Справа № 520/9598/18
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2019-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2019 р. № 520/9598/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Волошина Д.А.,

за участю секретаря судового засідання - Суховарової О.А.,

представника позивача - Коновалова О.А.,

представника відповідачів - Лисенка М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КОФ" до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Харківській області про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "КОФ" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі №942517/34954338 від 04 жовтня 2018 року (стосовно податкової накладної №7 від 19.09.2018);

- зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну №7 від 19 вересня 2018 року датою її надсилання 27 вересня 2018 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що не погоджується з рішенням про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі №942517/34954338 від 04 жовтня 2018 року. Позивач вважає, що відповідачем неправомірно відмовлено в реєстрації податкової накладної, оскільки ним надано всі необхідні документи для розблокування реєстрації податкової накладної №7 від 19.09.2018, реєстрація якої відповідачем була зупинена. Таким чином, позивач вважає, що оскаржуване рішення є неправомірним, необґрунтованим, безпідставним через відсутність доказів порушення підприємством податкового законодавства, у зв'язку з чим, просить зобов'язати відповідача зареєструвати податкову накладну.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 06.11.2018 р. відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Протокольною ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16.01.2019 р. закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду по суті на 04.02.2019 р. о 12.00 год.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, з посиланням на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідачів в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав та мотивів, викладених у наданому до суду відзиві на позов у зв'язку з чим, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Згідно відзиву Головного управління ДФС у Харківській області відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог зазначивши, що приймаючи рішення №942517/34954338 від 04.10.2018 року про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних контролюючий орган виходив з того, що позивач не надав доказів звідки останній отримав ТМЦ чи яким чином останні виготовив (крім договору на поставку), доказів на підтвердження витрат на транспортування, навантаження, розвантаження та зберігання, що унеможливлює підтвердження господарської операції, а тому дії податкового органу відповідають Закону.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали адміністративної справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "КОФ" пройшло передбачену законом процедуру державної реєстрації та набуло статусу юридичної особи з ідентифікаційним кодом 34954338.

Головним управлінням ДФС у Харківській області 04 жовтня 2018 року було прийнято рішення №942517/34954338 про відмову Товариству з обмеженою відповідальністю "КОФ" в реєстрації податкової накладної №7 від 19.09.2018 року в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму 278460,00 грн., в т.ч. ПДВ 46410,00 грн. (а.с.16-17).

Суд зазначає, що Податковий кодекс України є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.

Згідно підпунктів "а", "б" пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (пункт 188.1 статті 188 Податкового кодексу України).

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Із матеріалів справи вбачається, ТОВ "КОФ" 19.09.2018 року була виписана податкова накладна №7 на загальну суму 278460,00 грн., в т.ч. ПДВ 46410,00 грн., яку виписано за правилами першої події (відвантаження товару), та яку було внесено до Єдиного реєстру податкових накладних для її подальшої реєстрації та сплати ПДВ (а.с.18).

Проте, позивачем було отримано від Головного управління ДФС у Харківській області квитанцію від 27.09.2018 про зупинення реєстрації податкової накладної, з посиланнями на вимоги: п.201.16 ст.201 ПКУ, реєстрація податкової накладної №7 від 19.09.2018 зупинена. ПН/РК відповідає вимогам п.п.1.6 п.1 «Критеріїв ризиковості платника податку». Запропоновано надати пояснення та або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Додатково повідомлено: показник «D»=.73552 (а.с.19).

За приписами пункту 74.2 статті 74 Податкового кодексу України, в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин, в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних / розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики (пункт 74.3 статті 74 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних" № 1246 від 29.12.2010, податкова накладна електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Відповідно до підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, згідно яких реєстрація податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 117 затверджено Порядок з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з пунктом 14 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Відповідно до пункту 15 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у податковій накладній / розрахунку коригування.

Платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів до декількох податкових накладних / розрахунків коригування, якщо такі податкові накладні / розрахунки коригування складені на одного отримувача - платника податку за одним і тим самим договором або якщо в таких податкових накладних / розрахунках коригування відображені однотипні операції (з однаковими кодами товарів згідно з УКТЗЕД або кодами послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг).

Пунктом 16 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку подає до ДФС в електронній формі засобами електронного зв'язку, визначеними ДФС, з урахуванням вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", «Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Аналізуючи вище зазначені положення суд зазначає, що законодавець визначив два етапи реєстрації податкових накладних: перший це зупинення реєстрації податкової накладної який є проміжним перед прийняттями рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та другий, це сам етап прийняття рішення податковим органом.

Виходячи зі змісту вказаних норм, суд приходить до висновку, що рішення про реєстрацію/відмову у реєстрації податкової накладної приймається за результатами оцінки наданих підприємством документів.

Так, судом встановлено, що реєстрація податкової накладної №7 від 19.09.2018 року була зупинена та запропоновано позивачу надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Судом встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю "КОФ" 01.10.2018 р. до контролюючого органу було надіслано повідомлення №2 про подання пояснень та копій документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/РК, реєстрація якої зупинена, яким надано пояснення, що податкові накладні виписані на поставку селітри кальцієвої згідно договору №61 від 19.09.2018 р., товар отримано у ТОВ «ТерраТарса України» згідно договору №09/17-3 від 17.09.2018 р., перевезення товару здійснено за рахунок постачальника, копії документів, які підтверджують реальність операції додано в додатках.

До пояснень позивачем надані копії наступних документів на підтвердження реальності господарських операцій: видаткова накладна №116 від 19.09.2018, договір поставки №61 від 19.09.2018, специфікації №1 до договору №61 від 19.09.2018, договір поставки №09/17-3 від 17.09.2018, специфікації №1 від 17.09.2018 до договору №09/17-3 від 17.09.2018, видаткова накладна №3372 від 19.09.2018, рахунок на оплату №3366 від 17.09.2018, виписка з поточного рахунку, платіжне доручення №249 від 18.092018, акт прийому-передачі робіт (наданих послуг) від 21.09.2018, заявки від 19.09.2018, товарно-транспортна накладна №1696 від 19.09.2018.

Вказані пояснення та повідомлення з додатками 01.10.2018 року було отримано Державною фіскальною службою України та збережено на центральному рівні, що підтверджується квитанцією № 2 (а.с.21).

Комісією Головного управління ДФС у Харківській області 04.10.2018 року прийнято рішення №942517/34954338 від 04 жовтня 2018 року про відмову в реєстрації податкової накладної №7 від 19.09.2018 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У відзиві на позов представник відповідачів посилався на те, що позивачем не були надані документи на придбання чи виготовлення ТМЦ, доказів на підтвердження витрат на транспортування, навантаження, розвантаження та на зберігання товару.

Судом встановлено, 19.09.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "КОФ" (в якості Постачальника) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Красноградська овочева фабрика» (в якості Покупця) укладено договір поставки №61, за умовами якого постачальник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, передати у власність Покупця товар, а покупець прийняти та оплатити товар. Під товаром у цьому Договорі розуміється селітра кальцієва (гранульована) (п.1.1., 1.2. Договору). (а.с.23-25).

Постачання товару здійснюється за рахунок Постачальника на склад Покупця за адресою, визначеною в специфікації на кожну окрему поставку. (п.3.1.Договору).

Відповідно до п.4.1. Договору, приймання товару (за кількістю та якістю) здійснюється в порядку та на умовах, визначених цим Договором, та у порядку передбаченому чинним законодавством України. Разом з товаром Постачальник зобов'язаний передати Покупцю документи: видаткову накладну, рахунок.

Покупець оплачує поставлений постачальником товар на умовах та за ціною, які вказані у Специфікації для кожної партії товару. (п.6.1 Договору).

Згідно з умовами оплати, визначеними в Специфікації №1 до Договору поставки №61 від 19.09.2018 р., оплата проводиться в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок, оплата протягом 180 днів з моменту отримання товару. (а.с.26).

Судом встановлено, що на поставку селітри кальцієвої (гранульованої) в кількості 21 тонна на суму 278460,00 грн. підприємством позивача виписана видаткова накладна №116 від 19.09.2018р. (а.с.27)

Товариством з обмеженою відповідальністю "КОФ" на виконання умов договору виписано податкову накладну №7 від 19.09.2018 р. на загальну суму 278460,00 грн., в т.ч. ПДВ 46410,00 грн. за правилами першої події (відвантаження товару), яку було внесено до Єдиного реєстру податкових накладних для її подальшої реєстрації та сплати ПДВ.

За умовами п.3.1. Договору, постачання товару здійснюється за рахунок постачальника, на підтвердження чого представником позивача долучено до матеріалів справи договір поруки про надання транспортно-експедиційних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом №110618 від 11.06.2018 р., відповідно до якого ТОВ «КОФ» (довіритель) доручає ФОП ОСОБА_3 (повіреному) за винагороду організовувати перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародних та внутрішніх сполученнях. (а.с.36-39).

На підтвердження здійснення перевезення за спірною господарською операцією позивачем долучено до матеріалів справи Додаток (заявку) від 19.09.2018 р. про автоперевезення вантажу селітри кальцієвої в кількості 21 тонна за адресою відвантаження вул. Свято-Троїцька, буд. 39-А, с. Наталине, Красноградський район, Харківська область, тобто за адресою ТОВ «Красноградська овочева фабрика», договір-доручення №б/н від 20.12.2016 р., товарно-транспорту накладну №1696 від 19.09.2018 р. та акт прийому-передачі робіт (надання послуг) від 21.09.2018 р.

Матеріалами справи підтверджено, що повідомленням №2 від 01.10.2018 року позивач повідомив контролюючий орган про те, що податкова накладна №7 від 19.09.2018 р. була виписана за договором поставки №61 від 19.09.2018 р., укладеного із Товариством з обмеженою відповідальністю «Красноградська овочева фабрика», перевезення товару здійснювалось за рахунок постачальника, а відвантаження відбувалось силами покупця.

Відповідно до долученого до матеріалів справи договору поставки №09/17-3 від 17.09.2018, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "КОФ" (в якості Покупця) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТерраТарса Україна» (в якості Постачальника) та Специфікації №1 від 17.09.2018 до Договору, на адресу позивача поставлено товар - селітру кальцієву (гранульовану) в кількості 21 тонна, що підтверджується долученими до матеріалів справи видатковою накладною №3372 від 19.09.2018 р., рахунком на оплату №3366 від 17.09.2018 р., платіжним дорученням №249 від 18.09.2018 р. та випискою банку, що спростовує доводи відповідача, викладені у відзиві, щодо неможливості підтвердження господарської операції та відмови в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, у зв'язку з ненадання позивачем до контролюючого органу документів у підтвердження придбання чи виготовлення ТМЦ.

Доказів наявності ознак фіктивності в діяльності контрагентів позивача, нікчемності або недійсності угод укладених позивачем з вказаними контрагентами або відсутності реального характеру цих операцій матеріали справи не містять, а відповідачем таких доказів до суду не надано.

Крім того, стосовно доводів представника відповідача та наявності сумнівів щодо достатності суми податку на додану вартість, на яку платник податків має право зареєструвати податкові накладні, суд зазначає, відповідно до Витягу щодо суми податку, на яку платник податку на додану вартість має право зареєструвати податкові накладні вказана сума станом на 29.11.2018 р. складає 4882924,78 грн., що в свою чергу значно перевищує суму податку на додану вартість, відображену в податковій накладній №7 від 19.09.2018 та спростовує доводи відповідача.

Суд зазначає, що відповідно до п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України, датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій товариства є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Первинні документи складаються під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкуванню оброблення даних на підставі первинних документів складаються зведені облікові документи товариства.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, надані позивачем до контролюючого органу, а також до суду, первинні бухгалтерські документи підтверджують вчинення господарської операції та настання обставин, з якими закон пов'язує виникнення податкових зобов'язань та права виписки податкової накладної позивачем.

Відтак, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі №942517/34954338 від 04 жовтня 2018 року є необґрунтованим, оскільки платником податків надано всі необхідні документи, які засвідчують факт здійснення господарської операції за податковою накладною, у реєстрації якої було відмовлено, а тому є таким, що підлягає скасуванню.

Окрім того, суд звертає увагу на приписи п. 28 Порядку з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 117 податкова накладна / розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій: прийнято та набрало чинності рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі; набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі; протягом п'яти робочих днів не прийнято та/або не зареєстровано в окремому Реєстрі податкових накладних / розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі щодо платників податку, у яких обсяг постачання, зазначений в податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі в поточному місяці, з урахуванням поданих податкової накладної / розрахунку коригування на реєстрацію в Реєстрі, становить менше 30 млн. гривень; протягом семи робочих днів не прийнято та/або не зареєстровано в окремому Реєстрі податкових накладних / розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі щодо платників податку, у яких обсяг постачання, зазначений в податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі в поточному місяці, з урахуванням поданих податкової накладної / розрахунку коригування на реєстрацію в Реєстрі, становить більше 30 млн. гривень включно.

Таким чином, нормами Податкового кодексу України та Порядку чітко визначено настання такої події, як набрання законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної та можливості зазначення дати її реєстрації.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України як чинний міжнародний договір, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України N 475/97-ВР від 17.07.97; Конвенція набула чинності для України 11.09.97.

За приписами статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" № 3477-IV від 23.02.2006, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява N 28924/04) констатував: "50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов'язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A N 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява N 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява N 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)".

В даному випадку, задоволення позовної вимоги щодо зобов`язання Державної фіскальної служби України зареєструвати податкову накладну №7 від 19 вересня 2018 року датою її надсилання 27 вересня 2018 року, є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Суд вказує, що відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

А згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, Головне управління ДФС у Харківській області, як суб'єкт владних повноважень не довів правомірності прийнятого ним рішення.

Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "КОФ" (пров. Динамівський, буд. 4, м. Харків, 61177, код 34954338) до Державної фіскальної служби України (Львівська площа, буд. 8, м. Київ, 04053, код 39292197), Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, код 39599198) про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі №942517/34954338 від 04 жовтня 2018 року (стосовно податкової накладної №7 від 19.09.2018).

Зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну №7 від 19 вересня 2018 року датою її надсилання 27 вересня 2018 року.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КОФ" (пров. Динамівський, буд. 4, м. Харків, 61177, код 34954338) солідарно за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України (Львівська площа, буд. 8, м. Київ, 04053, код 39292197) та Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, код 39599198) суму сплаченого судового збору у розмірі 1762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 07 лютого 2019 року.

Суддя Д.А. Волошин