Справа № 1240/2090/18
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 року справа №1240/2090/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Геращенка І.В., суддів: Казначеєва Е.Г., Міронової Г.М.,

розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2018 року у справі № 1240/2090/18 (головуючий І інстанції Петросян К.Є., повний текст складений у м. Сєвєродонецьку Луганської області) за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправною та скасування вимоги,-

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1, позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Луганській області (далі - ГУ ДФС у Луганській області, відповідач), в якому з урахуванням уточненого позову просив визнати протиправною та скасувати вимогу від 06.02.2018 року № Ф-69 (а.с. 18-20).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2018 року зазначений позов задоволений: визнано протиправною та скасовано вимогу ГУ ДФС у Луганській області від 06.02.2018 року № Ф-69 про сплату боргу (недоїмки) в загальній сумі 29658,80 грн, з яких: 29488,80 грн - недоїмка та 170,00 грн - штраф (а.с. 90-93).

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування доводів посилався на правомірність спірної вимоги (а.с. 102-104).

Сторони в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлені такі обставини справи.

Позивач - ОСОБА_1 зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця, перебуває на обліку в Старобільській ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області (а.с. 85-86).

06.02.2018 року ГУ ДФС у Луганській області відносно позивача складено вимогу № Ф-69 про сплату боргу (недоїмки) відповідно до ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму 29658,80 грн, з яких недоїмка - 29488,80 грн. та штраф - 170,00 грн (а.с. 21).

Встановлені обставини підтверджені матеріалами справи.

Спірним у справі є протиправність вимоги відповідача № Ф-69 від 06.02.2018 року.

Спірні відносини врегульовані Податковим кодексом України (далі - ПК України), Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI), Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 (далі - Інструкція), в редакціях чинних на момент виникнення спірних правовідносин.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно з частиною 4 статті 8 Закону № 2464-VI порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Пунктами 1, 3, 7 Закону № 2464-VI передбачено, що єдиний внесок обчислюється виключно у національній валюті, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Відповідно до частини 4 статті 25 Закону № 2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 розділу VII Інструкції до платників, які не виконали визначені Законом обов'язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

У разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції у порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом.

Відповідно до оскарженої вимоги від 06.02.2018 №Ф-69 станом на 31.01.2018 згідно даних інформаційної системи органу доходів і зборів за позивачем рахується заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 29658,80 грн, яка складається: 29488,80 грн - недоїмка, 170,00 грн - штраф (а.с.21).

Відповідно до розрахунку боргу, вказана заборгованість виникла у позивача за період з 20.05.2013 (ІІ, ІІ, ІV квартали 2013 року), а також з І кварталу 2014 по І квартал 2018 року, а саме:

ІІ квартал 2013 - 5382,75 грн, ІІІ квартал 2013 року - 1194,03 грн, ІV квартал 3013 року - 1194,03 грн;

І квартал 2014 року - 1218,67 грн, ІІ квартал 2014 року - 1267,95 грн, за ІІІ квартал 2014 року - 1267,95 грн, за ІV квартал 2014 року - 1267,95 грн;

І квартал 2015 року - 1267,95 грн, за ІІ квартал 2015року - 1267,95 грн, ІІІ квартал 2015 року в сумі 1267,95 грн, за ІV квартал 2015 року - 1323,47 грн;

І квартал 2016 року - 1434,51 грн, за ІІ квартал 2016 року - 909,48 грн, за ІІІ квартал 2016 року - 941,16 грн, за ІV квартал 2016 року- 957 грн;

І квартал 2017 року - 990 грн, за ІІ квартал 2017 року - 1056 грн, за ІІІ квартал 2017 року - 1056 грн (а.с. 54).

Разом з тим, судом встановлено, що ГУ ДФС у Луганській області раніше відносно позивача 10.08.2017 року також було сформовано та направлено вимогу про сплату боргу з єдиного внеску на суму 29658,80 грн. Вказана вимога була оскаржена позивачем у судовому порядку.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 21.12.2017 року у справі № 812/687/17 частково задоволено адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 до ГУ ДФС у Луганській області про визнання протиправною та скасування вимоги. Рішення суду набрало законної сили відповідно до постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 03.04.2018 року у справі №812/687/17 (а.с.78-84).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 21.12.2017 року у справі № 812/687/17 встановлено, що ФОП ОСОБА_1 перейшов від УПФУ в Старобільському районі на облік до Старобільської ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області у 2013 році із заборгованістю в сумі 10970,78 грн. Станом на 10.08.2017 року ОСОБА_1 як фізична особа-підприємець мав заборгованість зі сплати єдиного внеску у сумі 29658,80 грн., яка складалась з недоїмки - 29488,80 грн. та штрафу - 170,00 грн.

Також судовим рішенням у справі № 812/687/17 встановлено, що вимога про сплату боргу від 10.08.2017 № Ф-69 є частково протиправною та скасована в частині визначення позивачу недоїмки зі сплати єдиного внеску за період ІІ квартал 2014 року-ІІІ квартал 2017 року в сумі 16275,32 грн, а саме: за ІІ квартал 2014 року у сумі 1267,95 грн, за ІІІ квартал 2014 року - 1267,95 грн, за ІV квартал 2014 року - 1267,95 грн, І квартал 2015 року - 1267,95 грн, за ІІ квартал 2015року - 1267,95 грн, ІІІ квартал 2015 року в сумі 1267,95 грн, за ІV квартал 2015 року - 1323,47 грн, за І квартал 2016 року - 1434,51 грн, за ІІ квартал 2016 року - 909,48 грн, за ІІІ квартал 2016 року - 941,16 грн, за ІV квартал 2016 року- 957 грн, за І квартал 2017 року - 990 грн, за ІІ квартал 2017 року - 1056 грн, за ІІІ квартал 2017 року - 1056 грн.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, внаслідок визнання рішенням суду Луганського окружного адміністративного суду від 21.12.2017 року у справі №812/687/17 протиправним та скасування визначення ОСОБА_1 недоїмки зі сплати єдиного внеску за період ІІ квартал 2014 року-ІІІ квартал 2017 року в сумі 16275,32 грн, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції щодо неправомірності включення відповідачем повторно до спірної вимоги суми боргу за даний період.

Крім того, наданими позивачем квитанціями підтверджено сплату позивачем боргу, що виник до ІІ кварталу 2014 року на загальну суму 14651,40 грн (а.с.68).

Вказане також вбачається з картки особового рахунку платника (а.с.44). Натомість, рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 21.12.2017 року у справі № 812/687/17 встановлено, що ФОП ОСОБА_1 у 2013 році мав заборгованістю в сумі 10970,78 грн.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено відсутність у позивача боргу з єдиного внеску.

Що стосується включення до спірної вимоги відповідачем заборгованості за ІV квартал 2017 року в сумі 2112. грн та І квартал 2018 року в сумі 2112 грн., суд апеляційної інстанції зазначає, що 30.12.2015 року позивачем було подано до Старобільської ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області заяву з проханням звільнити його від сплати єдиного внеску з 01.04.2016 року на підставі Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року № 405/2014 до дати набрання чинності Указу Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України (а.с. 22).

14.01.2016 року за № 248/8/12-30-17 Старобільською ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області позивачу надана відповідь про відсутність підстав для звільнення його від сплати єдиного соціального внеску (а.с. 23).

Відповідно до пункту 9-4 розділу VIII Закону № 2464-VІ платники єдиного внеску, визначені статтею 4 цього Закону, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України від 02.09.2014 № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі - Закон № 1669-VII), де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону № 2464-VІ, на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідно до абзацу третього пункту 9-4 розділу VIII Закону № 2464-VІ відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Відповідно до Указу Президента України від 14.04.2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

Згідно ст. 1 Закону № 1669-VII період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням КМУ від 30 жовтня 2014 року № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669-VII затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком. Додатком в розділі - Луганська область м. Старобільськ віднесено до переліку населених пунктів, на території якої здійснюється АТО.

Розпорядженням КМУ від 2 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669-VII затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком. Додатком в розділі - Луганська область м. Старобільськ віднесено до переліку населених пунктів, на території якої здійснюється АТО.

Оскільки Указ Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 набув чинності 14.04.2014 року, відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 1669-VII період проведення антитерористичної операції розпочався. Оскільки Указ Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не видавався, проведення антитерористичної операції триває.

На момент винесення спірної вимоги ГУ ДФС у Луганській області про сплату боргу (недоїмки) від 06.02.2018 року № Ф-69 зі сплати єдиного внеску та до теперішнього часу позивач - ФОП ОСОБА_1 знаходиться на території здійснення антитерористичної операції.

З аналізу зазначених норм чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства слідує, що приписи пункту 9-4 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VІ не ставлять факт звільнення платника від обов'язку зі сплати єдиного внеску у залежність від часу подання відповідної заяви (після прийняття спірної вимоги або до її прийняття), а прямо встановлює, що така заява подається у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Для звільнення платників єдиного внеску від виконання обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону № 2464-VІ, в період з 14.04.2014 року до закінчення антитерористичної операції згідно з положеннями пункту 9-4 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VІ достатньо лише факту перебування відповідного платника єдиного внеску на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону № 1669-VII, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року № 405/2014.

Таким чином, в силу положень абзаців першого, другого пункту 9-4 розділу VIII Закону № 2464-VІ відсутність (відстрочення в силу закону) обов'язку сплати єдиного внеску у період з 14.04.2014 року до закінчення антитерористичної операції унеможливлює складання відповідачем спірної вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 06.02.2018 року № Ф-69, яка за приписами абзацу другого частини четвертої статті 25 Закону № 2464-VІ є виконавчим документом, у зв'язку з чим, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про визнання протиправною та скасування спірної вимоги про сплату боргу (недоїмки).

Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 78, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Луганській області - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2018 року у справі № 1240/2090/18 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправною та скасування вимоги - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 6 лютого 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: Е.Г. Казначеєв

Г.М. Міронова