Справа № 300/238/19
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2019-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

"05" лютого 2019 р. Справа № 300/238/19

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Кафарський В.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В:

01.02.2019 представник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування наказу від 18.07.2018 за №935, яким за вчинення дисциплінарного проступку начальнику сектору транспортного забезпечення УПП в Івано-Франківській області ДПП старшому лейтенанту поліції ОСОБА_1 оголошено догану.

Пунктом 5 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з'ясовує чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Частиною 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов'язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Так, представник позивача разом із позовною заявою подав заяву про поновлення строку звернення до суду, мотивуючи її тим що, ОСОБА_1 пропустила строк звернення із поважних причин. Представник позивача - адвокат ОСОБА_2 відмітив, що із оскарженим наказом позивач ознайомлена 06.08.2018, про що свідчить її підпис на даному наказі. Зазначив, що в даному випадку присутній трудовий спір, а тому враховуючи норми Закону України «Про національну поліцію», Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх спав» (чинний на момент виникнення спірних правовідносин) та Кодексу законів про працю України, позивач мала право оскаржити наказ від 18.07.2018 за №935 протягом трьох місяців. Також підкреслено, що згідно положень ЦПК України, представник позивача оскаржив спірний наказ від 18.07.2018 за №935 01.11.2018 до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, який за наслідками розгляду підготовчого судового засідання за участю представника позивача ОСОБА_2 06.12.2018 виніс ухвалу у цивільній справі №344/17848/18 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області про визнання незаконним та скасування наказу, якою закрив провадження у даній справі, оскільки ця справа належить до розгляду в порядку адміністративного судочинства. Представником позивача відмічено, що дану ухвалу із відміткою про набрання законної сили позивачем отримано 25.01.2018.

Суд, розглянувши заяву про поновлення строку звернення до суду та матеріали адміністративної справи, зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Дана справа відноситься до категорії справ з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження та звільнення з публічної служби, про що також зазначив Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в ухвалі від 06.12.2018 у цивільній справі №344/17848/18.

Частиною 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до п. 17 ч.1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

При цьому, двома основними видами публічної служби є служба в органах державної влади (державна служба) та служба в органах місцевого самоврядування (муніципальна служба).

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію», згідно якого Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Таким чином, служба в органах Національної поліції відноситься до публічної служби з огляду на її особливості.

Суд встановив, що із оскарженим наказом від 18.07.2018 за №935 позивач ознайомлена 06.08.2018.

Враховуючи наведене, а також те, що з даним адміністративним позовом представник позивача звернувся 01.02.2019, то позивачем пропущено місячний строк звернення до суду з даним позовом.

Суд відмічає, що посилання представника позивача на те, що ОСОБА_1 звернулась до Івано-Франківського міського суду 01.11.2018 за захистом своїх прав, не спростовують пропуск місячного строку звернення до суду.

Також безпідставними є доводи представника позивача поважності пропуску строку звернення до суду про те, що копію ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06.12.2018 з відміткою про набрання законної сили позивачем отримано 25.01.2019.

Так, з ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06.12.2018 слідує, що підготовче судове засідання у цивільній справі №344/17848/18 відбулось за участі представника позивача - адвоката ОСОБА_2, тобто останній був присутній на проголошенні вказаної ухвали.

Згідно приписів ст. 261 Цивільно-процесуального кодексу України, ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Таким чином, вищезазначена ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Тому посилання представника позивача на те, що відмітка на копії ухвали Івано-Франківського міського суду від 06.12.2018 потрібна для подальших дій ОСОБА_1, спрямованих на судовий захист, - є необгрунтованими.

Окрім того, дана ухвала 10.12.2018 оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Щодо поважності пропуску строку звернення до суду з даним позовом, суд також зазначає, що законодавче обмеження строку протягом якого особа може звернутися до суду, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після спливу таких строків відносини вважаються стабільними.

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов'язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, пункт 33).

Суд також відмічає, що за приписами статті 68 Конституції України, незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Наведені правові норми містять в собі презумпцію знання закону, яка полягає в тому, що держава вправі вимагати від громадян, а останні повинні знати зміст законів, нормативно правових актів, що визначають їх правове становище, а також ніхто не може посилатися на незнання про дію нормативно правового акту, якщо такий був офіційно доведений до відома громадян.

Суд зазначає, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Вказана правова позиція також узгоджується з правовою позицією Верховного суду, яка викладена в постанові від 11.04.2018 по справі №826/13046/16.

Частиною 2 статті 123 КАСУ передбачено, що якщо вказані позивачем підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Як судом уже зазначалось, позивач через свого представника оскаржує наказ від 18.07.2018 за №935, яким за вчинення дисциплінарного проступку начальнику сектору транспортного забезпечення УПП в Івано-Франківській області ДПП старшому лейтенанту поліції ОСОБА_1 оголошено догану. З даним наказом позивач ознайомлена 06.08.2018, а тому позивачем пропущено строк звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Враховуючи встановлені обставини та вищезазначені норми законодавства, суд дійшов висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даними позовними вимогами.

Пунктом 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною 2 статті 123 цього Кодексу.

Частиною 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі наведеного, керуючись статтями 122, 123, 169, 171, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування наказу - повернути позивачу з усіма доданими до неї матеріалами.

Роз'яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до Івано-Франківського окружного адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її складання в повному обсязі, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Львівського апеляційного адміністративного суду або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддею, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Суддя Кафарський В.В.