Справа № 826/8515/17
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2019-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/8515/17 Суддя (судді) першої інстанції: Федорчук А.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Лебедєвої Ю.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» до Кабінету Міністрів України, треті особи: Фонд державного майна України, ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач, в особі Публічного акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» (, звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Кабінету Міністрів України, третя особа - ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», в якому просив:

- визнати бездіяльність Кабінету Міністрів України, яка полягає у не вчинені дій на виконання розпорядження КМУ №1018-р від 28.12.2016 року «Про погодження реструктуризації боргу публічного акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» перед публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» протиправною;

- зобов'язати Кабінет Міністрів України вчинити дії як акціонера Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» щодо розгляду питання виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 28.12.2016 року №1018-р «Про погодження реструктуризації боргу публічного акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» перед публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» згідно вимог Закону України «Про акціонерні товариства»;

- зобов'язати Кабінет Міністрів України вчинити дії стосовно виконання умов реалізації погодження реструктуризації боргу ПАТ «Одеський припортовий завод» перед ПАТ «НАК «Нафтогаз України» згідно розпорядження КМУ №1018-р від 28.12.2016 року «Про погодження реструктуризації боргу публічного акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» перед публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 вересня 2018 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій останній просить суд вказане судове рішення скасувати та винести нове, яким позовні вимоги задовольнити. На думку апелянта, оскаржувана постанова винесена судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Не погоджуючись із мотивами та підставами апеляційної скарги, Кабінет міністрів України подав відзив на апеляційну скаргу, зі змісту якого вбачається, що рішення першої інстанції прийнято відповідно та з урахуванням обставин справи, а туму підстави для його скасування відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та інші наявні у справі докази, колегія суддів приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, між ПАТ «Одеський припортовий завод» (Споживач), з однієї сторони, та ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (Постачальник), з іншої сторони, укладено договори від 28.07.2016 року №193/16/ОПЗ-ПР та від 04.10.2016 року №224/16-ПР-15 на постачання природного газу.

За вищезазначеними договорами у Позивача утворилась заборгованість станом на 31.07.2017 року перед ПАТ «НАК «Нафтогаз України» у розмірі ,90 грн.

Кабінетом Міністрів України 28.12.2016 року було видано розпорядження №1018-р «Про погодження реструктуризації боргу ПАТ «Одеський припортовий завод» перед ПАТ «НАК «Нафтогаз України», відповідно до якого Відповідач погоджується з пропозицією Фонду державного майна України щодо реструктуризації боргу ПАТ «Одеський припортовий завод» перед ПАТ «НАК «Нафтогаз України» за постачання природного газу починаючи з 01.04.2017 року рівними частинами строком на два роки та без нарахування відсотків.

Листом від 17.02.2017 року №10-17-3140 Фонд державного майна України, який є власником пакета акцій ПАТ «Одеський припортовий завод» у розмірі 99,5667%, звернувся до Кабінету Міністрів України з проханням щодо сприяння підписанню договору про реструктуризацію заборгованості, що виникла у ПАТ «Одеський припортовий завод» перед ПАТ «НАК «Нафтогаз України».

Секретаріатом Кабінету Міністрів України від 20.02.2017 року №6549/2/1-17 на адресу ПАТ «НАК «Нафтогаз України» було надіслано лист Фонду державного майна України від 17.02.2017 року №10-17-3140 для забезпечення виконання розпорядження у повному обсязі.

ПАТ «НАК «Нафтогаз України» листом від 16.02.2017 року №26-11657/1.В-17 повідомило про відмову від укладання договору про реструктуризацію заборгованості, у зв'язку з тим, що розпорядження не містить норм, які б зобов'язували ПАТ «НАК «Нафтогаз України» укладати договір про реструктуризацію заборгованості Позивача.

Внаслідок неналежного виконання своїх обов'язків ПАТ «Одеський припортовий завод» з оплати фактично поставленого газу третьою особою ПАТ «НАК «Нафтогаз України» було подано позовні заяви до суду про стягнення вказаної заборгованості (судові справи №916/187/17 та №916/188/17).

Позивач вважає бездіяльність Відповідача такою, що порушує права Позивача, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Розглядаючи дану справу, суд першої інстанції виходив з того, що такий спір підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Даючи правову оцінку викладеним фактичним обставинам, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній станом на дату подання позову), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній станом на дату подання позову), завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і до адміністративного суду можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, де суди перевіряють, чи прийнятті вони : на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись з даним позовом позивач заявив позовні вимоги до Кабінету Міністрів України, в якому просив визнати бездіяльність Кабінету Міністрів України, яка полягає у не вчинені дій на виконання розпорядження КМУ №1018-р від 28.12.2016 року «Про погодження реструктуризації боргу публічного акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» перед публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» протиправною; зобов'язати Кабінет Міністрів України вчинити дії як акціонера Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» щодо розгляду питання виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 28.12.2016 року №1018-р «Про погодження реструктуризації боргу публічного акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» перед публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» згідно вимог Закону України «Про акціонерні товариства»; зобов'язати Кабінет Міністрів України вчинити дії стосовно виконання умов реалізації погодження реструктуризації боргу ПАТ «Одеський припортовий завод» перед ПАТ «НАК «Нафтогаз України» згідно розпорядження КМУ №1018-р від 28.12.2016 року «Про погодження реструктуризації боргу публічного акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» перед публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

Системний аналіз фактичних обставин справи та обґрунтування позовних вимог дає підстави для висновку про те, що позов, фактично, спрямований на зобов'язання вчинення певних дій Кабінетом Міністрів України, однак не як суб'єкта владних повноважень, а як єдиного акціонера ПАТ «НАК «Нафтогаз України» в особі Кабінету Міністрів України.

Так, юрисдикція адміністративних судів відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, що діяла станом на дату подання адміністративного позову) поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень, зокрема щодо оскарження його дій та бездіяльності.

Поняття «суб'єкт владних повноважень» визначено у ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, що діяла станом на дату подання адміністративного позову), згідно з якою - це органи державної влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, необхідною та єдиною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом владних управлінських функцій, причому ці функції повинні здійснюватись суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

У випадку, якщо суб'єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює владних управлінських функцій щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України ознак справи адміністративної юрисдикції і відповідно не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Таким чином, справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) суб'єктами стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах.

Отже, на переконання колегії суддів, спір про зобов'язання вчинення певних дій Кабінетом Міністрів України, як єдиного акціонера ПАТ «НАК «Нафтогаз України» в особі Кабінету Міністрів України, не є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб'єкта владних повноважень, який у спірних правовідносинах не здійснює владні управлінські функції, а тому висновок суду першої інстанції про те, що справу належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, не ґрунтується на правильному застосуванні норм процесуального права.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі №927/465/17.

Натомість, відповідно до ст.. 1 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, що діяла станом на дату подання адміністративного позову) підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з установленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, урегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства; і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб'єктами господарської діяльності, а також спори, пов'язані з вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктом публічно-правових відносин, - за умови, що такі вимоги не об'єднуються з вимогою вирішити публічно-правовий спір і за своїм суб'єктним складом підпадають під дію статті 1 ГПК України.

Відповідно до ст.. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Так, адміністративні суди не є «судом, встановленим законом» для розгляду такої категорії справ.

Враховуючи викладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів не погоджується з позицією суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для розгляду даного спору у порядку адміністративного судочинства.

Частиною 1 ст.319 КАС України передбачено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч.1 ст.238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, за наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів дійшла висновку щодо наявності підстав для закриття провадження у даній справі, передбачених п.1 ч.1 ст.238 КАС України, оскільки справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Приймаючи до уваги, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, в частині розгляду справи з порушенням правил юрисдикційної підсудності, колегія суддів дійшла висновку що, у відповідності до ч.1 ст.319 КАС України, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі, на підставі п.1 ч.1 ст.238 КАС України, роз'яснивши позивачу його право на звернення з позовом до суду господарської юрисдикції.

Керуючись ст. ст. 238, 242-244, 250, 308, 315, 319, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Одеський припортовий завод»- задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 вересня 2018 року - скасувати.

Провадження у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» до Кабінету Міністрів України, треті особи: Фонд державного майна України, ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити дії - закрити.

Роз'яснити позивачу його право на звернення до суду для захисту своїх прав в порядку господарського судочинства.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма