Справа № 520/10085/18
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2019-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2019 р. справа №520/10085/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Котеньова О.Г., за участі секретаря судового засідання Корнієнка А.Д.,

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (вул. Комсомольська, буд. 6, смт. Краснокутськ, Харківська область, 62002, код НОМЕР_1) до Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Фізична особа - підприємець ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у Харківській області № 7886 від 22 жовтня 2018 року "Про проведення документальної позапланової перевірки самозайнятої особи ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1)".

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем в наказі про проведення позапланової документальної невиїзної перевірки № 7886 від 22 жовтня 2018 року не вказано, яку саме податкову інформацію, що свідчить про порушення позивачем податкового законодавства, отримано відповідачем, яку саме норму чинного законодавства ним порушено як фізичною особою - підприємцем та що саме є підставою для проведення документальної позапланової невиїзної перевірки. Також позивач зазначив, що станом на 01.11.2018 він здійснює підприємницьку діяльність на загальній системі оподаткування та не є платником податку на додану вартість, у зв'язку з чим у відповідача відсутні підстави для проведення вказаної перевірки саме з питань сплати податку на додану вартість.

Відповідачем надано відзив на позов, в якому вказано, що оскаржуваний наказ виданий у відповідності до норм чинного законодавства, оскільки у контролюючого органу з'явилась податкова інформація щодо вчинення фактичних порушень позивачем у вигляді податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік, відповідно до якої ФОП ОСОБА_1 задекларував суму одержаного доходу 1025090 грн, тобто повинен був подати заяву щодо реєстрації його як платника ПДВ у 2017 році відповідно до приписів п. 181.1 ст. 181, п. 183.1, 183.2 ст. 183 Податкового кодексу України. Позивач відповіді на обовязковий письмовий запит ГУ ДФС у Харківській області не надав, що і стало підставою для винесення оскаржуваного наказу, у зв'язку з чим відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивачем надано відповідь на відзив, в якому зазначив, що доводи відзиву на позовну заяву не відповідають вимогам чинного законодавства України, оскільки позивачем особисто подано через канцелярію ГУ ДФС у Харківській області реєстраційну заяву платника податку на додану вартість з метою реєстрації контролюючим органом його як платника ПДВ, проте щодо результатів розгляду вказаної заяви позивач відповідей не отримував.

Правом на подання заперечення на відповідь на відзив відповідач не скористався.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити адміністративний позов з підстав та мотивів, викладених в ньому.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, підтримав правову позицію, викладену у відзиві та просив суд у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець та здійснює підприємницьку діяльність у сфері лісопильного та стругального виробництва.

10 квітня 2018 року Головним управління ДФС у Харківській області сформовано запит про надання інформації (пояснення) та її документального підтвердження № 3337/ФОП/20-40-13-15-14, в якому зазначено, що контролюючим органом отримано податкову інформацію, яка свідчить про порушення платником податків податкового законодавства, а саме згідно з даними інформаційних ресурсів Державної фіскальної служби України, що знаходяться в розпорядженні Головного управління ДФС у Харківській області, сума доходу, задекларована ФОП ОСОБА_1 (п.н. НОМЕР_1) за 2016 рік складає 1025090,00 грн, за 2017 рік - 814992,00 грн.

На підставі викладено, відповідачем запропоновано позивачу протягом пятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту, надати інформацію (пояснення та їх документальні підтвердження) з приводу наведених фатків.

У звязку з ненаданням ФОП ОСОБА_1 документальних підтверджень на письмовий запит № 3337/ФОП/20-40-13-15-14 від 10.04.2018 Головним управлінням ДФС у Харківській області сформовано наказ від 22.10.2018 № 7886 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки самозайнятої особи ОСОБА_1.

Не погоджуючись з вказаним наказом, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними приписами норм чинного законодавства.

Відповідно до підпункту 16.1.5 підпункту 16.1.7 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний подавати контролюючим органам інформацію в порядку, у строки та в обсягах, встановлених податковим законодавством, подавати на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів (у випадках, визначених законодавством) документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов'язані з обчисленням та сплатою податків та зборів. У письмовій вимозі обов'язково зазначаються конкретний перелік документів, які повинен надати платник податків, та підстави для їх надання.

Пунктом 73.3 статті 73 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити:1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; 2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; 3) печатку контролюючого органу.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; 2) для визначення відповідності умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки" під час здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу та/або для визначення рівня звичайних цін у випадках, визначених цим Кодексом; 3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків; 4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків: податкової накладної покупцю або про допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов'язкових реквізитів податкової накладної, передбачених п. 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування; акцизної накладної покупцю або про порушення порядку заповнення та/або порядку реєстрації акцизної накладної; 5) у разі проведення зустрічної звірки; 6) в інших випадках, визначених цим Кодексом.

У разі якщо запит складено з порушенням вимог, визначених абзацами першим - пятим цього пункту, платник податків звільняється від обовязку надавати відповідь на такий запит.

Аналіз зазначених положень податкового законодавства свідчить про те, що запит податкового органу про надання відповідної інформації платником податків повинен визначати конкретні підстави, тобто, наявність чітко окреслених обставин, які свідчать про порушення платником податків податкового законодавства. Без повідомлення вказаних фактів платник податків не має об'єктивної можливості надати будь-які пояснення та їх документальне підтвердження.

Судом встановлено, що фактичною підставою для направлення Головним управлінням ДФС у Харківській області письмового запиту № 337/ФОП/20-40-13-15-14 від 10.04.2018 стало отримання податкової інформації, а саме задекларована сума доходу ФОП ОСОБА_1, який здійснює підприємницьку діяльність на загальній системі оподаткування, за 2016 рік 1025090,00 грн, за 2017 рік - 814992,00 грн.

Пунктом 181.1. ст. 181 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

Відповідно до п. 183.1, п. 183.2 ст.183 Податкового кодексу України будь-яка особа, що підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку, подає до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву.

У разі обов'язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до контролюючого органу не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу.

Судом з розрахунку податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих самозайнятою особою встановлено, що сума одержаного доходу ФОП ОСОБА_1 за 2016 рік складає 1025090,00 грн.

ФОП ОСОБА_1 на підставі п. 181.1 ст. 181 Податкового кодексу України подав 10.02.2017 до контролюючого органу за місцем реєстрації, а саме до Слобожанської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області, реєстраційну заяву платника податку на додану вартість за вхідним номером 243 від 13.02.2017.

Доказів щодо розгляду вказаної заяви до суду не надано.

У запиті ГУ ДФС у Харківській області від 10.04.2018 № 337/ФОП/20-40-13-15-14 відомості щодо розгляду такої заяви також не зазначені.

Враховуючи, що позивачем дотримано вимоги ст. 183 Податкового кодексу України та виконано дії, встановлені вказаною нормою, однак контролюючим органом не здійснено жодних дій щодо розгляду заяви позивача, суд приходить до висновку про зазначення в неповному обсязі інформації, що підтверджує підстави для надіслання запиту.

Таким чином, у позивача відсутній обов'язок надавати відповідь на запит.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Так, згідно з підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України підставою для перевірки є отримання податкової інформації, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Виходячи з аналізу наведених правових норм, документальна позапланова перевірка проводиться за наявності підстав для її проведення.

Враховуючи, що позивачем дотримано вимоги ст.ст. 181, 183 Податкового кодексу України, суд приходить до висновку, що підстав для проведення документальної позапланової невиїзної перевірки самозайнятої особи ОСОБА_1 з питань повноти нарахування та сплати податку на додану вартість, передбаченого Податковим кодексом України, та ненаданням документальних підтверджень на письмовий запит ГУ ДФС у Харківській області від 10.04.2018 № 337/ФОП/20-40-13-15-14, не було, а тому наказ Головного управління ДФС у Харківській області № 7886 від 22.10.2018 підлягає скасуванню.

Керуючись принципом верховенства права, гарантованим ст.8 Конституції України та ст.6 КАС України, суд на підставі ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

У межах спірних правовідносин судом встановлено виконання позивачем своїх податкових обов'язків, у той час як контролюючий орган не навів достатніх аргументів щодо правомірності оскаржуваного рішення, окрім того, відповідачем під час надіслання запиту та винесення наказу про призначення перевірки порушено принцип обґрунтованості, який вимагає від суб'єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов'язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації.

Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі. Суб'єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами.

Відповідачем під час надіслання запиту не враховано та безпосередньо у запиті не відображено надання позивачем заяви у порядку ст.ст.181, 183 ПК України.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 5-10, 19, 77, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (вул. Комсомольська, буд. 6, смт. Краснокутськ, Харківська область, 62002, код НОМЕР_1) до Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) про визнання протиправним та скасування наказу - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у Харківській області № 7886 від 22 жовтня 2018 року "Про проведення документальної позапланової перевірки самозайнятої особи ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1)".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області (, вул. Пушкінська, буд.46, м. Харків, 61057) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (вул. Комсомольська, буд. 6, смт. Краснокутськ, Харківська область, 62002, код НОМЕР_1) судовий збір у сумі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності редакцією Кодексу адміністративного судочинства України від 15.12.2017.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі складено 04 лютого 2019 року.

Суддя О.Г. Котеньов