Справа № 305/231/13-а
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2019-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/2918/18
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів :

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Довгої О.І., Сапіги В.П.,

при секретарі судового засідання: Марцинковській О.М.,

з участю представника апелянта: Бузаш Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Тячівського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Закарпатської області на рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 17 жовтня 2018 року (суддя- Тулик І.І., ухвалене в м. Рахів о 10:58) у справі № 305/231/13-а за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Тячівського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2013р. ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Рахівському районі Закарпатської області в якому просив: визнати протиправним та скасувати, як таке, що не відповідає вимогам чинного законодавства, рішення посадової особи Управління Пенсійного Фонду України у Рахівському районі, Закарпатської області щодо відмови у призначенні, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканцю АДРЕСА_1, пенсії державного службовця у відповідності до положень Законів України «Про державну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування»; зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України у Рахівському районі. Закарпатської області призначити, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканцю АДРЕСА_1, пенсію державного службовця у відповідності до положень Законів України «Про державну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування» та провести відповідний перерахунок.

Постановою Рахівського районного суду Закарпатської області від 22 березня 2013 року позов задоволено; визнано протиправним та скасовано, як таке, що не відповідає вимогам чинного законодавства, рішення посадової особи управління Пенсійного фонду України в Рахівському районі Закарпатської області щодо відмови у призначенні ОСОБА_2 пенсії державного службовця у відповідності до положень Законів України "Про державну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування"; зобов'язано управління Пенсійного Фонду України в Рахівському районі Закарпатської області призначити", ОСОБА_2, пенсію державного службовця у відповідності до положень Законів України "Про державну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування" та провести відповідний перерахунок. Дана постанова залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.11.2013р.

В подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24.10.2017р. касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Рахівському районі Закарпатської області задоволено частково; постанову Рахівського районного суду Закарпатської області від 22 березня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2013 року скасовано; справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи рішення судів попередніх інстанції Вищий адміністративний суд України дійшов висновку, що суд першої інстанції не врахував, що позивач звертаючись із заявою до Управління ПФУ ставив питання про переведення його з пенсії за віком на пенсію державного службовця, а апеляційний суд, перевіряючи рішення суду першої інстанції не дав правової оцінки тим обставним, що в апеляційній скарзі пенсійний орган зазначив, що призначення пенсії позивачу, відповідно до Закону України «Про державну службу» та Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» є недопустимим, оскільки такі закони передбачають право на різні види пенсії.

Ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 14 червня 2018 року замінено відповідача управління Пенсійного фонду України в Рахівському районі Закарпатської області на його правонаступника - Тячівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області.

Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 17.10.2018р. позов задоволено; визнано протиправним та скасовано, як таке, що не відповідає вимогам чинного законодавства, рішення посадової особи Тячівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області як правонаступника управління Пенсійного фонду України в Рахівському районі Закарпатської області щодо відмови у призначенні ОСОБА_2, пенсії державного службовця у відповідності до положень Закону України "Про державну службу"; зобов'язано Тячівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області призначити ОСОБА_2, пенсію державного службовця у відповідності до положень Закону України "Про державну службу", та провести відповідний перерахунок.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Тячівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області оскаржило його, подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, у якій, з посиланням на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким відмовити повністю в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт, зокрема, вказує, що у позивача відсутній стаж роботи, який дає право на призначення пенсії у відповідності до положень Закону України "Про державну службу".

Відповідно до ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.01.2019 року, за клопотанням Тячівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, судове засідання проведено в режимі відеоконференції.

В судовому засіданні представник апелянта надала пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Позивач у заяві, яка надійшла на адресу суду 25.01.2019р. просив розгляд справи проводити за його відсутності. Також просив оскаржуване рішення залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та представника апелянта, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач ОСОБА_2 перебуває на обліку в Тячівському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Закарпатської області та отримує пенсію по віку, призначену йому відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

7 грудня 2012 року ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою про переведення пенсії за віком на пенсію державного службовця, оскільки він являвся посадовою особою місцевого самоврядування та працював на виборних посадах. Однак в цьому позивачу було відмовлено у зв'язку із тим, що пенсійного віку позивач досяг до набрання чинності Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а відповідно до положень статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони скасовують або пом'якшують відповідальність особи. Та крім цього, він не перебував на час досягнення пенсійного віку на посаді державного службовця, то підстав для призначення пенсії за ЗУ "Про державну службу" також не набув.

Не погоджуючись з відмовою пенсійного органу, позивач оскаржив їх в судовому порядку, звернувшись до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що на момент досягнення пенсійного віку ОСОБА_2 має необхідний стаж роботи та має право на призначення пенсії згідно Закону України "Про державну службу".

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Витягом із трудової книжки та довідкою Білоцерківської сільської ради Рахівського району Закарпатської області №869 від 03.12.2012 року підтверджено, що загальний трудовий стаж роботи позивача, становить 54 роки, з них стаж державної служби - 23 роки, 9 місяців і 25 днів.

Відповідно до положень ст. 37 ЗУ "Про державну службу" (в редакції на день виникнення спірних правовідносин) на одержання пенсії державних службовців, мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" ( в редакції на день виникнення спірних правовідносин), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", в тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Згідно положень частини другої Прикінцевих та перехідних положень ЗУ "Про службу в органах місцевого самоврядування" дія ЗУ "Про державну службу" поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить ЗУ "Про місцеве самоврядування", цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування. За посадовими особами місцевого самоврядування, посади яких на момент набрання чинності цим Законом було віднесено до відповідних категорій та яким присвоєно ранг згідно з пунктом 5 розділу V "Прикінцеві та перехідні положення" ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні", зберігається така сама категорія та присвоюється такий самий ранг з додержанням вимог цього Закону.

Відповідно до ст. 21 ЗУ "Про службу в органах місцевого самоврядування" ( в редакції на день виникнення спірних правовідносин), правом на одержання пенсії користуються особи, які досягли встановленого цим Законом граничного терміну перебування на службі в органах місцевого самоврядування, віку та за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу служби в органах місцевого самоврядування чи державної служби - не менше 10 років.

Пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

Крім цього, у відповідності до ст.22 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", до стажу роботи в органах місцевого самоврядування зараховується період роботи на посадах, на які поширюється дія цього Закону, а також на посадах і в органах, час роботи в яких враховується до стажу державної служби.

Також статтею 3 цього Закону передбачено, що посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються територіальною громадою, виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Також, згідно з ч.1 ст.2 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Аналогічні норми передбачені ч.1 ст.8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Необхідно звернути увагу на те, що порядок переведення з одного виду пенсії на інший в межах Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регламентовано частиною третьої статті 45 цього Закону.

Як встановлено вище, позивач перебуває на обліку в Тячівському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Закарпатської області та йому було призначено пенсію на підставі п.1 ч.1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" він звернувся вперше, відтак суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність призначення пенсії за нормами Закону України "Про державну службу".

Матеріалами справи підтверджено, що позивач, з 14 листопада 1957 року по 15 серпня 1960 року проходив військову службу, з 2 жовтня 1960 року по 16 березня 1967 року призначений секретарем виконкому Білоцерківської сільської ради, з 16 березня 1967 року по 13 березня 1970 року обраний головою Білоцерківської сільської ради, з 20 березня 1970 року по 02 квітня 1974 року працював на посаді секретаря парткому колгоспу ім. Жданова, та з 1 листопада 1979 року по 30 травня 1987 року обраний головою Білоцерківської сільської ради.

Отже, матеріалами справи підтверджується, що загальний стаж позивача становить 54 роки, у тому числі період роботи на виборній посаді складає понад 20 років, відтак судом першої інстанції зроблено вірний висновок, що на момент досягнення пенсійного віку ОСОБА_2 мав право на призначення пенсії згідно Закону України "Про державну службу", у зв'язку з чим позовні підставно задоволені судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Тячівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області залишити без задоволення, а рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 17 жовтня 2018 року у справі № 305/231/13-а без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

На постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.І. Запотічний

Судді О.І. Довга

В.П. Сапіга

Повне судове рішення складено 06.02.2019р.