Справа № 280/5308/18
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2019-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

10 січня 2019 року 09 год. 25 хв.Справа № 280/5308/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Максименко Л.Я., розглянувши в порядку письмового за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до Токмацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (71701, Запорізька область, м. Токмак, вул. Центральна, 42/10) про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Токмацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати незаконними дії Токмацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії, як особі з інвалідністю ІІ групи з 04.10.2018 та зобов'язати відповідача поновити з 04.10.2018 нарахування та виплату позивачу пенсії по інвалідності як особі з інвалідністю ІІ групи.

В обґрунтування позову зазначає, що перебував на обліку у Токмацькому об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримував пенсію по інвалідності з дитинства ІІІ групи, а з 02.08.2011 - пенсію по інвалідності ІІ групи безстроково. 04.10.2018 відповідачем на підставі заяви позивача призначено ОСОБА_1 довічне грошове утримання судді у відставці, у зв'язку з чим припинено виплату пенсії по інвалідності. Вважає такі дії відповідача неправомірними, оскільки виплата довічного грошового утримання є особливою гарантією незалежного здійснення правосуддя та не ототожнюється з пенсією. З огляду на викладене, просить суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 18.12.2018 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/5308/18. Призначено судове засідання на 10.01.2019.

Відповідач адміністративний позов не визнав, надавши свій письмовий відзив від 08.01.2019 вих. № 596. В обґрунтування своєї позиції посилається на те, що особі, яка має право на довічну пенсію призначається один із видів довічної пенсії за її вибором. При цьому, можливості одночасного отримання пенсії і щомісячного довічного грошового утримання законодавство не передбачає. Стверджує, що подавши заяву до управління, позивач скористався правом отримання щомісячного довічного грошового утримання, яке виплачується органами Пенсійного фонду за рахунок коштів Державного бюджету України, тобто з інших джерел, що передбачено п. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV і є забороною для призначення і виплати йому пенсії по інвалідності за цим же законом. З огляду на таке, стверджує, що відповідач діяв у відповідності до вимог чинного законодавства, а отже підстави для задоволення позову відсутні.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Приписами ч. 2 ст. 263 КАС України, визначено, що справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 243 КАС України, у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п'ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Оскільки, суддя Максименко Л.Я. з 12.01.2019 по 27.01.2019 перебувала у відпустці, що підтверджується довідкою Запорізького окружного адміністративного суду від 23.01.2019 № 02-35/19/11 (копія долучена до матеріалів справи), повний текст рішення виготовлено у перший робочий день, а саме, 28.01.2019.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

З 07.12.1988 ОСОБА_1 перебував на обліку у Токмацькому об'єднаному управлінні Пенсійного фонду в Запорізькій області та отримував пенсію по інвалідності.

Указом Президента України № 762/2000 від 05.06.2000 ОСОБА_1 призначено на посаду судді Токмацького районного суду Запорізької області у межах п'ятирічного строку.

Постановою Верховної ради України № 708-V від 02.11.2006 позивача обрано на вказану посаду безстроково.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 02.10.2018 № 3048/0/15-18 ОСОБА_1 звільнений з посади судді Токмацького районного суду Запорізької області у зв'язку із поданням заяви про відставку.

Протоколом від 12.10.2018 № 107473 ОСОБА_1 призначено довічне грошове утримання судді у відставці з 04.10.2018 на підставі його заяви.

29.11.2018 позивач звернувся до відповідача з проханням повідомити позивача про причини невиплати йому з 09.11.2018 пенсії по інвалідності та перерахувати вказану пенсію на рахунок ОСОБА_1

Листом від 22.11.2018 відповідач повідомив, що оскільки ОСОБА_1 подану заяву про призначення щомісячного довічного грошового утримання, в управління відсутні правові підстави для одночасної виплати йому пенсії по інвалідності та щомісячного довічного грошового утримання.

Не погоджуючись із діями відповідача та з вимогою вчинити певні дії ОСОБА_1 звернувся із вказаним позовом до суду.

По суті спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст. 4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-IV), законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

За змістом ст.5 Закону №1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Пунктом 2 частини 1 статті 8 Закону №1058-IV передбачено, що право на отримання пенсії та соціальних послуг із солідарної системи мають особи, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" (крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали право на призначення пенсії за Законом України "Про пенсійне забезпечення" - за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне грошове утримання) з інших джерел, а також у випадках, передбачених цим Законом, - члени їхніх сімей.

Згідно зі ст.10 цього Закону особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Суд наголошує, що на час звільнення позивача у відставку набрав чинності Закон України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон № №1402-VIII).

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 142 Закону №1402-VIII, судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" , виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;

2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" .

Частиною 5 ст. 142 Закону №1402-VIII передбачено, що пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Зі змісту наведених законодавчих норм можна зробити висновок, що законодавством встановлено можливість вибору суддею, який пішов у відставку одного з двох варіантів соціального забезпечення за настанням зазначеного юридичного факту (оформлення виходу у відставку) - отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Оскільки, використавши саме сполучник "або" законодавець окреслив, що з ряду перелічуваних виплат можлива тільки одна.

При цьому, суд погоджується з доводами позивача про те, що законодаством України не ототожнюються поняття "пенсія" та "щомісячне довічне грошове утримання", оскільки пенсія і щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці є різними формами соціального забезпечення осіб, мають різну правову природу і підстави для призначення.

Проте, можливості одночасного отримання пенсії, в тому числі по інвалідності, і щомісячного довічного грошового утримання законодавство не передбачає.

Аналогічна правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду України від 20.11.2012 у справі № 21-360а12, постанові ВАСУ від 22.03.2017 у справі №1616/2а-5036/12.

Посилання позивача в обгрунтування позовних вимог на положення Закону України "Про судоустрій та статус суддів" № 2453-VI від 07.07.2010 суд вважає необгрунтованими, оскільки на час звільнення у відставку ОСОБА_1 вказаний Закон втратив чинність на підставі Закону №1402-VIII.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У даному випадку Токмацьким ОУПФУ в Запорізькій області доведено правомірність відмови позивачу у нарахуванні та виплаті пенсії по інвалідності, оскільки позивачу вже призначено довічне грошове утримання судді у відставці.

Таким чином, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Зважаючи на відмову у задоволенні позовних вимог, а також те, що позивач звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витрат не здійснюється судом.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Токмацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (71701, Запорізька область, м. Токмак, вул. Центральна, 42/10, ) про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 28.01.2019.

Суддя Л.Я. Максименко