Справа № 1340/5625/18
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2019-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1340/5625/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2019 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Карпяк О.О., розглянувши у м. Львові за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області в особі Турківского районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про визнання протиправною відмову, зобовязання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (82515, Львівська область, Турківський район, с. Присліп, вул. Миру, 331), ОСОБА_2 (82515, Львівська область, Турківський район, с. Присліп, вул. Миру, 331), в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 (82515, Львівська область, Турківський район, с. Присліп, вул. Миру, 331) до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області (79005, м. Львів, вул. Руданського, 3) в особі Турківского районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України (82500, Львівська область, м. Турка, вул. Січових Стрільців, 9) в якому просить суд:

- визнати протиправною відмову Турківського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області у видачі ОСОБА_3 у звязку з досягненням 16-річного віку паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до ОСОБА_4 про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної ради України від 26.06.1992 року № 2503-XII;

- зобовязати Турківський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області оформити та видати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у звязку з досягненням 16-річного віку паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до ОСОБА_4 про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної ради України від 26.06.1992 року № 2503-XII, без передачі будь яких даних про дитину та про батьків до ЄДДР, без формування (присвоєння) унікального номеру запису в Реєстрі (УНЗР), без відцифрованого підпису особи, без відцифрованого образу обличчя особи, без від цифрованих відбитків пальців рук, без використання будь яких засобів ЄДДР;

- звільнити позивачів від сплати судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 По досягненню дитиною 16-річного віку позивачі звернулися до Турківсього районного відділу Головного управління ДМС України у Львівській області із заявою від 13.10.2018 року з проханням оформити і видати ОСОБА_3 паспорт громадянина України у формі книжечки. Відповідач листом від 26.10.2018 року № 40/1135 відмовив у видачі такого паспорта, посилаючись на Закон України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», відповідно до якого оформлення і видача паспорта громадянина України здійснюється розпорядником ЄДДР у формі картки.

В позовній заяві позивачі зазначають про наявність у них пільг щодо сплати судового збору на підставі п.7 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», оскільки звернулись у випадках, передбачених законодавством щодо захисту прав та інтересів свого сина.

Ухвалою суду від 27 листопада 2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Даною ухвалою запропоновано відповідачу протягом пятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву, а також розяснено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин справа буде вирішена за наявними матеріалами.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, де зазначив, що заява від 13 жовтня 2018 року не відповідає взірцю заяви, затвердженому Порядком оформлення і видачі паспорта громадянина України. Крім цього, до заяви не долучено платіжний документ з відміткою банку про сплату державного мита або копію документа про звільнення від сплати державного мита, подано лише копію свідоцтва про народження і не предявлено його оригінал. Вважає відповідь викладену в листі від 26.10.2018 року № 40/1135 не є рішенням про відмову у наданні адміністративної послуги. Просив у задоволенні позову відмовити.

Частиною 1 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідно до ч. 2 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через пятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд, зясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 народився 23 жовтня 2001 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії 1-СГ № 216870 від 02.11.2001(а.с. 9). З вищезазначеного свідоцтва також вбачається, що батьками ОСОБА_3 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

13 жовтня 2018 року у зв'язку із досягненням 16-річного віку ОСОБА_3 його законні представники звернулись до Турківского районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України із заявою про отримання паспорту громадянина України у формі книжечки (а.с. 12). ОСОБА_5 заява обґрунтована ненаданням згоди на обробку персональних даних, відповідно до ОСОБА_4 про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-ХІІ. У цій заяві позивачі покликались також на постанову ОСОБА_6 Верховного Суду від 19.09.2018 року у зразковій справі №806/3265/17.

Листом від 26.10.2018 року № 40/1135 відповідач повідомив, що з прийняттям Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» паспорт громадянина України оформляється територіальним органами та підрозділами ДМС, що забезпечені відповідним обладнанням, всім визначеним законодавством категоріям громадян, починаючи з 14-річного віку, у формі картки, що містить безконтактний електронний носій. Крім цього, частиною 4 статті 13 Закону України № 5492-VI передбачено, що особам гарантується право на відмову від внесення відцифрованих відбитків пальців рук до безконтактного електронного носія, що міститься у паспорті громадянина України. ОСОБА_5 право реалізується, шляхом подання заяви відповідному уповноваженому субєкту про внесення або відмову від внесення відцифрованих відбитків пальців рук особи до безконтактного електронного носія (а.с. 13).

Не погоджуючись з рішенням відповідача, позивачі звернулися до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно ст.55 ОСОБА_7 України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до п.5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд зазначає, що 02.10.2018 в Єдиному державному реєстрі судових рішень було оприлюднено постанову ОСОБА_6 Верховного Суду від 19.09.2018 року у зразковій справі №806/3265/17 за позовом ОСОБА2 до Коростенського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області, Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії. Вказана постанова набрала законної сили.

Ця справа наділена усіма ознаками типової справи, яку Верховний Суд розглянув як зразкову та ухвалив у ній постанову (за наслідками апеляційного перегляду рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 26 березня 2018 року), відтак, суд зобов'язаний враховувати правові висновки ОСОБА_6 Верховного Суду, викладені у постанові від 19 вересня 2018 року у зразковій справі № Пз/9901/2/18 (№806/3265/17).

Відповідно до статті 5 Закону України "Про громадянство України" документом, який підтверджує громадянство України, є, зокрема, паспорт громадянина України.

Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року №2503-ХІІ було затверджено ОСОБА_4 про паспорт громадянина України (далі - ОСОБА_4 № 2503-ХІІ).

Згідно з пунктами 1, 3, 5, 8, 9-11 ОСОБА_4 №2503-ХІІ паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Паспорт дійсний для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.

Паспортна книжечка являє собою зшиту внакидку нитками обрізну книжечку розміром 88 х 125 мм, що складається з обкладинки та 16 сторінок. Усі сторінки книжечки пронумеровані і на кожній з них зображено Державний герб України і перфоровано серію та номер паспорта. Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується.

У верхній частині лицьового боку обкладинки зроблено напис "Україна", нижче - зображення Державного герба України, під ним - напис "Паспорт". На внутрішньому лівому боці обкладинки у центрі - зображення Державного прапора України, нижче - напис "Паспорт громадянина України".

На першу і другу сторінки паспортної книжечки заносяться прізвище, ім'я та по батькові, дата і місце народження. На першій сторінці також вклеюється фотокартка і відводиться місце для підпису його власника. На другу сторінку заносяться відомості про стать, дату видачі та орган, що видав паспорт, ставиться підпис посадової особи, відповідальної за його видачу. Записи засвідчуються мастиковою, а фотокартка - випуклою сухою печаткою. Перша сторінка або перший аркуш після внесення до них відповідних записів та вклеювання фотокартки можуть бути заклеєні плівкою. У разі заклеювання плівкою усього аркуша записи та фотокартка печатками не засвідчуються.

Третя, четверта, п'ята і шоста сторінки призначені для фотокарток, додатково вклеюваних до паспорта, а сьома, восьма і дев'ята - для особливих відміток. На десятій сторінці робляться відмітки про сімейний стан власника паспорта, на 11-16 про реєстрацію постійного місця проживання громадянина.

На прохання громадянина до паспорта може бути внесено (сьома, восьма і дев'ята сторінки) на підставі відповідних документів дані про дітей, групу крові і резус-фактор.

На внутрішньому правому боці обкладинки надруковано витяг з цього ОСОБА_4.

Вносити до паспорта записи, не передбачені цим ОСОБА_4 або законодавчими актами України, забороняється. Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується.

Паспорт, виготовлений у вигляді паспортної картки (інформаційного листка), має розмір 80 х 60 мм. У інформаційний листок вклеюється фотокартка і вносяться відомості про його власника: прізвище, ім'я та по батькові, дата народження і особистий номер, а також дата видачі і код органу, що його видав. Інформаційний листок заклеюється плівкою з обох боків. Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної картки, визначається Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, ОСОБА_4 про паспорт громадянина України передбачено дві форми паспорта громадянина України: книжечка і картка, але терміни запровадження паспортної картки, як визначено ОСОБА_4 №2503-ХІІ, визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.

Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" від 20.11.2012 року №5492-VI (надалі Закон №5492-VI) визначені правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов'язки осіб, на ім'я яких видані такі документи.

Частиною 1 ст.13 Закону №5492-VI зазначено перелік документів, оформлення яких передбачається із застосуванням засобів Реєстру, відповідно до їх функціонального призначення, до якого входить зокрема паспорт громадянина України.

Частинами 1, 2, 4, 5 ст.14 Закону №5492-VI передбачено, що форма кожного документа встановлюється цим Законом.

Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета.

Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів.

Одночасно положеннями частини 4 статті 21 Закону №5492-VI визначено, що паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

При цьому, пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року №302 "Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України" (далі - Постанова №302) було затверджено: зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм згідно з додатками 1 і 2; зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, згідно з додатками 3 і 4; Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України, що додається.

Пунктом 2 Постанови №302 запроваджено:

з 01 січня 2016 року - оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією постановою, громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог пункту 2 ОСОБА_4 про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-XII;

з 01 листопада 2016 року - оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією постановою, громадянам України відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою.

До завершення роботи із забезпечення в повному обсязі територіальних підрозділів ДМС матеріально-технічними ресурсами, необхідними для оформлення і видачі паспорта громадянина України, зразки бланків якого затверджено цією постановою, паспорт громадянина України може оформлятися з використанням бланка паспорта громадянина України у формі книжечки; прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією постановою, з 01 листопада 2016 року припиняється (п. 3 Постанови № 302).

Пунктом 131 Постанови №302 передбачено, що до безконтактного електронного носія, який міститься у паспорті, вносяться зокрема біометричні дані, параметри особи (відцифрований образ обличчя особи, відцифрований підпис особи, відцифровані відбитки пальців рук) виключно за згодою особи.

Безконтактний електронний носій паспорта громадянина України нового зразку містить відцифровані персональні данні особи .

Згідно з ч.1 ст. 6 Закону України "Про захист персональних даних" від 01.06.2010 року №2297-VI (далі Закон №2297-VI) мета обробки персональних даних має бути сформульована в законах, інших нормативно-правових актах, положеннях, установчих чи інших документах, які регулюють діяльність володільця персональних даних, та відповідати законодавству про захист персональних даних.

Персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована (ст. 2 Закону №2297-VI).

Обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб'єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (ч. 5, 6 ст. 6 вказаного Закону).

Таким чином, принципами обробки персональних даних є відкритість і прозорість, відповідальність, адекватність та не надмірність їх складу та змісту стосовно визначеної мети їх обробки, а підставою обробки персональних даних є згода суб'єкта персональних даних.

ОСОБА_6 Верховного Суду у поставні від 19.09.2018 року у зразковій справі №806/3265/17 звертає увагу, що законодавством не врегульовано питання щодо наслідків відмови особи від обробки її персональних даних, тобто фактично відсутня будь-яка альтернатива такого вибору, що в свою чергу обумовлює неякість закону та порушення конституційних прав такої особи.

Реалізація державних функцій має здійснюватися без примушення людини до надання згоди на обробку персональних даних, їх обробка повинна здійснюватись, як і раніше, в межах і на підставі тих законів і нормативно-правових актів України, на підставі яких виникають правовідносини між громадянином та державою. При цьому, згадані технології не повинні бути безальтернативними і примусовими. Особи, які відмовилися від обробки їх персональних даних, повинні мати альтернативу - використання традиційних методів ідентифікації особи.

Відповідно до статті 8 ОСОБА_7 України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_7 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_7 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_7 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_7 України гарантується.

За приписами ст. 3 ОСОБА_7 України передбачено, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Із зазначених конституційних норм, зокрема, випливає, що, встановлюючи ті чи інші правила поведінки, держава має в першу чергу дбати про потреби людей, утримуючись за можливості від встановлення таких правил, які негативно сприйматимуться тими чи іншими групами суспільства. Встановлення таких правил може бути виправдане тільки наявністю переважаючих суспільних інтересів, які не можуть бути задоволені в інший спосіб, але і в цьому разі має бути дотриманий принцип пропорційності.

Відповідно до ст. 22 Основного Закону права і свободи людини і громадянина, закріплені цією ОСОБА_7, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 32 ОСОБА_7 України визначено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених ОСОБА_7 України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Рішенням Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012 надано офіційне тлумачення положення ч. 2 ст. 32 ОСОБА_7 України, зокрема: неможливо визначити абсолютно всі види поведінки фізичної особи у сферах особистого та сімейного життя, оскільки особисті та сімейні права є частиною природних прав людини, які не є вичерпними‚ і реалізуються в різноманітних і динамічних відносинах майнового та немайнового характеру, стосунках, явищах, подіях тощо. Право на приватне та сімейне життя є засадничою цінністю, необхідною для повного розквіту людини в демократичному суспільстві, та розглядається як право фізичної особи на автономне буття незалежно від держави, органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб. Збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя. ОСОБА_5 втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Конституційне та законодавче регулювання права на невтручання в особисте та сімейне життя також узгоджується із міжнародно-правовими актами.

На підставі вищезазначених законодавчих положень ОСОБА_6 Верховного Суду у постанові від 19.09.2018 року в зразковій справі №№806/3265/17 дійшла висновку, що норми Закону №5492-VI на відміну від норм ОСОБА_4 №2503-XII (теж діючого на момент виникнення правовідносин) не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на отримання паспорту у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, який містить кодування його прізвища, ім'я та по-батькові та залишають тільки право на отримання паспорта громадянина України, який містить безконтактний електронний носій, що є безумовним порушенням вимог ст.22 ОСОБА_7 України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, не відповідає вимогам якості закону (тобто втручання не було "встановлене законом") не було "необхідним у демократичному суспільстві" у тому сенсі, що воно було непропорційним цілям, які мали бути досягнуті, не покладаючи на особу особистий надмірний тягар. Зазначене допускає свавільне втручання у право на приватне життя, у контексті неможливості реалізації права на власне ім'я, що становить порушення ст. 8 Конвенції.

ОСОБА_5 ОСОБА_6 Верховного Суду, зазначила, що приймаючи Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус, спрямованих на лібералізацію Європейським Союзом візового режиму для України", яким внесено зміни до Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус", законодавець не дотримав вимог, за якими такі зміни повинні бути зрозумілими і виконуваними, не мати подвійного тлумачення, не звужувати права громадян у спосіб, не передбачений ОСОБА_7 України та не допускати жодної дискримінації у залежності від часу виникнення правовідносин з отриманням паспорта громадянина України.

На час звернення позивача до територіального підрозділу УДМС діяло два нормативних акта: ОСОБА_4 про паспорт №2503-XII і Постанова №302, відповідно до яких особи, які раніше отримали паспорт, не зобов'язані звертатися за його обміном, при досягнені відповідного віку органи УДМС проводять вклеювання фотографії, тоді як особи, які змінили прізвище, чи у яких відбулися інші зміни персональних даних, зобов'язані отримувати новий паспорт у формі ID-картки, який має обмежувальний термін 10 років (ч. 3 ст. 21 Закону №5492-VI), до якого вноситься більше персональних даних та який має унікальний номер запису у Реєстрі. При цьому, у жодному законі не зазначено, з якою метою встановлені такі обмеження, і чи є вони необхідними у демократичному суспільстві. Оскільки дії Відділу УДМС розглядаються як дії держави в цілому, і такі дії порушують основоположні права громадян, то вони визнаються протиправними.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_6 Верховного Суду дійшла висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними дій відділу УДМС щодо відмови у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до ОСОБА_4 про паспорт №2503-ХІІ є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Крім того, для належного захисту порушених прав позивачки ОСОБА_6 Верховного Суду вважала за необхідне зобов'язати Відділ УДМС оформити та видати позивачу паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до ОСОБА_4 про паспорт №2503-ХІІ.

У постанові ОСОБА_6 Верховного Суду від 19.09.2018 року в зразковій справі №806/3265/17 зазначено, що висновки цієї постанови належить застосовувати в адміністративних справах щодо звернення осіб до суду з позовом до територіальних органів ДМС України з вимогами видати паспорт громадянина України у формі книжечки, у зв'язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних, відповідно до ОСОБА_4 про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-ХІІ.

Суд також при прийнятті рішення враховує висновок ОСОБА_6 Верховного Суду у постанові від 19.09.2018 року в зразковій справі №806/3265/17 про те, що право особи на отримання паспорту у вигляді книжечки не ставиться в залежність від його релігійних переконань, оскільки б зазначені положення, на думку суду, призвели б до дискримінації.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_7 та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача у відзиві на адміністративний позов в обґрунтування правомірності дій свого територіального підрозділу на те, що заява позивачів, з якою вони звернулись до відповідача для видачі паспорту громадянина України у вигляді книжечки, була викладена ними не за формою, встановленою постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 року №302, оскільки зазначеним нормативним документом регламентовано порядок оформлення та видачі паспорта громадянина України у формі пластикової картки, що містить безконтактний електронний носій типу ID-1, отримувати який позивач відмовляється.

При цьому будь-яких посилань на невідповідність заяви позивачів ОСОБА_4 про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України №2503-ХІІ від 26.06.1992 року, яким регламентований порядок видачі паспорту громадянина України в вигляді книжечки, відповідач у листах не зазначив.

Відповідно до статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

ОСОБА_4 про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року №2503-ХІІ, встановлено, що для одержання паспорта у вигляді книжечки громадянин повинен подати: заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України; свідоцтво про народження; дві фотокартки розміром 35х45 мм; у необхідних випадках-документи, що підтверджують громадянство України.

З урахування наведеного та враховуючи те, що відмова територіального підрозділу Державної міграційної служби України у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки була протиправною, суд робить висновок про задоволення позовних вимог.

Оскільки позивач відповідно до п.7 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, суд не вирішував питання щодо розподілу судових витрат.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 77, 242, 246, 255, 291, 295 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області в особі Турківского районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про визнання протиправною відмову, зобовязання вчинити дії,- задоволити повністю.

Визнати протиправною відмову Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області в особі Турківського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області у видачі ОСОБА_3 у звязку з досягненням 16-річного віку паспорта громадянина України у формі книжечки.

Зобовязати Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області в особі Турківського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області оформити та видати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у звязку з досягненням 16-річного віку паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до ОСОБА_4 про паспорт громадянина України № 2503-ХІІ.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Львівський окружний адміністративний суд до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено 06.02.2019 року.

Суддя Карп'як Оксана Орестівна