Справа № 200/238/19-а
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2019-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2019 р. Справа№200/238/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Шинкарьова І.В.,

при секретарі судового засідання Заїченко Я.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління Національної Поліції в Донецькій Області до Відділу примусового виконання рішення Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, третя особа з боку відповідача без самостійних вимог на предмет позову ОСОБА_2 про скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В :

Головне управління Національної Поліції в Донецькій Області (87517, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Нахімова, 86) звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішення Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (84313, м. Краматорськ, бул. Машинобудівників, 32) про скасування постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про відкриття виконавчого провадження у виконавчому провадженні ВП № 57957926 від 21 грудня 2018 року, а також постанову про стягнення виконавчого збору від 21 грудня 2018 року за виконавчим провадженням № 57957926.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем безпідставно прийнята оскаржувана постанова, оскільки у даних постановах Слов'янський відділ поліції ГУНП в Донецькій області не є юридичною особою, а є підрозділом, коли Головне управління Національної поліції в Донецькій області. На підставі викладеного, вважає постанову про відкриття виконавчого провадження у ВП № 57957926 від 21 грудня 2018 року та постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 14892,00 грн. протиправними та просить їх скасувати.

Від представника відповідача через відділ діловодства та документообігу суду надійшли заперечення на адміністративний позов, в яких представник зазначив, що ним відкрито виконавче провадження за виконавчим листом який відповідав ст. 4 закону України «Про виконавче провадження» та мав усі необхідні реквізити. На підставі викладеного, відповідач просив суд визнати вимоги позивача безпідставними.

Окрім того просив суд залучити в якості тертої особи ОСОБА_2, оскільки скасування постанови про відкриття виконавчого провадження вплине на права та обов'язки стягувача у справі.

Ухвалою суду від 16 січня 2019 року було відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання на 23.10.2018 року.

Ухвалою від 28 січня 2019 року клопотання відповідача від 23 січня 2019 року про залучення в якості третьої особи задоволено та залучено в якості третьої особи з боку відповідача без самостійних вимог на предмет позову - ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1).

Представник позивача до судового засідання з'явився, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача та третя особа до судового засідання не з'явились, про дату час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Від представника відповідача та третьої особи надійшли клопотання про розгляд справи без участі.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

21 грудня 2018 року постановою Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області відкрито виконавче провадження з виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі № 805/3100/16-а про зобов'язання Слов'янського відділу поліції ГУНП в Донецькій області надати ОСОБА_2 відповідь на його звернення від 17 липня 2016 року щодо компенсування йому матеріальних витрат, які він зазнав у зв'язку із оплатою юридичних послуг. Окрім іншого, постановою від 21 грудня 2018 року визначено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 14892,00 грн.

Як вбачається із позовної заяви, позивач вважає, що відповідачем протиправно відкрито виконавче провадження та пред'явлено до стягнення суму виконавчого збору від 21 грудня 2018 року, оскільки боржник вказаний у вищезазначених постановах - Слов'янський відділ поліції ГУНП в Донецькій області взагалі не є юридичною особою, що у свою чергу порушує норми статті 15 Закону України «Про виконавче провадження». Отже, постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про відкриття виконавчого провадження у виконавчому провадженні ВП № 57957926 від 21 грудня 2018 року , а також постанову про стягнення виконавчого збору від 21 грудня 2018 року за виконавчим провадженням № 57957926 підлягають скасуванню.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - це сукупність дій органів і осіб, визначених у Законі України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року №1404 (далі - Закон № 1404), що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За приписами ст. 1 Закону №1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Частиною 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Положеннями частини 1 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред'явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв'язку та адреси електронної пошти.

Судом встановлено, що до відповідача для примусового виконання надійшов виконавчий документ, а саме: виконавчий лист, виданий Донецьким окружним адміністративним судом від 01 грудня 2016 року, який відповідає вимогам частини 1 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».

У зазначеному виконавчому документі зазначено реквізити боржника - Слов`янський відділ поліції ГУ НП в Донецькій області вул. Університетська, 30, м. Слов'янськ, 84100, .

Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено право чи обов'язок виконавця перевіряти місцезнаходження (проживання) боржника або правильність вказаних реквізитів на етапі прийняття виконавчого документа та відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, оскільки до відповідача надійшов виконавчий документ який відповідає вимогам частини 1 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», у державного виконавця не було підстав для повернення виконавчого документа стягувачу, у зв'язку із пред'явленням виконавчого листа з невірно вказаним кодом ЄДРПОУ.

Також суд зазначає, що частиною 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред'явлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов'язковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред'явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

З огляду на встановлені обставини, враховуючи, що виконавчий документ містив інформацію передбачену частиною 1 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» та були відсутні підстави для повернення виконавчого документа стягувачу передбачені частиною 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», відповідачем було правомірно прийнято постанову від 21 грудня 2018 року про відкриття виконавче провадження № 57957926 та пред'явлено до стягнення суму виконавчого збору.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач діяв на підставі та у межах повноважень, визначених Законом України "Про виконавче провадження", з огляду на що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Разом з цим, суд зазначає, що позивач може скористатись нормами статті 374 КАС України щодо виправлення помилки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, за наявності таких обставин, або нормами 374 КАС України щодо заміни сторони виконавчого провадження.

У зв'язку з відмовою в задоволені позову, відсутні підстави для повернення судових витрат.

З урахуванням зазначеного, на підставі положень Конституції України, Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст. 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Головного управління Національної Поліції в Донецькій Області до Відділу примусового виконання рішення Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, третя особа з боку відповідача без самостійних вимог на предмет позову ОСОБА_2 про скасування постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про відкриття виконавчого провадження у виконавчому провадженні ВП № 57957926 від 21 грудня 2018 року, а також постанову про стягнення виконавчого збору від 21 грудня 2018 року за виконавчим провадженням № 57957926 - відмовити.

Рішення складено у повному обсязі та проголошено у судовому засіданні 05 лютого 2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Шинкарьова І.В.