Справа № 821/917/18
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2019-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2019 р. м.ОдесаСправа № 821/917/18

Категорія: 10.1 Головуючий в 1 інстанції: Морська Г.М.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

доповідача, судді - Димерлія О.О.

суддів - Єщенка О.В., Кравченка К.В.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 17 липня 2018 року у справі за адміністративним позовом Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправною та скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року Херсонський зональний відділ Військової служби правопорядку (далі - Херсонський ЗВ ВСП) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі (далі - ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ю-6555-17 від 14 березня 2018 року на суму 5603,85 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 26 березня 2018 року на адресу позивача надійшла вимога про сплату боргу (недоїмки) від 14 березня 2018 року № Ю-6555-17, згідно якої податковий орган вимагає сплатити борг з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 5603,85 грн. На думку позивача, складена вимога є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки позивачем було перераховано в травні 2017 року єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 8337,13 грн., в тому числі й 6601,43 грн. на допомогу у зв'язку з вагітністю та пологами жінці-військовослужбовцю.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 17 липня 2018 року у задоволенні позовних вимог Херсонському ЗВ ВСП відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що оскільки єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування помилково сплачений на інший рахунок, сума єдиного внеску за платежем 71010000 не відображено в особовому рахунку позивача та не зменшено суму нарахувань, а тому зазначена сума відображається в особовому рахунку як недоїмка.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Херсонським ЗВ ВСП подано апеляційну скаргу у якій зазначено, що рішення суду першої інстанції є необґрунтоване та прийнято без врахування норм чинного законодавства, а тому останній просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування Херсонським ЗВ ВСП, яке визначене відповідачем як податковий борг (недоїмка), проводилось у повному обсязі відповідно до пункту 3.1 Положення про рух коштів єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12 лютого 2016 року № 54, а саме, зараховувались на рахунок 3719 та не може вважатись недоїмкою відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

У відзиві на апеляційну скаргу ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі спростовує доводи апеляційної скарги, вказуючи на законність ухваленого рішення та просить його залишити без змін.

У зв'язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, апеляційний суд відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Перевіряючи повноту з'ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Судом встановлено, що 26 березня 2018 року на адресу Херсонського ЗВ ВСП надійшла вимога про сплату боргу (недоїмки) від 14 березня 2018 року № Ю-6555-17, якою податковий орган вимагає сплатити борг з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 5603,85 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» виключно цим Законом визначаються принципи збору та ведення обліку єдиного внеску, платники єдиного внеску, порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, розмір єдиного внеску, орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність, склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Згідно положень пункту 1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Порядок обчислення та строки сплати єдиного внеску передбачені статтею 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Частиною восьмою цієї статті передбачено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Стаття 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» регламентує заходи впливу та стягнення, і частиною першої цієї статті передбачено, що рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов'язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов'язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до частини 2 ст. 25 цього Закону у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Абзацами першим, другим та третім частини 4 цієї статті визначено, що орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки (абзац дев'ятий частини 4 цієї статті).

Наведені норми дають підстави для висновку, що обов'язковою умовою, яка передує формуванню вимоги про сплату недоїмки (боргу) є наявність такої недоїмки у платника єдиного внеску.

Як встановлено матеріалами, 20 червня 2017 року позивачем подано до відповідача звіт «Про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів» за травень 2017 року, в якому відображено нарахування єдиного соціального внеску в розмірі 6601,43 грн.

Відповідно до витягу з облікової картки позивача з платежу 71010000 (єдиний внесок, нарахований роботодавцями на суми заробітної плати, винагороди за договорами цивільно-правового характеру, допомоги по тимчасовій непрацездатності) 20 червня 2017 року відбулось нарахування зобов'язань з єдиного соціального внеску (далі - ЄСВ) у розмірі 6601,43 грн., яке не було сплачено в повному обсязі та станом на 31 грудня 2017 року у позивача обліковувалась заборгованість в сумі 5088,13 грн.

Станом на 31 травня 2018 року у позивача обліковується заборгованість в розмірі 5551,14 грн.

На момент винесення вимоги про сплату боргу (недоїмки) - 14 березня 2018 року, позивач мав заборгованість у розмірі 5603,85 грн.

З аналізу наведених вище вимог податковго законодавства випливає, що обов'язковою умовою, яка передує формуванню вимоги про сплату недоїмки (боргу) є наявність такої недоїмки у платника єдиного внеску.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем до суду надано витяг з картки особового рахунку позивача за платежем 71020000 (єдиний внесок, нарахований на суми грошового забезпечення військовослужбовців), відповідно до якого 26 травня 2017 року сплачено суму 8337,13 грн. на цей рахунок та на цей код платежу.

Таким чином, позивач помилково сплатив суму 6601,43 грн. (код платежу 71010000 (єдиний внесок, нарахований роботодавцями на суми заробітної плати, винагороди за договорами цивільно-правового характеру, допомоги по тимчасовій непрацездатності)) на рахунок платежу 71020000 (єдиний внесок, нарахований на суми грошового забезпечення військовослужбовців)

Помилково сплачена на інший рахунок ЄСВ сума ЄСВ за платежем 71010000 не відобразилась в особовому рахунку позивача та не зменшила суми нарахувань, а тому вона відображається в особовому рахунку Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку як недоїмка.

Апеляційний суд відхиляє посилання Херсонського ЗВ ВСП , що коди класифікації доходів бюджету 71020000 та 71010000 не передбачені чинним законодавством, оскільки зазначені факти спростовані матеріалами справи.

При цьому, у вимозі про сплату боргу, яка міститься в матеріалах справи, вказано рахунок на який слід сплатити борг - 2103 (а. с. 6).

Проте, в платіжному дорученні від 25 травня 2017 року № 294 позивачем сплачено суму ЄСВ в розмірі 8337,13 грн. на рахунок 2103, в тому числі як зазначає позивач і зобов'язання у розмірі 6601,43 грн., яке відображене в звіті від 20 червня 2017 року. (а. с. 17).

Апеляційний суд також зазначає, що помилкова сплата позивачем на інший рахунок коштів не може свідчити про дотримання зобов'язань платника податку щодо нарахування зобов'язань з єдиного соціального внеску.

Доказів щодо вчинення будь-яких дій щодо переведення помилково сплаченого на інший рахунок зобов'язання в розмірі 6601,43 грн. на належний рахунок позивачем до суду не надано.

Фактична вимога про сплату недоїмки (боргу) Ю№6555-17 від 14 березня 2018 року відображає стан особового рахунку позивача по ЄСВ за кодом класифікації доходів бюджету 71010000 станом на момент її прийняття.

З урахуванням викладеного вище, оскільки станом на момент розгляду справи зобов'язання з ЄСВ у розмірі 6601,43 грн. на відповідний бюджетний рахунок за належним кодом платежу не сплачено, контролюючим органом правомірно прийнято вимогу про сплату недоїмки (боргу) Ю№6555-17 від 14 березня 2018 року.

Відповідно до ч. 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог Херсонського ЗВ ВСП, є правильним.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а оскаржена постанова без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку - залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 17 липня 2018 року у справі за адміністративним позовом Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправною та скасування вимоги - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду на протязі тридцяти днів.

Головуючий суддя Димерлій О.О.
Судді Кравченко К.В. Єщенко О.В.