Справа № 822/2235/18
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2019-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/3906/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Пліша М.А.

суддів Макарика В.Я., Шинкар Т.І.

з участю секретаря судового засідання Федак С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2018 року (головуючий суддя Подлісна І.М., м.Тернопіль, повний текст рішення складено 06.11.2018) у справі № 822/2235/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Хмельницького окружного адміністративного суду про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Хмельницького окружного адміністративного суду в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ відповідача №75/п від 11.06.2018 «Про звільнення ОСОБА_1.», поновити його на посаді спеціаліста відділу аналітично-статистичної роботи Хмельницького окружного адміністративного суду та стягнути з Хмельницького окружного адміністративного суду на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11.06.2018 по день фактичного поновлення.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, просить скасувати рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 01.11.2018 року та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В апеляційній скарзі зазначає, що він має стаж державної служби більше 10 років. З 13.08.2007 року по 06.03.2008 року працював на посаді державного виконавця міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції. Після чого, 07.03.2008 року був переведений до Хмельницького окружного адміністративного суду та призначений на посаду помічника судді Хмельницького окружного адміністративного суду та того ж дня йому було присвоєно одинадцятий ранг державного службовця. 23.06.2010 року присвоєно десятий ранг державного службовця, 25.06.2012 року - дев'ятий ранг державного службовця. 01.04.2013 року, зайняв посаду спеціаліста першої категорії у Хмельницькому окружному адміністративному суді. 19.07.2016 року присвоєно восьмий ранг державного службовця. З 05.08.2016 року працював на посаді спеціаліста відділу аналітично-статистичної роботи Хмельницького окружного адміністративного суду.

Крім цього, 14.12.2012 року він нагороджений грамотою Хмельницького окружного адміністративного суду за сумлінне відношення до роботи, високу професійну майстерність та з нагоди професійного свята Дня працівника суду, 11.06.2015 року нагороджений грамотою Хмельницького окружного адміністративного суду за багаторічну сумлінну працю, професійний підхід до виконання службових обов'язків та з нагоди річниці відкриття Хмельницького окружного адміністративного суду. Крім цього від керівництва Хмельницького окружного адміністративного суду йому оголошувалися численні подяки без занесення їх до особової справи.

За результатами щорічної оцінки виконання посадових обов'язків та завдань мав підсумкові оцінки не нижче ніж - добре.

Проте, незважаючи на такі досягнення, 10 квітня 2018 року йому було надіслано попередження про майбутнє звільнення з посади 10.06.2018 року, у зв'язку з реорганізацією структури суду.

Він звертався до відповідача з заявою та просив врахувати вказані вище обставини та відповідно до кваліфікаційного рівня, перевести із посади яка скорочується, на іншу існуючу посаду в штатному розписі працівників апарату Хмельницького окружного адміністративного суду. Так як, в період з 10.04.2018 року по дату звільнення у відповідача були вільні посади, які він міг би зайняти враховуючи досвід в роботі. Проте, його прохання не врахували та звільнили за надуманими причинами, нібито в зв'язку з скороченням посад.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Пленум Верховного Суду України в п. 19 постанови від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»(зі змінами) роз'яснив, що, розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Апелянт вважає, що оскільки фактичного скорочення в Хмельницькому окружному адміністративному суді не відбулося, підстав для його звільнення не було.

Крім цього в суді першої інстанції було встановлено, що велика кількість працівників, які працюють в Хмельницькому окружному адміністративному суді, мають нижчу кваліфікацію ніж він, менший досвід, а тому вони не були захищені вимогами ст. 42 Кодексу законів про працю України.

Щодо обгрунтування того, що у нього нижча продуктивність праці ніж у інших працівників, які підлягали скороченню є абсолютно надуманими, ніхто вказаного порівняльного аналізу не проводив і з його результатами не ознайомлювали під час скорочення.

Крім цього, позиція суду першої інстанції суперечить позиції Верховного Суду у справі 487/6407/16-ц від 10.09.2018 року, а обґрунтування позовної заяви співпадає з позицією Верховного Суду

У відзиві Хмельницького окружного адміністративний суд просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.1 та ч.2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 працював на різних посадах в Хмельницькому окружному адміністративному суді, з 07.03.2008 на посаді помічника судді, з 01.04.2013 на посаді спеціаліста першої категорії та з 05.08.2016 - спеціаліста відділу аналітично-статистичної роботи. Наказом голови Хмельницького окружного адміністративного суду № 32/од від 23.03.2018 року «Про внесення змін до структури та штатного розпису Хмельницького окружного адміністративного суду» виведено відділ аналітично-статистичної роботи у кількості 5 штатних одиниць та створено відділ аналітичного та інформаційного забезпечення - 4 штатних одиниці. Наказом №34/од від 26.03.2018 року введено в дію штатний розпис Хмельницького окружного адміністративного суду з 02 квітня 2018 року.

Наказом №36-од від 10.04.2018 року «Про скорочення посад» у зв'язку з реорганізацією структури суду, внесенням змін до штатного розпису та з метою оптимізації роботи суду у відділі аналітично-статистичної роботи скорочено посади у кількості 5 штатних одиниць.

10 квітня 2018 року позивача під підпис попереджено про скорочення посади спеціаліста відділу аналітично-статистичної роботи Хмельницького окружного адміністративного суду, яку він обіймав, та про майбутнє звільнення з посади 10.06.2018 року.

Згідно наказу в.о. керівника апарату суду від 11.06.2018 року №75/од, ОСОБА_1 звільнено з посади спеціаліста відділу аналітично-статистичної роботи Хмельницького окружного адміністративного суду 11 червня 2018 року, у зв'язку із скороченням посад.

Розглядаючи спір суд першої інстанції вірно вважав, що Законом України «Про державну службу» не врегульовано спірні правовідносини, а підлягає застосуванню трудове законодавство, зокрема КЗпП України. При цьому не виключається звільнення державних службовців за правилами Кодексу законів про працю у випадках, коли підстави звільнення є загальними, передбаченими законодавством про працю. В такому разі роботодавцем мають бути дотримані гарантії при звільненні.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що згідно статті 51 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) вбачається, що однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Зі змісту зазначеної норми вбачається, що вона передбачає декілька самостійних підстав для розірвання з ініціативи власника трудового договору з працівником, як-от: ліквідацію; реорганізацію; банкрутство; перепрофілювання підприємства, установи, організації; скорочення чисельності працівників; скорочення штату працівників.

У даній спірній ситуації судом першої інстанції з?ясовано, що згідно наказу голови суду № 32/од від 23.03.2018 року «Про внесення змін до структури та штатного розпису Хмельницького окружного адміністративного суду» з 02.04.2018 внесено зміни до структури та штатного розпису Хмельницького окружного адміністративного суду:

створено відділ аналітичного та інформаційного забезпечення у кількості 4 штатних одиниці: начальник відділу - 1 штатна одиниця; головний спеціаліст - 2 штатні одиниці; провідний спеціаліст - 1 штатна одиниця;

створено відділ організаційного забезпечення у кількості 4 штатні одиниці: начальник відділу - 1 штатна одиниця; провідний спеціаліст - 1 штатна одиниця; секретар приймальні - 1 штатна одиниця; прес-секретар - 1 штатна одиниця.

створено сектор матеріально-технічного забезпечення та правової роботи у кількості 3 штатних одиниці: завідувач сектору - 1 штатна одиниця; головний спеціаліст - 1 штатна одиниця; спеціаліст - 1 штатна одиниця.

перейменовано відділу бухгалтерського обліку та господарського забезпечення на відділ планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності.

виведено:

з відділу аналітично-статистичної роботи: посаду начальника відділу - 1 штатна одиниця; посаду головного спеціаліста - 2 штатні одиниці; посаду спеціаліста - 2 штатні одиниці.

з апарату суду: посаду спеціаліста - 1 штатна одиниця; посаду секретаря приймальні - 1 штатна одиниця; посаду прес-секретаря - 1 штатна одиниця; посаду судового розпорядника - 1 штатна одиниця;

з відділу бухгалтерського обліку та матеріального забезпечення: посаду діловоду - 1 штатна однини ця; посаду завідувача складу - 1 штатна одиниця;

з відділу документального забезпечення: посаду експедитора - 1 штатна одиниця

з відділу забезпечення розгляду адміністративних справ: посаду секретаря судових засідань - 2 штатні одиниці.

Наказом №36-од від 10.04.2018 року «Про скорочення посад» у зв'язку з реорганізацією структури суду, внесенням змін до штатного розпису та з метою оптимізації роботи суду скорочено:

у відділі аналітично-статистичної роботи: начальник відділу - 1 штатна одиниця; головний спеціаліст - 2 штатні одиниці; спеціаліст - 2 штатні одиниці.

у апараті суду: спеціаліст - 1 штатна одиниця; секретар приймальні - 1 штатна одиниця; пресс-секретар - 1 штатна одиниця; судовий розпорядник - 2 штатні одиниці.

у відділі документального забезпечення: посаду експедитора - 1 штатна одиниця.

у відділі забезпечення розгляду адміністративних справ: посади секретарів судових засідань - 2 штатні одиниці.

у відділі бухгалтерського обліку та матеріального забезпечення: посада діловода - 1 штатна одиниця; посада завідувача складу - 1 штатна одиниця.

З огляду на це суд першої інстанції, з чим погоджується колегія суддів, вірно вважав, що у Хмельницькому окружному адміністративному суді відбулась зміна внутрішньої (організаційної) структури юридичної особи шляхом перетворення одних структурних підрозділів у інші структурний підрозділи, що супроводжувалось скороченням кількості працівників. Відтак, ліквідація структурного підрозділу юридичної особи зі створенням чи без створення іншого структурного підрозділу не є ліквідацією або реорганізацією юридичної особи, а свідчить лише про зміну внутрішньої (організаційної) структури юридичної особи. На відміну від ліквідації чи реорганізації юридичної особи, ця обставина може бути підставою для звільнення працівників цього структурного підрозділу згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України лише з підстав скорочення чисельності або штату працівників у зв'язку з такими змінами при умові дотримання власником вимог ч. 2 ст. 40, ст. ст. 42, 43, 49-2 КЗпП України.

Вказаний висновок узгоджується із нормою ч. 3 ст. 36 КЗпП України, відповідно до якої в разі реорганізації підприємства, установи, організації (злиття, приєднання, поділ чи перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (п 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України). Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-65 це 12 від 11 липня 2012 року.

Пленум Верховного Суду України в п. 19 постанови від 06 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" ( зі змінами) роз'яснив, що розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст.40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, зокрема, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, скорочення штату, чи додержано власником норм законодавства, що регулюють вивільнення працівників, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу. При цьому мається на увазі, що роботодавець зобов'язаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії, які може виконувати працівник, і не лише за місцем його роботи в певному структурному підрозділі, а всі вакансії, які є в юридичної особи.

Аналізуючи дотримання відповідачем при звільненні позивача вимог ч. 2 ст. 40, ст. ст. 42, 43, 49 - 2 КЗпП України, суд правильно зазначив, що у відповідності до ст. 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Судом першої інстанції встановлено, що 10 квітня 2018 року ОСОБА_1 письмово попереджений про його наступне вивільнення упродовж двох місячного терміну, про що свідчить особистий підпис на попередженні. Дана обставина позивачем не заперечувалась.

Згідно ст. 42 Кодексу законів про працю України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п'яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби. Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

Відповідно до частини другої статті 49-2 КЗпП України при вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Листом Міністерства соціальної політики України №80/06/187-12 від 21.05.2012 передбачено, що на практиці для визначення таких працівників роботодавець робить порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації працівників, в процесі якого, як правило, враховуються наступні обставини: наявність відповідної освіти, післядипломної освіти, документів про підвищення кваліфікації, відсутність дисциплінарних стягнень, наявність заохочень за успіхи в роботі, отримання премій за виконання особливо важливих робіт, відсутність прогулів, відпусток без збереження заробітної плати, тривалого перебування на лікарняних листках, зауважень з боку адміністрації щодо строків і якості виконуваних завдань, обсяги виконуваних робіт.

Розглядаючи спір судом першої інстанції з?ясовано, що при звільненні ОСОБА_1, відповідач, керуючись ст.42, 49-2 КЗпП України, виходив з наступного.

Скорочувана посада, «спеціаліст», яку займав позивач, є рівнозначною скорочуваним посадам спеціаліста та судових розпорядників, яких в апараті суду усього 3 посади.

Працівнику, який на момент скорочення займав посаду спеціаліста в апараті суду ОСОБА_3 запропоновано рівнозначну посаду спеціаліста в секторі матеріально-технічного забезпечення та правової роботи, на яку працівник погодився.

Працівнику, який на момент скорочення займав посаду судового розпорядника в апараті суду ОСОБА_4 запропоновано рівнозначну посаду судового розпорядника у відділі забезпечення розгляду адміністративних справ, на яку працівник погодився.

Працівнику, який на момент скорочення займав посаду судового розпорядника в апараті суду ОСОБА_5 запропоновано рівнозначну посаду судового розпорядника у відділі забезпечення розгляду адміністративних справ, на яку працівник погодився.

Запропоновані працівникам ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5 посади не запропоновані позивачеві з врахуванням ст. 42 КзпП України так як слідує із інформаційних довідок від 11.10.2018 р. №31341/18, №31338/18, №31335/18, №31339/18, об'єм обов'язків (окрім визначених посадовою інструкцією) та додаткового навантаження у працівників ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5 є значно більшим, ніж у позивача, а тому, у порівнянні працівників ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5 із позивачем, зазначені особи мають вищу продуктивність праці, аніж позивач.

У спеціаліста ОСОБА_6 безперервний стаж роботи в Хмельницькому окружному адміністративному суді є більшим безперервного стажу позивача в Хмельницькому окружному адміністративному суді.

Також, як слідує із довідок від 11.10.2018 р. №31346/18, №31347/18, №31344/18, у порівнянні працівників ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 (посади яких не відносяться до посад державної служби), зазначені особи також мають перевагу в продуктивності праці, перед позивачем.

Окрім того, відповідачем враховано той факт, що працівники: ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_9 у період з 10.04.2017 р. до 11.06.2018 р. на лікарняному не перебували, за увесь період роботи в Хмельницькому окружному адміністративному суді до дисциплінарної відповідальності не притягалися. В той же час, позивач у період з 10.04.2017 р. по 11.06.2018 р. перебував на лікарняному шість разів, до дисциплінарної відповідальності притягався двічі, що вказує на низьку результативність праці позивача та відсутність його особистого внеску в загальний результат роботи суду.

Згідно довідки про відпрацьовані дні та відсутність на роботі позивача, який працював на посаді спеціаліста відділу аналітично-статистичної роботи Хмельницького окружного адміністративного суду №29679/18 від 25.09.2018, за 2017 рік з 248 робочих днів позивачем відпрацьовано 162 (у відсотковому відношенні відпрацьовано 65,32 % із 100% робочого часу), за 2018 рік 76 із 109 робочих днів (69,72% із 100 % робочого часу). Щомісяця (окрім вересня 2017 року та червня 2018 року) позивач перебував або у відпустках або на лікарняному значну частину часу, що вказує на низьку результативність праці позивача та відсутність його особистого внеску в загальний результат роботи суду.

Крім того згідно характеристики ОСОБА_1, останній по характеру запальний, неадекватно реагує на зауваження. Систематично запізнюється на роботу. Мали місце випадки порушення етики державного службовця, порушення службової дисципліни, невиконання доручень керівництва. На даний час в ОСОБА_1 два дисциплінарних стягнення.

Згідно матеріалів справи, зазначена вище інформація була відома позивачу, так як Хмельницький окружний адміністративний суд листом від 17.04.2018 №7953/18, надав відповідь позивачу на його запит від 10.04.2018 та повідомив, що станом на 10.04.2018 у суді наявні рівнозначні посади (1 посада спеціаліста та 2 посади судових розпорядників), що були запропоновані працівникам, які мають переважне право на залишення на роботі відповідно до ст.42 КЗпП України. Також, листом від 01.06.2018 №16512/18, ОСОБА_1 повідомлено про те, що вищезазначені посади заповнені працівниками, яким вони запропоновані.

Крім того судом з?ясовано, що згідно змін, внесених до структури та штатного розпису, у відділі аналітично-статистичної роботи скорочувалась посада спеціаліста у кількості - 2 одиниці. Ці посади займали: ОСОБА_1 та ОСОБА_10 Зазначені державні службовці попереджені, про наступне вивільнення. У попередженнях цих працівників зазначено: «... У разі виникнення вакансії рівнозначної або нижчої посади державної служби до закінчення двохмісячного терміну попередження, вона буде запропонована Вам у відповідності до чинного законодавства. Разом з тим, Ви маєте право взяти участь у конкурсі на заміщення вакантних посад державної служби у Хмельницькому окружному адміністративному суді за вищою групою оплати праці...». Відповідно 26 квітня 2018 року в Хмельницькому окружному адміністративному суді оголошено конкурс на зайняття вакантних посад категорії «В», які не були рівнозначними у розумінні Закону України «Про державну службу», оскільки відносились до вищої групи оплати праці а саме: головного консультанта відділу забезпечення розгляду адміністративних справ (2 посади); старшого судового розпорядника відділу забезпечення розгляду адміністративних справ (1 посада); секретаря судового засідання відділу забезпечення розгляду адміністративних справ (1 тимчасова посада). Спеціаліст відділу аналітично-статистичної роботи ОСОБА_10 (посада якої аналогічна посаді позивача та також підлягала скороченню) подала документи до конкурсі на зайняття вакантної посади, та стала переможцем зазначеного конкурсу, що підтверджується інформацією про результати конкурсу від 29.05.2018 №15884/18. В свою чергу, позивач документів для участі в конкурсі не подавав та участі у курсі не брав.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтовано висновку про правомірність дій відповідача при звільненні ОСОБА_1, оскільки, працівники, яким запропоновано посади, рівнозначні скорочуваній посаді позивача та посади недержавної служби, мали значну перевагу над позивачем у кваліфікації та продуктивності праці.

Враховуючи зазначене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

керуючись ч.3 ст.243, ст.308, ст.310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.329 КАС України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2018 року по справі № 822/2235/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді В. Я. Макарик
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 06.02.19