Справа № 120/424/19-а
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

07 лютого 2019 р. справа № 120/424/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жданкіної Наталії Володимирівни, розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача про забезпечення позову Державної установи "Ладижинська виправна колонія (№39)" до Управління Держпраці у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови,

в с т а н о в и в :

06.02.2019 до Вінницького окружного адміністративного суду звернулось Державної установи "Ладижинська виправна колонія (№39)" до Управління Держпраці у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови.

Крім того, 06.02.2019 представником позивача подана до суду заява про вжиття заходів забезпечення позову, в якій просить забезпечити позов шляхом зупинення дії індивідуального акту - постанови Управління Держпраці у Вінницькій області про накладення штрафу уповноваженими особами № ВН 2050/197/АВ/П/ТД-ФС від 09.01.2019.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Суддя після одержання заяви про забезпечення позову з'ясовує, чи відповідає вона вимогам, встановленим статтею 152 КАС України.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що вона не відповідає таким вимогам.

Пунктом 2 частини 1 ст. 152 КАС України встановлено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім’я (прізвище, ім’я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності; або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв’язку, офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти.

Тобто, в даному випадку існує обов'язок зазначення ідентифікаційних даних всіх учасників справи, в тому числі і ідентифікаційного коду юридичної особи.

Дана норма носить імперативний характер та не має виключень.

В порушення даної норми, у заяві про забезпечення позову не вказано як найменування сторони відповідача так й відомостей наявність яких передбачена пунктом 2 частини 1 ст. 152 КАС України (місцезнаходження, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; номери засобів зв’язку; офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти).

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 152 КАС України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно із пп. 6 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду заяви про забезпечення позову встановлюється ставка судового збору 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік " установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2019 року - 1921,00 гривні.

Отже, за звернення до суду із заявою про забезпечення позову позивач повинен був сплатити 576,30 грн. судового збору.

Однак, клопотання про забезпечення позову позивачем у встановленому розмірі судовим збором не оплачено.

Відповідно до ч. 7 ст. 154 КАС України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 152 цього Кодексу, повертає її заявнику без розгляду, про що постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам п. 2 ч. 1 ст. 152 КАС України, а тому підлягає поверненню заявнику.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 150-154, 248, 256, 293-294 КАС України, суд,

у х в а л и в:

Заяву представника позивача про забезпечення позову Державної установи "Ладижинська виправна колонія (№39)" до Управління Держпраці у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови, - повернути заявнику.

Роз'яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п’ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п’ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна