Справа № 344/12028/18
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/4541/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Гуляка В.В., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 листопада 2018 року, ухвалене суддею Бабій О.М. у м.Івано-Франківську, повний текст якого складений 02 листопада 2018 року, у справі №344/12028/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

08 серпня 2018 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача - Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області, у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правоопорушення №145/1009/m6/2018 від 26.07.2018, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 96 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 4250 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 96 КУпАП, та порушення ч.8 ст.36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Позивач зазначає про порушення вимог щодо порядку притягнення до адміністративної відповідальності при винесенні оскаржуваної постанови та здійснення адміністративного провадження. Вказує, що оскаржувана постанова винесена без повного та всебічного з»ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 листопада 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що у спірних правовідносинах відповідачем було дотримано принцип обґрунтованості рішення суб»єкта владних повноважень, так як було всебічно, повно і об»єктивно з»ясовано обставини справи та вирішено її в точній відповідності з законом.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалене з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В судове засідання сторони не з'явились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності визначає Закон України «Про регулювання містобудівної дяльності», який спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

В розумінні статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих і будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 статті 6 Закону № 3038-VI передбачено, що управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється, зокрема, органами державного архітектурно-будівельного контролю, до яких, у відповідності до частини третьої цієї статті, належать структурні підрозділи з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад.

Органом державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Відповідно до п.7 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затверджену Постановою Кабінету Міністрів України від 09.07.2014 року № 294, Державна архітектурно-будівельна інспекція здійснює свої повноваження безпосередньо через апарат та свої територіальні органи.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що головним інспектором будівельного нагляду Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області Яворським М.Й. 26.07.2018 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення №145/1009/m6/2018, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 96 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 4250 грн.

ОСОБА_1, вважаючи постанову по справі про адміністративне правопорушення №145/1009/m6/2018 від 26.07.2018 протиправною, звернувся до суду вимогою про її скасування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Реалізація порушеного чи оспорюваного права відбувається шляхом пред'явлення позову у формі позовної заяви до суду першої інстанції.

Разом з тим, позивач звернувся з позовом до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області, яке є структурним підрозділом апарату Державної архітектурно-будівельної інспекції України, але не має статусу юридичної особи.

Положення статті 43 КАС України визначають адміністративну процесуальну правосуб'єктність. Так, ч. 1 цієї статті передбачає, що здатність мати процесуальні права та обов'язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).

Окрім цього, частиною 3 цієї ж статті визначено, що здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить органам державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їхнім посадовим і службовим особам, підприємствам, установам, організаціям (юридичним особам).

Відповідно до ч.3 ст.48 КАС України суд першої інстанції, встановивши, що позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача(ч.4 ст.48 КАС України).

Після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку. Заміна позивача допускається до початку судового розгляду справи по суті. Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції (ч.ч. 6,7 КАС України).

Отже, вказаними нормами статті встановлено, що заміна первісного відповідача належним належить виключно до повноважень суду першої інстанції. На стадії апеляційного розгляду, оскільки не йде мова про правонаступництво, здійснення такої заміни процесуальним законом не передбачено.

Судом першої інстанції не було залучено до участі у справі Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, а Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області, як структурний підрозділ у її складі, не може виступати як самостійний суб»єкт у публічному спорі.

Тобто, суд першої інстанції всупереч вимогам Кодексу адміністративного судочинства України не надав належної оцінки даним обставинам та не усунув це порушення, здійснивши заміну відповідача на належного або залучивши відповідний орган в якості другого відповідача (в разі заперечень позивача).

Аналізуючи наведені правові норми та обставини справи, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, оскільки позивач при зверненні до суду з адміністративним позовом до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області як до суб'єкта владних повноважень про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення №145/1009/m6/2018 від26.07.2018 невірно обрав спосіб захисту порушеного права.

Слід зазначити, що позивач не позбавлений можливості подати позов до належного відповідача з метою захисту своїх прав та інтересів.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції не виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин не вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 242, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, а рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 листопада 2018 року у справі №344/12028/18 - скасувати.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді В. В. Гуляк
В. Я. Макарик