Справа № 1640/2538/18
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2019-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 р.Справа № 1640/2538/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Тацій Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.09.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Т.С. Канигіна, повний текст складено 26.09.18 року по справі № 1640/2538/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Полтавській області

про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді,

ВСТАНОВИВ:

23.07.2018 ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1, позивач) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (надалі - ГУНП в Полтавській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, а саме просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Полтавській області від 13.06.2018 № 969 "Про порушення службової дисципліни та притягнення до дисциплінарної відповідальності" в частині звільнення ОСОБА_1 з посади старшого інспектора-чергового СРПП №1 Диканського відділення поліції Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області;

- поновити ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора-чергового СРПП №1 Диканського відділення поліції Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що працівниками Диканського відділення поліції та сусідами ОСОБА_1 надані пояснення під тиском, що призвело до неправильного висновку службового розслідування за фактом можливого вчинення неправомірних дій окремими поліцейськими Диканського відділення поліції. За твердженням позивача, висновком службового розслідування не встановлено факту ведення спільного побуту та наявності взаємних прав та обов'язків між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, отже, за таких обставин, не може виникати конфлікт інтересів, оскільки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не має ознак сімейних відносин. Позивач вважає, що притягнення її до дисциплінарної відповідальності із застосуванням частини першої статті 28 Закону України "Про запобігання корупції" є безпідставним та неправомірним, а оскаржуваний наказ є таким, що підлягає скасуванню.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 21.09.2018р. позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 13.06.2018 № 969 "Про порушення службової дисципліни та притягнення до дисциплінарної відповідальності" в частині звільнення майора поліції ОСОБА_1 з посади старшого інспектора - чергового сектору реагування патрульної поліції №1 Диканського відділення поліції Миргородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 13.07.2018 № 351 о/с у частині звільнення ОСОБА_1 (як виконання накладеного дисциплінарного стягнення) з посади старшого інспектора-чергового сектору реагування патрульної поліції №1 Диканського відділення поліції Миргородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, з 13.07.2018. Поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора-чергового сектору реагування патрульної поліції №1 Диканського відділення поліції Миргородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області з 14.07.2018. Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на посаді ОСОБА_1.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головним управлінням Національної поліції в Полтавській області подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції невірно застосовано норми матеріального права, а окремі висновки, викладені у цьому рішенні, не відповідають обставинам справи. Зазначає, що маючи наявний конфлікт інтересів, що носить постійний характер, в порушення ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про запобігання корупції», майор поліції ОСОБА_1 та майор поліції ОСОБА_2 не вжили заходів щодо недопущення виникнення реального або потенційного конфлікту інтересів, не повідомили безпосереднього керівника про наявність у них реального чи потенційного конфлікту інтересів та не вжили заходів щодо його врегулювання. Вказує, що у мотивувальній частині оскаржуваного рішення суд першої інстанції зазначив, що відповідачем нібито не надано доказів на підтвердження доводів щодо перебування позивача у підпорядкуванні ОСОБА_2 Такі висновки суду першої інстанції є помилковими. Так, до матеріалів справи долучено висновок службового розслідування, згідно з яким встановлено, що відповідно до книги нарядів Диканського відділення поліції 03.10.2017, 12.10.2017, 19.10.2017, 06.12.2017, 10.12.2017, 14.12.2017, 24.12.2017, 13.02.2018, 19.02.2018, 25.02.2018, 21.03.2018, 01.04.2018 та 01.05.2018 на добове чергування у якості чергового заступала майор поліції ОСОБА_1 У ці ж самі дні у якості відповідального від керівництва заступав майор поліції ОСОБА_2, який проводив перевірку несення служби добовим нарядом. Дану обставину у своїх письмових поясненнях підтвердили як ОСОБА_2, так і сама ОСОБА_1 (копії пояснень долучено до матеріалів справи). Під час розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_1 також повністю підтвердила наведені обставини. Посилається на те, що 03.10.2017, 12.10.2017, 19.10.2017, 06.12.2017, 10.12.2017, 14.12.2017, 24.12.2017, 13.02.2018, 19.02.2018, 25.02.2018, 21.03.2018, 01.04.2018 та 01.05.2018 майор поліції ОСОБА_1, перебуваючи у складі добового наряду чергової частини, перебувала у підпорядкуванні майора поліції ОСОБА_2, який будучи відповідальним по територіальному підрозділу поліції був зобов'язаний здійснювати перевірки - несення служби добовими нарядами. Отже, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, про відсутність доказів підпорядкування позивача ОСОБА_2 не відповідають дійсним обставинам справи. Також посилається на те, що у мотивувальній частині оскаржуваного рішення суд першої інстанції вказав, що відповідач при прийнятті рішення, керуючись недотриманням позивачем частини першої статті 28 Закону України "Про запобігання корупції", нібито вжив захід, який не передбачений статтею 29 цього Закону. При цьому суд першої інстанції зазначив про нібито недотримання відповідачем вимог статті 34 Закону України "Про запобігання корупції". Такі доводи суду першої інстанції свідчать про неправильне застосування норм матеріального права. Зазначає, що у даному випадку звільнення ОСОБА_1 з посади є саме видом дисциплінарного стягнення, яке передбачено статтею 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, а не заходом врегулювання конфлікту інтересів. Таким чином, при накладенні на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади Головне управління Національної поліції в Полтавській області не повинно було дотримуватися порядку застосування заходів врегулювання конфлікту інтересів, встановленого Законом України «Про запобігання корупції». Вказане свідчить про невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права. Зазначає, що обрання вказаного виду дисциплінарного стягнення було належним чином мотивоване, що відображено у висновку службового розслідування, який долучений до матеріалів справи. На підставі вищевикладеного просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.09.2018 та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Сторони про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення, які містяться в матеріалах справи .

Позивач та представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, а тому підлягають задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що відповідно до наказу ГУНП в Полтавській області від 01.09.2017 № 397 о/с майора поліції ОСОБА_1 призначено на посаду старшого інспектора-чергового сектору реагування патрульної поліції №1 Диканського ВП Миргородського ВП, з 01.09.2017 (а.с. 238).

Наказом ГУНП в Полтавській області від 11.05.2018 № 491 у зв'язку із надходженням звернення до ГУНП в Полтавській області з Миргородської місцевої прокуратури від громадянки ОСОБА_4 щодо можливих неправомірних дій окремих поліцейських Диканського ВП Миргородського ГУНП в Полтавській області призначено за вказаним фактом службове розслідування (а.с. 95).

11.06.2018 начальником ГУНП в Полтавській області затверджено висновок службового розслідування за фактом можливого вчинення неправомірних дій окремими поліцейськими Диканського ВП Миргородського ВН ГУНП в Полтавській області (а.с.193-212).

Згідно з указаним висновком службового розслідування за недотримання вимог частини першої статті 28 Закону України "Про запобігання корупції", що виразилося у невжитті заходів щодо недопущення виникнення реального або потенційного конфлікту інтересів, неповідомленні безпосереднього керівника про наявність реального чи потенційного конфлікту інтересів та невжитті заходів щодо його врегулювання, враховуючи, що будь-який інший захід, окрім звільнення з посади не забезпечить запобіганню та врегулюванню наявного конфлікту інтересів, члени комісії дійшли висновку про звільнення із займаної посади старшого інспектора-чергового СРПП № 1 Диканського ВП Миргородського ВН ГУНП в Полтавській області майора поліції ОСОБА_1 (а.с. 210).

Наказом ГУНП в Полтавській області від 13.06.2018 № 969 за недотримання вимог частини першої статті 28 Закону України "Про запобігання корупції", що виразилося у невжитті заходів щодо недопущення виникнення реального або потенційного конфлікту інтересів, неповідомленні безпосереднього керівника про наявність реального чи потенційного конфлікту інтересів та невжитті заходів щодо його врегулювання, враховуючи, що будь-який інший захід, окрім звільнення з посади не забезпечить запобіганню та врегулюванню наявного конфлікту інтересів, наказано старшого інспектора-чергового СРПП № 1 Диканського ВП Миргородського ВН ГУНП в Полтавській області майора поліції ОСОБА_1 звільнити із займаної посади (а.с. 88-91).

Наказом ГУНП в Полтавській області від 13.07.2018 № 351 о/с призначено майора поліції ОСОБА_1 на посаду дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції №2 Полтавського відділу поліції, звільнивши її (як виконання накладеного дисциплінарного стягнення) з посади старшого інспектора - чергового сектору реагування патрульної поліції №1 Диканського відділення поліції Миргородського відділу поліції, з 13.07.2018. Підстава: рапорт ОСОБА_1 від 12.07.2018, наказ ГУНП від 13.06.2018 № 969, подання відділення поліції №2 Полтавського ВП від 12.07.2018 (а.с. 92).

Позивач, не погоджуючись зі своїм звільненням із займаної посади, звернулася до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII).

Проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (стаття 60 Закону України "Про Національну поліцію").

Відповідно до частини першої статті 61 Закону України "Про Національну поліцію" на поліцейських поширюються обмеження, визначені Законом України "Про запобігання корупції", цим та іншими законами України.

Правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень визначено Законом України "Про запобігання корупції" від 14.10.2014 № 1700-VII.

Відповідно до підпункту "з" пункту 1 частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції" суб'єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема поліцейські.

Як вбачається з матеріалів службового розслідування, причиною притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є те, що ОСОБА_1 та начальник СП Диканського ВП Миргородського ВП ГУНП майор поліції ОСОБА_2 не вжили заходів щодо недопущення виникнення реального або потенційного конфлікту інтересів, не повідомили безпосереднього керівника про наявність у них реального чи потенційного конфлікту інтересів та не вжили заходів щодо його врегулювання.

Так, за доводами відповідача, указані особи протягом тривалого часу проживають спільно і мають близькі стосунки. Незважаючи на це, згідно з відомостями книги нарядів Диканського ВП 03.10.2017, 12.10.017, 19.10.2017, 06.12.2017, 10.12.2017, 14.12.2017, 24.12.2017, 13.02.2018, 19.02.2018, 25.02.2018, 21.03.2018, 01.04.2018, та 01.05.2018 на добове чергування в якості чергового заступала майор поліції ОСОБА_1, а у якості відповідального від керівництва у тіж самі дні заступав майор поліції ОСОБА_2, який не зважаючи на наявний реальний конфлікт інтересів, проводив перевірку несення служби добовим нарядом, що могло негативно вплинути на об'єктивність проведення перевірок несення служби майора поліції ОСОБА_1 та невідображення реальних недоліків та зауважень (а.с. 88).

Водночас у висновку службового розслідування зазначено, що встановити факт ведення спільного побуту та наявності взаємних прав та обов'язків між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у межах проведення службового розслідування не представляється можливим (а.с. 197).

Суд зазначає, що відповідно до статті 1 Закону України "Про запобігання корупції":

- потенційний конфлікт інтересів - наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об'єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень;

- реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

З матеріалів справи вбачається, що наказом ГУНП в Полтавській області від 09.12.2016 № 456 о/с призначено майора поліції ОСОБА_2 на посаду начальника сектору превенції Диканського ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області, звільнивши його (у зв'язку з проведенням реорганізації) з посади начальника сектору Диканського ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області, з 08.12.2016 (а.с. 240).

Згідно з посадовою інструкцією старшого інспектора-чергового СРПП Диканського ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області, затвердженої 01.01.2018, не зазначено, що позивач перебуває у підпорядкуванні начальника сектору превенції Диканського ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області (а.с. 242-243).

Відповідно до статті 69 Закону України "Про Національну поліцію" у зв'язку зі службовою необхідністю на поліцейського, який займає штатну посаду, може бути покладено тимчасове виконання обов'язків за іншою посадою, а саме:

1) вакантною - за його згодою;

2) невакантною - у разі тимчасової відсутності або внаслідок усунення чи відсторонення від посади поліцейського, який займає таку посаду, незалежно від його згоди.

Безперервний строк тимчасового виконання обов'язків не повинен перевищувати чотирьох місяців.

Тимчасове виконання обов'язків покладається на поліцейських письмовим наказом керівника органу (закладу, установи) поліції, який уповноважений призначати на відповідну посаду згідно з цим Законом.

Керівники органів (закладів, установ) поліції можуть уповноважувати керівників структурних підрозділів таких органів (закладів, установ) самостійно приймати рішення про тимчасове покладення обов'язків за іншою невакантною посадою цього підрозділу на поліцейських, які їм підпорядковані.

Відповідачем не надано до суду наказу керівника ГУНП в Полтавській області, яким тимчасово покладено виконання обов'язків заступника начальника Диканського ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області на ОСОБА_2

У довідці Диканського ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області від 20.09.2018 зазначено про відсутність відповідного наказу (наказів), а також зазначено, що посадові обов'язки заступника начальника Диканського ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області на час його відсутності автоматично покладаються на начальника сектору превенції (а.с.241).

Таким чином, відповідачем не надано до суду доказів на підтвердження доводів щодо перебування позивача у підпорядкуванні ОСОБА_2

Колегія суддів зазначає, що відповідачем не доведено факт спільного проживання, ведення спільного побуту та наявності відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Положеннями частини першої статті 28 Закону України "Про запобігання корупції" визначено, що особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

При цьому частиною другою статті 29 Закону України "Про запобігання корупції" передбачено, що особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, у яких наявний реальний чи потенційний конфлікт інтересів, можуть самостійно вжити заходів щодо його врегулювання шляхом позбавлення відповідного приватного інтересу з наданням підтверджуючих це документів безпосередньому керівнику або керівнику органу, до повноважень якого належить звільнення / ініціювання звільнення з посади.

Отже, відповідні дії вчиняє особа, якщо вона дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту.

За доводами відповідача, позивач сама повинна була звернутися до безпосереднього керівника та повідомити про наявність реального чи потенційного конфлікту інтересів.

При цьому, ОСОБА_1 зазначає про відсутність доказів ведення спільного побуту та наявності взаємних прав та обов'язків між ОСОБА_1 та ОСОБА_2

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 наголосила на наявність між нею та ОСОБА_2 дружніх стосунків та зазначила, що стосунки які б могли викликати потенціальний чи реальний конфлікт інтересів у неї з ОСОБА_2 відсутні.

Згідно з частиною четвертою статті 28 Закону України "Про запобігання корупції" безпосередній керівник або керівник органу, до повноважень якого належить звільнення/ініціювання звільнення з посади, якому стало відомо про конфлікт інтересів підлеглої йому особи, зобов'язаний вжити передбачені цим Законом заходи для запобігання та врегулювання конфлікту інтересів такої особи.

Відповідно до частини першої статті 29 Закону України "Про запобігання корупції" зовнішнє врегулювання конфлікту інтересів здійснюється шляхом: 1) усунення особи від виконання завдання, вчинення дій, прийняття рішення чи участі в його прийнятті в умовах реального чи потенційного конфлікту інтересів; 2) застосування зовнішнього контролю за виконанням особою відповідного завдання, вчиненням нею певних дій чи прийняття рішень; 3) обмеження доступу особи до певної інформації; 4) перегляду обсягу службових повноважень особи; 5) переведення особи на іншу посаду; 6) звільнення особи.

Отже, серед передбачених цим Законом заходів для запобігання та врегулювання конфлікту інтересів такої особи відсутній такий захід, як звільнення із займаної посади, наявне: переведення особи на іншу посаду або звільнення особи.

Згідно із оскаржуваним наказом ОСОБА_1 звільнено з посади.

Згідно з частинами першою, другою статті 19 Закону України "Про Національну поліцію" у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Водночас у силу положень пункту 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 23.12.2015 №901-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" на поліцейських поширено дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України".

Таким чином, на момент існування спірних правовідносин сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів Національної поліції України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначено Законом України від 22.02.2006 №3460-IV "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" (далі - Дисциплінарний статут).

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Статтею 2 цього Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Частиною першою статті 5 Дисциплінарного статуту визначено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно зі статтею 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Вимогами статті 14 Дисциплінарного статуту передбачено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України (частина четверта статті 14 Дисциплінарного статуту).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 № 230 затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 за № 541/23073 (надалі - Інструкція №230).

Пунктом 2.1 вказаної Інструкції передбачено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України і можуть викликати суспільний резонанс.

У пункті 2.6 Інструкції №230 зазначено, що підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника.

Згідно із наказом ГУНП в Полтавській області від 11.05.2018 № 491 у зв'язку із надходженням звернення до ГУНП в Полтавській області з Миргородської місцевої прокуратури від громадянки ОСОБА_4 щодо можливих неправомірних дій окремих поліцейських Диканського ВП Миргородського ГУНП в Полтавській області, із метою з'ясування обставин зазначеного, відповідно до вимог підпункту 2.2.1 Інструкції № 230 призначено за вказаним фактом службове розслідування.

Так, підпунктом 2.2.1 пункту 2.2 Інструкції № 230 передбачено, що службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі: невиконання або неналежного виконання особами РНС під час службової діяльності вимог чинного законодавства, що призвело до порушення прав та законних інтересів громадян або негативно вплинуло на забезпечення виконання покладених на ОВС завдань з охорони громадського порядку, боротьби зі злочинністю.

При цьому, відповідач дійшов висновку у висновку службового розслідування та, відповідно, зазначив в оскаржуваному наказі про недотримання позивачем вимог частини першої статті 28 Закону України "Про запобігання корупції", який визначає правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень.

В Інструкції № 230 зазначено про те, що службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі скоєння особою РНС корупційного правопорушення або надходження подання спеціально уповноваженого суб'єкта у сфері протидії корупції. Проте указане викладено в підпункті 2.2.4 пункту 2.2 Інструкції № 230, положеннями якого відповідач не керувався при проведенні службового розслідування.

Пунктом 8.3 Інструкції №230 передбачено, що в описовій частині висновку службового розслідування викладаються встановлені при проведенні службового розслідування відомості про: обставини, за яких особа (особи) РНС скоїла(и) дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв'язку з цим; посаду, звання, прізвище, ім'я та по батькові, персональні дані (дата та місце народження, освіта, період служби в органах внутрішніх справ і на займаній посаді - з дотриманням вимог Закону України "Про захист персональних даних"), характеристику особи (зокрема, про наявність або відсутність у неї діючих дисциплінарних стягнень), винної в учиненні дисциплінарного проступку, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли вказаним обставинам; наявність причинного зв'язку між неправомірними діяннями особи РНС та їх наслідками; умови, що передували скоєнню дисциплінарного проступку або спонукали до цього; вимоги законодавства або посадові обов'язки, які було порушено; наявність вини особи (осіб) РНС, обставини, що пом'якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також ставлення до скоєного.

Згідно з пунктом 8.4 Інструкції № 230 у резолютивній частині висновку службового розслідування виконавцем (комісією) зазначаються: підтвердилися чи спростувалися відомості, які стали підставою для його призначення; пропозиції щодо закінчення службового розслідування, застосування до осіб РНС конкретних заохочень або дисциплінарних стягнень, кваліфікації отриманих тілесних ушкоджень, обставин загибелі (смерті) осіб РНС, списання чи відновлення використаних, пошкоджених або втрачених матеріальних цінностей, зброї, боєприпасів, службових документів, а також про направлення матеріалів службового розслідування до відповідних органів для прийняття рішення згідно із законодавством; запропоновані заходи, спрямовані на усунення виявлених під час службового розслідування недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування.

Колегія суддів зазначає, що з документів наданих до суду, пояснень сторін по справі не вбачається наявність між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 потенціального чи реального конфлікту інтересів, бо суть відносин між позивачем та ОСОБА_2 належним чином не встановлена.

Щодо посилань відповідача на те, що в поясненнях відібраних під час службового розслідування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтвердили факт спільного проживання та наявність відносин, які явно виходять за межі службових, колегія суддів зазначає наступне.

Дані посилання відповідача колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки з наданих пояснень конкретна суть взаємовідносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не вбачається.

ОСОБА_1 в своїх поясненнях зазначила, що дійсно іноді вода тимчасово проживала в квартирі яка належить ОСОБА_6 проте вказала, що спільного господарства з останнім вона не вела. Також зазначила, що дійсно іноді вона з ОСОБА_2 приїздили на роботу та з роботи на одному авто. (т. 1 а.с. 104- 108).

ОСОБА_2 в своїх поясненнях зазначив, що в нього з ОСОБА_1 суто робочі та дружні стосунки вже на протязі 3-4 років. Зазначив, що в літній період в 2017 році він іноді залишався у ОСОБА_1, та на теперішній час вони підтримують робочі та дружні стосунки. Підтвердив, що дійсно інколи вони приїздили на роботу та з роботи на одному авто, також зазначив що на відпочинок вони їздили не одні, а в компанії разом із братом ОСОБА_1 з яким він також підтримує дружні стосунки. (т. 1 а.с. 109-113).

Проте, колегія суддів зазначає, що дані факти є не достатніми для висновку, що між особами виникли стосунки які підпадають під поняття конфлікту інтересів.

Щодо пояснень наданих працівниками Диканівської поліції, сусідами та іншими особами, колегія суддів зазначає наступне.

Самі по собі факти сумісного відпочинку, те що ОСОБА_2 часто приходить до кабінету ОСОБА_1, одночасний приїзд на роботу та з роботи на одному автомобілі, те що ОСОБА_2 забирав з навчального закладу малолітню дитину ОСОБА_1, тощо не свідчать про наявність відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 які б призводили до потенціального чи реального конфлікту інтересів.

Пояснення містять виключно оціночні дані та свідчать про думку деяких осіб щодо взаємовідносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, але це є суб'єктивною думкою даних осіб.

Так деякі особи, в поясненнях зазначають, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на роботі ведуть себе як колеги, про особисте життя кожного з них не відомо. (т. 1 а.с. 130, 152, 153, 157).

Деякі особи зазначають, що про те чи проживають останні разом чи не проживають підтвердити не можу оскільки не настільки тісно спілкуюся з останніми та їхнім особистим життям не цікавляться. (т.1 а.с. 145).

Також деякі особи в поясненнях зазначили, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають разом, про це їм відомо від співробітників. Точного місця їх проживання та з якого періоду вони там проживають не відомо. (т.1 а.с. 131).

Колегія суддів зазначає, що надані докази не є достатніми для достеменного висновку про наявність між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відносин які підпадають під поняття конфлікт інтересів, ні взагалі ні на кінець 2017 року, як це зазначено в матеріалах службового розслідування.

В зв'язку з відсутністю зазначеного всі інші доводи сторін щодо порядку несення чергування та взаємовідносин не впливають на вирішення справи по суті, оскільки на думку колегії суддів відповідачем не доведено факт вчинення позивачем проступку, порушення законодавства ОСОБА_1 за який вона притягнута до дисциплінарної відповідальності. .

Враховуючи вищенаведене, суд вважає не доведеним факт наявності потенціального чи реального конфлікту інтересів між ОСОБА_1 та ОСОБА_2

При цьому колегія суддів погоджується з доводом відповідача щодо помилковості посилання суду першої інстанції на невірне врегулювання відповідачем конфлікту інтересів, оскільки фактично позивачка притягнута до відповідальності, але наведене не впливає на вирішення справи по суті.

В зв'язку з вищенаведеним колегія суддів зазначає, що доводи Головного управління Національної поліції в Полтавській області викладені в апеляційній скарзі щодо правомірності оскаржуваного наказу є помилковими, та не можуть свідчити про правомірність даного наказу.

Згідно із частиною першою статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

У випадку незаконного звільнення працівника з роботи його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його було звільнено.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 28.10.2014 у справі № 21-484а14.

З урахуванням викладеного, у зв'язку із незаконним звільненням позивача, позивач підлягає поновленню саме на тій посаді, з якої її звільнено за спірним наказом, а саме: на посаді старшого інспектора-чергового сектору реагування патрульної поліції №1 Диканського відділення поліції Миргородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області.

У пункті 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, зазначається, що днем звільнення вважається останній день роботи.

Отже, день звільнення - це останній день, коли працівник перебуває у трудових відносинах із роботодавцем.

Таким чином, позивача слід поновити на посаді з наступного дня за днем звільнення, тобто 14.07.2018.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з'ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.09.2018 року по справі № 1640/2538/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло Л.В. Тацій
Повний текст постанови складено 04.02.2019 року