Справа № 810/2025/18
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2019-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/2025/18 Суддя (судді) першої інстанції: Василенко Г.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого-судді: Кучми А.Ю.

суддів: Аліменко В.О., Безименної Н.В.,

за участю секретаря: Тищенко Н.В.,

за відсутності осіб, які беруть участь в справі, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ст. 229 КАС України у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Комунального підприємства Іванківської селищної ради «Виробниче управління житлово-комунального господарства» на рішення Київського окружного адміністративного суду від 25.06.2018 (м. Київ, дата виготовлення повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області до Комунального підприємства Іванківської селищної ради «Виробниче управління житлово-комунального господарства» про стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И Л А:

ГУ ДФС у Київській області звернулося з позовом до КП Іванківської селищної ради «Виробниче управління житлово-комунального господарства» про стягнення з рахунків у банках податкового боргу, з урахуванням уточненої позовної заяви, у розмірі 534 713,82 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у відповідача утворилась заборгованість перед бюджетом з податку на додану вартість. Податкові органи в силу закону від імені держави здійснюють функції з контролю за своєчасністю, правильністю нарахування та сплатою податків і зборів (обов'язкових платежів), а також стягнення з платників податків заборгованості перед бюджетами та державними цільовими фондами, тому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача податкової заборгованості.

У відзиві на адміністративний позов відповідачем зазначено, що податковим органом не дотримано, встановлений статтею 96 Податкового кодексу України, обов'язковий порядок погашення податкового боргу державних підприємств, які не підлягають приватизації, а отже, на думку відповідача, звернення контролюючого органу до суду є передчасним. Крім того, відповідач стверджує, що отримав лише примірник позовної заяви без доданих до неї документів. Однак суду подано оригінал позовної заяви з додатками, в тому числі і додатком на підтвердження направлення відповідачу позову з додатками. Тому, відповідач вважає, що всі додані до позовної заяви документи повинні бути виключені, судом, з числа доказів по справі.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 25.06.2018 вищевказаний адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що податкова вимога б/н від 05.06.2002 не відповідає вимогам Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових вимог платникам податків, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України № 266 від 03.07.2001, а друга податкова вимога виставлена з порушенням термінів, визначених п.п. 4.4 п. 4 вказаного Порядку. Податкові вимоги, на які посилається позивач від 05.06.2002 та 19.09.2002 не стосуються податкового боргу відповідача, який виник за 2016-2017 роки, оскільки такі податкові вимоги, виставлені у 2002 році відповідно до положень Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами», який втратив чинність з 01.01.2011, а тому не може регулювати питання погашення податкового боргу платника податку, що виник після вказаної дати. На податковий борг, що рахувався у відповідача за звітний період 2016-2017 років повинна була прийнята та надіслана платнику податків нова податкова вимога. Апелянт вважає, що податковий орган передчасно звернувся з позовною заявою про стягнення податкового боргу, так як ПК передбачено окремий порядок застосування заходів стягнення податкового боргу із певної категорії боржників, який викладений у ст. 96 цього Кодексу.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив апеляційну скаргу Комунального підприємства Іванківської селищної ради «Виробниче управління житлово-комунального господарства» залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Особи, які беруть участь в справі в судове засідання не з'явилися, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у зв'язку з несплатою Комунальним підприємством Іванківської селищної ради «Виробниче управління житлово-комунального господарства» податкових зобов'язань, Головним управління ДФС у Київській області було виставлено податкові вимоги: № б/н від 05.06.2002, № 2/363 від 19.09.2002, які були отримані відповідачем, що підтверджується підписом уповноваженої особи відповідача на корінцях податкових вимог та доказів оскарження податкових вимог чи погашення податкового боргу за визначеними податковими зобов'язаннями суду не надано.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

За матеріалами справи у Комунального підприємства Іванківської селищної ради «Виробниче управління житлово-комунального господарства» утворилася заборгованість перед бюджетом з податку на додану вартість з наступних підстав.

КП Іванківської селищної ради «Виробниче управління житлово-комунального господарства» подано до Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області податкові декларації з податку на додану вартість за листопад - грудень 2016 року, січень, лютий, березень, квітень, травень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2017 року, в яких самостійно визначив розмір власних податкових зобов'язань за цим податком на загальну суму 440 251,00 грн, з яких: 29 622,00 грн - згідно з декларацією № від 16.12.2016 за листопад 2016 року; 6 212,00 грн - згідно з декларацією № від 18.01.2017 за грудень 2016 року; 29 002,00 грн. - згідно з декларацією від 17.02.2017 № за січень 2017 року; 19 999,00 грн - згідно з декларацією № від 16.03.2017 за лютий 2017 року; 22 924,00 грн - згідно з декларацією № 1 від 19.04.2017 за березень 2017 року; 46 637,00 грн - згідно з декларацією № від 17.05.2017 за квітень 2017 року; 22 996,00 грн - згідно з декларацією № від 19.06.2017 за травень 2017 року; 49 121,00 грн - згідно з декларацією № від 15.09.2017 за серпень 2017 року; 59 738,00 грн - згідно з декларацією № від 18.10.2017 за вересень 2017 року; 60 956,00 грн - згідно з декларацією № від 16.11.2017 за жовтень 2017 року; 46 514,00 грн - згідно з декларацією № від 19.12.2017 за листопад 2017 року; 46 530,00 грн - згідно з декларацією № від 18.01.2018 за грудень 2017 року.

За несвоєчасну подачу декларації з податку на додану вартість за січень 2017 року № від 17.02.2017, контролюючим органом було нараховано відповідачу штрафну (фінансову) санкцію у сумі 170,00 грн.

У зв'язку з несплатою відповідачем самостійно визначеного грошового зобов'язання з податку на додану вартість, податковим органом, в порядку статті 129 Податкового кодексу України, було нараховано пеню на борг минулих років у розмірі 94 292,82 грн.

Таким чином, загальна сума заборгованості комунального підприємства складає 534 713,82 грн (440 251,00 грн + 170,00 грн + 94 292,82 грн).

Головним управлінням ДФС у Київській області були виставлені податкові вимоги: № б/н від 05.06.2002, № 2/363 від 19.09.2002, які були отримані відповідачем, що підтверджується підписом уповноваженої особи відповідача на корінцях податкових вимог.

Будь які докази оскарження зазначених податкових вимог в матеріалах справи відсутні. Згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень такі дані відсутні.

При цьому, надіслані платникові податків податкові вимоги у порядку, передбаченому Законом України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», на податковий борг, що не погашений, не втрачає своєї правової дії. Чинним податковим законодавством України не передбачено необхідності повторного відправлення платнику податків податкової вимоги у разі збільшення податкового боргу після набрання чинності Податковим кодексом України.

Аналогічна правова позиція, викладена Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду у постанові від 20.11.2018 по справі № 804/7638/16.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів з 01.01.2011 регулюються Податковим кодексом України.

Згідно із підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Пунктом 38.1 статті 38 Податкового кодексу України передбачено, що виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою (пункт 54.1 статті 54 Податкового кодексу України).

Згідно із пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 202.1 ст. 202 Податкового кодексу України передбачено, що звітним (податковим) періодом є один календарний місяць, а у випадках, особливо визначених цим Кодексом, календарний квартал, з урахуванням таких особливостей: а) якщо особа реєструється як платник податку з іншого дня, ніж перший день календарного місяця, першим звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня такої реєстрації та закінчується останнім днем першого повного календарного місяця; б) якщо податкова реєстрація особи анулюється в інший день, ніж останній день календарного місяця, то останнім звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається з першого дня такого місяця та закінчується днем такого анулювання.

Відповідно до пункту 203.1 статті 203 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Згідно із пунктом 203.2 статті 203 Податкового кодексу України, сума податкового зобов'язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Пунктом 56.11 статті 56 Податкового кодексу України передбачено, що самостійно визначене платником податків податкове зобов'язання оскарженню не підлягає.

Оскільки, що податкові зобов'язання з податку на додану вартість, самостійно визначені відповідачем згідно декларацій з податку на додану вартість за листопад - грудень 2016 року, січень, лютий, березень, квітень, травень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2017 року не були сплачені відповідачем, а тому загальна сума податкового боргу відповідача, з урахуванням пені та штрафу за несвоєчасне подання декларації, складає 534 713,82 грн, що підтверджується інтегрованою карткою платника податків з податку на додану вартість на відповідача.

Згідно підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України (у редакції чинній на момент нарахування пені за прострочення погашення податкового зобов'язання) передбачено, що нарахування пені розпочинається: 129.1.1. при нарахуванні суми грошового зобов'язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов'язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження); 129.1.2. при нарахуванні суми податкового зобов'язання, визначеного контролюючим органом у випадках, не пов'язаних з проведенням податкових перевірок, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов'язання (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження); 129.1.3. при нарахуванні суми податкового зобов'язання, визначеного платником податків або податковим агентом, - після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов'язання.

Пунктом 129.4 статті 129 Податкового кодексу України визначено, що на суми грошового зобов'язання, визначеного підпунктами 129.1.1 та 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, коли її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов'язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

На суми грошового зобов'язання, визначеного підпунктом 129.1.3 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), нараховується пеня за кожний календарний день прострочення у його сплаті, включаючи день погашення, із розрахунку 100 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

Податковим органом нараховано відповідачу пеню у зв'язку із несплатою податкових зобов'язань з податку на додану вартість в загальному розмірі 94 292,82 грн, що підтверджується витягом з інтегрованої картки платника податку.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те,що загальна сума податкового боргу відповідача з податку на додану вартість складає 534 713,82 грн (440 251,00 грн + 170,00 грн + 94 292,82 грн = 534 713,82 грн), що відповідає ознакам, визначеним підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК, відповідно якого податковим боргом визнається сума узгодженого грошового зобов'язання, але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (пункт 59.4 статті 59 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 59.5 статті 59 Податкового кодексу України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

У зв'язку з несплатою відповідачем податкових зобов'язань, контролюючим органом виставлено податкові вимоги: № б/н від 05.06.2002, № 2/363 від 19.09.2002, які отримані відповідачем, та не оскаржені Комунальним підприємством Іванківської селищної ради «Виробниче управління житлово-комунального господарства».

Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (далі - у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно п. 95.1 ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 статті 95 Податкового кодексу України).

Відповідно абзацу першого пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Згідно з пунктом 95.4 статті 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, наявні об'єктивні обставин для стягнення коштів з рахунків Комунального підприємства Іванківської селищної ради «Виробниче управління житлово-комунального господарства» у банках, обслуговуючих такого платника, у розмірі суми податкового боргу 534 713,82 грн.

Колегія суддів вважає доводи апелянта про не дотримання податковим органом, встановлений статтею 96 Податкового кодексу України, обов'язковий порядок погашення податкового боргу державних підприємств, які не підлягають приватизації, безпідставними, оскільки виходячи із правового аналізу пунктів 95.1, 95.3 статті 95 Податкового кодексу України з 01.01.2011 законодавець встановив особливий порядок погашення заборгованості платників податків перед бюджетами і визначив перелік заходів, які повинен здійснити орган стягнення в певній послідовності на виконання власних повноважень: звернення до суду з вимогами про стягнення коштів з рахунків в банку; опис та вилучення майна; отримання судового дозволу на погашення усієї суми боргу за рахунок майна, звернення стягнення на дебіторську заборгованість. Якщо всі перелічені заходи не мали результатом погашення податкового боргу комунального підприємства, то податковий орган вчиняє дії, передбачені статтею 96 ПК України, для залучення коштів (майна) органу місцевого самоврядування, в управлінні якого перебуває таке підприємство, для погашення податкового боргу останнього.

Аналогічна правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 28.02.2018 у справі № 813/2851/17.

Таким чином, застосування положень статті 96 Податкового кодексу України до відповідача, в даному випадку, є передчасним.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Керуючись ст.ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства Іванківської селищної ради «Виробниче управління житлово-комунального господарства» залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 25.06.2018 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови буде виготовлено протягом п'яти робочих днів.

Головуючий-суддя: А.Ю. Кучма

Судді В.О. Аліменко

Н.В. Безименна