закону України №2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Пунктом 4 частини другої статті 16 Закону України №2011-XII передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Згідно з пунктом б) частини першої статті 162 Закону України №2011-XII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі по тексту - Порядок), яким визначено механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Пунктом 11 Порядку передбачено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності. До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Пунктом 13 Порядку передбачено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Доводи відповідача про те, що позивачем не надано повного переліку документів, а саме документу, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що поранення не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, суд вважає необґрунтованими, оскільки надані позивачем документи мають виклад обставин та причин поранення.

Так, відповідно до пункту 21.5 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2008 року №402 встановлено, що постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій , травм, каліцтв приймаються в таких формах:

а) "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини" - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії і флоту у роки Громадянської війни, Великої Вітчизняної війни та війни з Японією (Другої світової війни), участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни (Другої світової війни), а також при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольота) або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань.

б) "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби" - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане (крім випадків протиправного діяння), у разі фактичного виконання службових обов`язків під час проходження військової служби в частинах, які не входили до складу діючої армії.

Відповідно до пункту 21.21 зазначеного Положення, за наявності тілесних ушкоджень (відсутність кінцівки, дефекти кісток черепа, рубці після поранень, наявність чужорідних тіл) у колишніх військовослужбовців - учасників бойових дій у роки Великої Вітчизняної війни, в інші періоди ведення бойових дій, у тому числі при проходженні військової служби в країнах, де велися бойові дії, а також у колишніх військовополонених у разі відсутності даних про їх медичний огляд ВЛК з цього приводу в період військової служби ці особи, незалежно від причини звільнення із Збройних Сил і ступеня придатності до військової служби у даний час, для встановлення характеру і давності тілесних ушкоджень за направленням військового комісара підлягають огляду судово-медичним експертом (за необхідності після обстеження у лікувально-профілактичному закладі). Результати медичного обстеження судово-медичним експертом заносяться в акт судово-медичного дослідження (висновок експерта) за наслідками поранення та разом з довідкою про проходження військової служби і перебування у частинах діючої армії, з посиланням на Перелік країн, посвідченням учасника бойових дій, військово-обліковими і медичними документами направляються до штатних ВЛК для встановлення причинного зв`язку поранення (каліцтва).

В матеріалах справи міститься висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи №1160/ж від 05 травня 2016 року, відповідно до змісту якого: "Спеціаліст у галузі судово-медичної експертизи, лікар судово-медичний експерт П.П.Ткач вищої кваліфікаційної категорії, зі стажем роботи за фахом 31 рік склав висновок відносно ОСОБА_1 . При огляді - лінійний рубець довжиною 1,8 см. - в лівій надбрівній ділянці з переходом на брівну ділянку, білого кольору, м`який, рухомий; подібних властивостей рубці лінійної та дугоподібної форми розташовані - на тильнобоковій поверхні проксимальної фаланги 1-го пальця лівої кисті (два) довжиною 1,6 см. в 2,8 см., тильно-боковій поверхні проксимальної фаланги 1-го пальця правої кисті довжиною 3,3 см.

Описані рубці є наслідком загоєння ран, які могли утворитися внаслідок вогнепальних (осколкових) поранень, отриманих у 1984 році" (а.с. 87).

Згідно Витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №1981 від 05 травня 2016 року встановлено, що множинні вогнепальні осколкові поранення голови та обох рук (контузія головного мозку в 1984 році) майора у відставці ОСОБА_1 , наслідком яких рубці шкіри в зазначених анатомічних областях, що підтверджено висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи №1190/ж від 05 травня 2016 року Київського міського клінічного бюро СМЕ, які у подальшому призвели до розвитку: "Стійких залишкових явищ перенесеної ЗЧМТ, МВТ у вигляді післятравматичної та дисциркуляторної енцефалопатії II-III ст., прогресуючого перебігу з вираженим церебростенічним синдромом, вестибуло-координаторними розладами, емоційно-вольовою нестійкістю, мнестичним зниженням, вегето-судинною дисфункцією, частими лікворо-динамічними кризами, стійко вираженим цефалічним синдромом. Післятравматичного церебрального арахноїдиту з розсіяною органічною симптоматикою, вираженими лікворо-динамічними порушеннями, центральної вестибулярної дисфункції III ст. Гіпертонічної хвороби II ст. IXC. Дифузного кардіосклерозу", що підтверджено військово-обліковими та медичними документами. Поранення (контузія) і захворювання, ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с. 86)

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що комісією ВЛК підтверджено причинно-наслідковий зв`язок травм, контузії, поранень, захворювань ОСОБА_1 із виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії, що по своїй суті свідчить, що поранення та захворювання позивача не пов`язані із вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Додатковим підтвердженням отримання позивачем поранення (контузії) та захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби є довідка МСЕК №0494384 від 12 липня 2016 року, згідно якої позивачу надано ІІ групу інвалідності у зв`язку з пораненням, контузія, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с. 85).

Крім того, у військовому квитку № НОМЕР_1 відсутні будь-які записи про вчинення ОСОБА_1 кримінального чи адміністративного правопорушення; навмисного чи в стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння спричинення собі тілесного ушкодження (а.с. 88-89).

Доводи апеляційної скарги про відсутність у поданих матеріалах документу, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, не є обґрунтованими, оскільки форма такого документу законодавчо не визначена, а тому, за приписами наведеної норми такими документами можуть бути будь-які відомості, які свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25 травня 2018 року у справі № 729/426/17.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач не довів суду правомірності відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а тому позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом №31 від 23 березня 2018 року, яким відмовлено у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги внаслідок настання II групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності - 01 липня 2016 року є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

З приводу вимоги про зобов`язання Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу внаслідок настання II групи інвалідності, пов`язаної в виконанням обов`язків військової служби, у 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності - 01 липня 2016 року, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що повноваження відповідача щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги є дискреційним та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Враховуючи вищевикладене, у задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу внаслідок настання II групи інвалідності, пов`язаної в виконанням обов`язків військової служби, у 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності - 01 липня 2016 року судом першої інстанції відмовлено.

В цій частині рішення суду першої інстанції не оскаржено.

Суд першої інстанції також, враховуючи те, що в ході розгляду справи встановлено, що рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом №31 від 23 березня 2018 року є протиправним, з метою повного та належного захисту прав позивача, зобов`язав Міністерство оборони України повторно розглянути питання щодо призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги внаслідок настання II групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності - 01 липня 2016 року, з урахуванням висновків суду.

Колегія суддів зазначає, що зазначене узгоджується з положеннями частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.11.2018 року у справі № 1640/2944/18 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.10.2018 року по справі № 1640/2944/18- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Тацій
Судді А.М. Григоров З.Г. Подобайло
Повний текст постанови складено 07.02.2019 року