Справа № 265/1392/18
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2019-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2019 року справа №265/1392/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Компанієць І.Д.

Ястребової Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Донецькій області на рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області (суддя - Костромітіна О.О.) від 12 грудня 2018 року (повне судове рішення складено 12 грудня 2018 року) у справі № 265/1392/18 за позовом ОСОБА_2 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання дій інспектора незаконними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання дій інспектора незаконними та скасування постанови від 06.02.2018 року №7 по справі про адміністративне правопорушення та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 000,00 грн за порушення ч.7 ст.96 КУпАП.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 12 грудня 2018 року позовні вимоги задоволено частково, скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №7 від 06.02.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 7 ст.96 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 51 000,00 грн; закрито справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 7 ст.96 КУпАП. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Відповідач вважає, що ним правомірно було притягнуто позивача до адміністративної відповідальності, оскільки при здійсненні перевірки було встановлено порушення позивачем вимог ч. 1 ст.37 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності». На початок перевірки 05.12.2017 року встановлено, що були виконані роботи з улаштування майданчику (вимощення) в'їзду/виїзду з формених елементів вимощення, встановлені бордюрні камені, виконаний бетонний монолітний майданчик, на якому встановлені зблокована ємкість для скрапленого газу пропан- бутан, автозаправна колонка та інше обладнання. На останній день перевірки 18.12.2017 року ємкість для газу пропан-бутан, автозаправна колонка та інше обладнання демонтовано. Перевірка та прийняття рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності було здійснено у відповідності до вимог чинного законодавства.

Позивач у судове засідання не прибув, був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

Відповідачем на адресу суду апеляційної інстанції подано заяву про розгляд адміністративної справи за його відсутністю.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2019 року у задоволенні заяви позивача про відкладення розгляду справи відмолвено.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що відповідачем було проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів та правил на об'єкті будівництва, за адресою: АДРЕСА_1 за результатами якої складено акт №51, яким встановлено порушення ч. 1 ст. 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ч.1,2 ст.11, ст.9 Закону України «Про архітектурну діяльність».

За результатами перевірки відповідачем складено протокол про адміністративне правопорушення від 18.12.2017р., яким встановлено факт виконання будівельних робіт з будівництва автомобільної газової заправної станції (АГЗС) по вул.Українській,11а у с.Покровське (м.Маріуполь) Донецької області без дозволу на виконання будівельних робіт, чим порушено ч.1 ст.37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Наведений акт перевірки та протокол були підписані позивачем із запереченнями, у яких зазначено про те, що на ділянці відсутній факт будівництва та немає ніякого обладнання.

Внаслідок встановленого порушення, відповідачем прийнято постанову № 7 по справі про адміністративне правопорушення від 06 лютого 2018 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 51000 грн. згідно частиною 7 статті 96 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

У постанові зазначено, що під час проведення позапланової перевірки дотримання містобудівного законодавства (направлення №03-100 від 05.12.2017 року) по АДРЕСА_2 у с.Покровське Мангушського району Донецької області (м.Маріуполь) при будівництві автозаправної газової станції (АГЗС), встановлений факт виконання будівельних робіт без дозволу на виконання будівельних робіт, без розробленої та затвердженої у відповідності до законодавства проектної документації, незабезпечення замовником будівництва авторського та технічного нагляду. На початок проведення перевірки 05.12.2017 року за вищевказаною адресою були виконані роботи з улаштування (вимощення) в'їзду/виїзду з формених елементів вимочення, встановлені бордюрні камені, виконаний бетонний монолітний майданчик та якому встановлені зблоковані ємність для скрапленого газу пропан-бутан, автозаправна колонка та інше обладнання. На останній день перевірки 18.12.2017 року ємність для скрапленого газу пропан-бутан, автозаправна колонка та інше обладнання демонтовано, чим порушено ст.37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Частиною 7 статті 96 Кодексу України про адміністративне правопорушення встановлена відповідальність за виконання будівельних робіт без дозволу на їх виконання, щодо об'єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об'єктів із значними наслідками (СС3), у вигляді штрафу від двох до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до частини 1 статті 37 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об'єктах будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об'єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із Законом України "Про оцінку впливу на довкілля", підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після отримання дозволу на виконання будівельних робіт.

Згідно статті 9 Кодексу України про адміністративне правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За приписами статті 280 Кодексу України про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд апеляційної інстанції вважає, що з метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом, уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблені на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, згідно договору купівлі-продажу від 11 серпня 2017 року позивач придбав у власність земельну ділянку площею 0,0864 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, госпоадрських будівель і споруд (присадибна ділянка).

В подальшому, між позивачем (Орендодавець) та ТОВ «Азовавтогаз» (орендатор) 01.10.2017р. укладено договір оренди земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, площею 9 соток, з цільовим призначенням - використання у господарській діяльності.

01 вересня 2017 року між орендодавцем ТОВ «Фрахттранссервис» та орендарем ТОВ «Азовавтогаз» укладено договір оренди обладнання, а саме стаціонарний заправник газу типу ППЦЗ-12-885М.

Наведені обставини не були враховані відповідачем при прийнятті спірної постанови.

В матеріалах справи немає жодного доказу на підтвердження тих обставин, що саме позивачем здійснюються будівельні роботи без дозволу на їх виконання.

За таких обставин, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем не доведено в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченного частиною 7 статті 96 Кодексу України про адміністративне правопорушення, а тому правомірно задоволено позов.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що в своїх рішеннях у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії» ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Керуючись статтями 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Донецькій області на рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 12 грудня 2018 року у справі № 265/1392/18 - залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 12 грудня 2018 року у справі № 265/1392/18 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 07 лютого 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 07 лютого 2018 року та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Судді: І.Д. Компанієць

Л.В. Ястребова