Справа № 460/2648/18
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2019-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/4585/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Омеляновської Л.В.,

представника позивача Терещенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Підприємства об'єднання громадян "Перелесник" міської громадської організації "Рівненський ювілейний ринок" на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом Підприємства об'єднання громадян "Перелесник" міської громадської організації "Рівненський ювілейний ринок" до Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

суддя (судді) в суді першої інстанції - Махаринець Д.Є.,

час ухвалення рішення: 12:58:16,

місце ухвалення рішення - м. Рівне,

дата складання повного тексту рішення - 06.11.2018 р.,

ВСТАНОВИВ:

Підприємство об'єднання громадян "Перелесник" міської громадської організації "Рівненський ювілейний ринок" звернулось до суду з позовом до Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, в якому просило суд про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.10.2018 р.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Рішення мотивоване тим, що Управління Держпраці у Рівненській області реалізовуючи свої повноваження, передбачені пунктом 11 Порядку № 509, у встановлений строк подало вказану постанову про накладення штрафу для примусового виконання до відповідача у зв'язку з тим, що позивач добровільно протягом місяця її не виконав. Зазначена постанова, на думку суду першої інстанції, відповідала вимогам до виконавчих документів, встановленим статтею 4 Закону № 1404-VIII та, в тому числі, містила відмітку про дату набрання законної сили - 07.09.2018 р., а виконавче провадження було відкрито 04.10.2018 р.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції проігноровано той факт, що відповідачем не подано відзив на позовну заяву разом із долученими доказами для позивача. Також вказує, що Законом України «Про виконавче провадження» не визначено поняття «описка», тому відповідачем було порушено норми ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 19 Конституції України.

Відзиву на апеляційну скаргу від відповідача не надходило.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивачем оскаржується постанова відповідача про відкриття виконавчого провадження від 04.10.2018 ВП №57348015, яка прийнята на підставі постанови Управління Держпраці у Рівненській області від 07.08.2018 №РВ130/977/000312/ТД-ФС про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами з урахування постанови від 05.11.2018 про виправлення описок. В постанові про відкриття виконавчого провадження змінено дату видачі постанови з 07.09.2018 на 07.08.2018, та змінено в рядку «вступив в законну силу (набрав чинності) 07.11.2018» на «документ вступив в законну силу (набрав чинності) 07.09.2018»; виправити описку в постанові про стягнення з боржника виконавчого збору, а саме в рядку «виданий 07.09.2018» замінити на «виданий 07.08.2018»; виправлено описку в постанові про арешт майна боржника, а саме в рядку «виданий 07.09.2018» замінити на «виданий 07.08.2018».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентується Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 6 ст. 3 Закону № 1404-VIII рішення підлягають примусовому виконанню на підставі постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

В п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII зазначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону № 1404-VIII у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред'явлення рішення до виконання.

Судом апеляційної інстанції на підставі аналізу норми частини 1 статті 4 Закону №1404-VIII з'ясовано, що постанова Управління Держпраці у Рівненській області від 07.08.2018 №РВ130/977/000312/ТД-ФС відповідає вимогам, які ставляться до виконавчого документа.

Питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до вищевказаного Закону підлягають примусовому виконанню, регулюються Інструкцією з організації примусового виконання рішень (далі Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року N 512/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 р. за № 489/20802).

Відповідно до п.7 Інструкції, постанова як окремий документ повинна містити такі обов'язкові реквізити: номер виконавчого провадження; вступну частину із зазначенням: назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення; найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову або прізвища, імені та по батькові приватного виконавця, який виніс постанову, найменування виконавчого округу, в якому він здійснює діяльність; назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа); за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об'єднання виконавчих проваджень у зведене; мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову; резолютивну частину із зазначенням: прийнятого виконавцем рішення; строку і порядку оскарження постанови.

Постанова державного виконавця від 04.10.2018 року про відкриття виконавчого провадження № 57348015, на думку суду апеляційної інстанції, відповідає вимогам зазначеним вище.

Позивач, як на підставу позовних вимог покликається на те, що у постанові про відкриття виконавчого провадження вказано, що рішення, на підставі якого здійснюється стягнення, набрало законної сили 07.11.2018 р., що для позивача є не зрозумілим, так як її було винесено 04.10.2018 р., однак це не відповідає дійсності.

Колегія суддів зазначає, що державним виконавцем у зв'язку із допущенням описок у постанові про відкриття виконавчого провадження прийнято постанову від 05.11.2018 року про виправлення описки у процесуальному документі, а саме: змінено дату видачі постанови з 07.09.2018 на 07.08.2018, та змінено в рядку «вступив в законну силу (набрав чинності) 07.11.2018» на «документ вступив в законну силу (набрав чинності) 07.09.2018»; виправлено описку в постанові про стягнення з боржника виконавчого збору, а саме в рядку «виданий 07.09.2018» замінити на «виданий 07.08.2018»; виправити описку в постанові про арешт майна боржника, а саме в рядку «виданий 07.09.2018» замінити на «виданий 07.08.2018».

Таким чином, допущена описка в ухвалі про відкриття виконавчого провадження, яка є підставою позову, усунута.

Разом з тим, скаржник у своїй апеляційній скарзі вказує, що Законом України «Про виконавче провадження» не визначено поняття «описка», тому вважає наявну в матеріалах справи постанову державного виконавця від 05.11.2018 р., якою він виправив описку в постанові відповідача про відкриття виконавчого провадження від 04.10.2018 ВП №57348015 такою, що прийнята з порушенням норм чинного законодавства.

З приводу наведеного твердження колегія суддів зазначає, що абзацом 3 частини 3 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

В постанові державного виконавця від 05.11.2018 р., якою він виправив описку в постанові відповідача про відкриття виконавчого провадження від 04.10.2018 ВП №57348015, вжито поняття «описка» замість застосованого законодавцем «помилка», на що і звернув скаржник у своїй апеляційній скарзі.

Проте описка і являє собою механічну (мимовільну, випадкову) граматичну помилку, зумовлену неправильним написанням слів, цифр тощо. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків та інше. Враховуючи те, що для розкриття поняття «описка» вживається поняття «помилка», то таке є ширшим за змістом та включає поняття «описка», що дозволяє зробити висновок про можливість заміни поняття «помилка» його вужчим за змістом аналогом «описка».

Враховуючи наведене, колегія суддів зазначає, що при винесенні наведеної постанови держаним виконавцем не було порушено норм Закону України «Про виконавче провадження», натомість відбулась підміна взаємозамінних понять, що жодним чином не вплинуло на зміст такої постанови, а отже головним державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Гаврилюк О.Я. при прийнятті постанови від 05.11.2018 р. (а.с. 54) не було допущено порушень, на які вказує скаржник.

Отже, апеляційним судом встановлено, що постанова про відкриття виконавчого провадження є законною, так як прийнята відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження», а тому судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено в задоволенні адміністративного позову.

Щодо твердження скаржника про те, що судом першої інстанції проігноровано той факт, що відповідачем не подано відзив на позовну заяву разом із долученими доказами для позивача, колегія суддів зазначає, що статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України, яка регламентує порядок подання та вимоги до відзиву на позовну заяву, не встановлено обов'язку подання такого, тому суд першої інстанції, не отримавши відзиву, зробив висновок, що відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, оскільки подання відзиву на позовну заяву є саме правом, а не обов'язком сторін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Підприємства об'єднання громадян "Перелесник" міської громадської організації "Рівненський ювілейний ринок" залишити без задоволення.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2018 року у справі № 460/2648/18 за адміністративним позовом Підприємства об'єднання громадян "Перелесник" міської громадської організації "Рівненський ювілейний ринок" до Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про визнання протиправною та скасування постанови - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький
Повне судове рішення складено 04.02.2019 р.