Справа № 2340/4303/18
Суддя: В.В. Гаращенко
Дата ухвалення: 2019-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 року справа № 2340/4303/18

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаращенка В.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Дорошенко Л.В.,

представника позивача: Каблучка Д.О. - за довіреністю,

представника відповідачів: Кондакова Є.О. - за довіреностями,

розглянувши за правилами загального позовного провадження в місті Черкаси адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім» БІОІЛ» до Державної фіскальної служби України, Черкаської ОДПІ Головного управління ДФС у Черкаській області (Чигиринське відділення), Головного управління ДФС у Черкаській області, про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім» БІОІЛ» звернулось до суду з позовною заявою до Державної фіскальної служби України, Черкаської ОДПІ Головного управління ДФС у Черкаській області (Чигиринське відділення), в якій, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області та Черкаської ОДПІ ГУ ДФС у Черкаській області (Чигиринське відділення) щодо тимчасового призупинення дії договору про визнання електронних документів від 09.02.2017 №040120162, укладеного між Черкаською ОДПІ ГУ ДФС у Черкаській області (Чигиринське відділення) та товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «БІОІЛ»;

- зобов'язати Головне управління Державної фіскальної служби у Черкаській області та Черкаську ОДПІ ГУ ДФС у Черкаській області (Чигиринське відділення) відновити дію договору про визнання електронних документів від 09.02.2017 №040120162 укладеного між Черкаською ОДПІ ГУ ДФС у Черкаській області (Чигиринське відділення) та товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «БІОІЛ»;

- визнати протиправними дії Державної фіскальної служби України щодо відмови у прийнятті для реєстрації податкових накладних товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «БІОІЛ», а саме: податкова накладна №10 від 17.09.2018, податкова накладна №11 від 17.09.2018, податкова накладна №12 від 18.09.2018, податкова накладна № 13 від 19.09.2018, податкова накладна № 14 від 19.09.2018, податкова накладна № 15 від 20.09.2018, податкова накладна №16 від 20.09.2018, податкова накладна №17 від 21.09.2018, податкова накладна №18 від 24.09.2018, податкова накладна №19 від 28.09.2018, податкова накладна №20 від 28.09.2018, податкова накладна №21 від 28.09.2018, податкова накладна №8 від 11.10.2018, податкова накладна №10 від 17.10.2018, податкова накладна №11 від 19.10.2018, податкова накладна №12 від 23.10.2018, податкова накладна №13 від 23.10.2018, податкова накладна №14 від 26.10.2018;

- зобов'язати Державну фіскальну службу України вважати зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних наведені податкові накладні товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «БІОІЛ».

Усною ухвалою суду від 06.12.2018 із занесенням до протоколу судового засідання залучено до участі у справі у якості третього відповідача - Головне управління ДФС у Черкаській області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що законодавчо-обґрунтованими (виключними) підставами для розірвання договору про визнання електронних документів органом ДПС в односторонньому порядку є ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих; зміна ним місця реєстрації.

Натомість, Центром сертифікації ключів позивачу сформовані та видні сертифікати відкритого ключа ЕЦП, які наразі є чинними. Своє місце реєстрації (20901, Черкаська обл., Чигиринський р-н., м. Чигирин, вул. Грушевського, буд. 16А) позивач не змінював, тому відсутні підстави для розірвання договору про визнання електронних документів.

Незважаючи на вказане ГУ ДФС у Черкаській області (Чигиринське відділення) зупинила в односторонньому порядку дію договору про визнання електронних документів, що в подальшому стало підставою для відмови в реєстрації податкових накладних позивача.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні.

У відзиві на адміністративний позов та в судовому засіданні представник відповідачів просила в його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що працівниками оперативного управління ГУ ДФС у Черкаській області неодноразово здійснено виїзди за податковою адресою ТОВ «ТД «Біоіл» (Черкаська область, м. Чигирин, вул, Грушевського, буд. 16-А) за результатами якого не встановлено місцезнаходження підприємства за даною адресою та не підтверджено фактичне місце ведення господарської діяльності.

Внаслідок наведеного призупинено дію договору про визнання електронних документів, а не розірвано, як стверджує позивач.

Оскільки, дія договору про визнання електронних документів укладеного між позивачем та Черкаською ОДПІ призупинена, позивачу надіслано квитанції №1 з інформацією про те, що вказані податкові накладні не прийняті.

У відповіді на відзив представник позивача вказав на необґрунтованість тверджень представника відповідачів та наполягав на задоволенні позову.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

09.02.2017 між Черкаською ОДПІ ГУ ДФС у Черкаській області (Чигиринське відділення) з однієї сторони та товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім» БІОІЛ» з іншої сторони, укладено договір про визнання електронних документів №040120162, що підтверджується квитанцією №2 від 09.02.2017 про прийняття документу.

Предметом укладеного договору є визнання податкових документів, поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП) до органів ДФС засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу. Договір надає Платнику податків можливість, а не зобов'язує його подавати до органів ДФС податкові документи у електронному вигляді, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до розділу 6 договору він набирає чинності з моменту його підписання та діє до закінчення строку чинності посилених сертифікатів відкритих ключів. Орган ДФС має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку ненадання платником податків нового посиленого сертифіката відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником місяця реєстрації. У разі припинення дії договору надісланий платником податків податковий документ в електронному вигляді не приймається.

Протокольним рішенням засідання робочої групи Головного управління ДФС у Черкаській області з організації комплексного відпрацювання податкових ризиків з податку на додану вартість №41 від 05.10.2018 тимчасово призупинено дію договору про визнання електронних документів ТОВ «ТД «Біоіл», в зв'язку з відсутністю платника за місцезнаходженням, на підставі службової записки оперативного управління ГУ ДФС у Черкаській області від 03.10.2018 №3190/23-00-21-0405.

Протокольним рішенням засідання робочої групи Головного управління ДФС у Черкаській області з організації комплексного відпрацювання податкових ризиків з податку на додану вартість №45 від 02.11.2018 залишено без змін наведене рішення №41 від 05.10.2018.

Вказане рішення обґрунтоване тим, що за результатами повторного виїзду за місцезнаходженням ТОВ «ТД «Біоіл» не встановлено місцезнаходження підприємства за даною адресою та не підтверджено фактичне місце проведення господарської діяльності (службова записка ОУ ГУ ДФС у Черкаській області від 25.10.2018 №3450/23-00-21-0405).

Позивачем засобами електронного зв'язку з метою реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, подано для реєстрації податкові накладні, а саме: податкова накладна №10 від 17.09.2018, податкова накладна №11 від 17.09.2018, податкова накладна №12 від 18.09.2018, податкова накладна № 13 від 19.09.2018, податкова накладна № 14 від 19.09.2018, податкова накладна № 15 від 20.09.2018, податкова накладна №16 від 20.09.2018, податкова накладна №17 від 21.09.2018, податкова накладна №18 від 24.09.2018, податкова накладна №19 від 28.09.2018, податкова накладна №20 від 28.09.2018, податкова накладна №21 від 28.09.2018, податкова накладна №8 від 11.10.2018, податкова накладна №10 від 17.10.2018, податкова накладна №11 від 19.10.2018, податкова накладна №12 від 23.10.2018, податкова накладна №13 від 23.10.2018, податкова накладна №14 від 26.10.2018.

Згідно надісланих позивачу квитанцій №1 за відповідними датами вказані накладні доставлено до центрального рівня Державної податкової служби України, однак ДФС України не прийнято у зв'язку із виявленням помилки: «Документ не може бути прийнятий - Відсутній укладений з платником 36565962 договір про визнання електронних документів, який визначає права та обов'язки сторін в процесі електронного документообігу. Надішліть заяву про приєднання до договору».

Пунктом 4 ч. 1 ст. 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів.

В розумінні п. 16 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративний договір - спільний правовий акт суб'єктів владних повноважень або правовий акт за участю суб'єкта владних повноважень та іншої особи, що ґрунтується на їх волеузгодженні, має форму договору, угоди, протоколу, меморандуму тощо, визначає взаємні права та обов'язки його учасників у публічно-правовій сфері і укладається на підставі закону: г) замість видання індивідуального акта; ґ) для врегулювання питань надання адміністративних послуг.

В контексті наведених норм КАС України договір про визнання документів в електронній формі містить ознаки адміністративного договору, тому даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису були врегульовані інструкцією з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, що затверджена наказом ДПА України «Про подання електронної податкової звітності» від 10.04.2008 № 233, який втратив чинність на підставі Наказу Міністерства фінансів України від 06.06.2017 року №557 «Про затвердження Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03 серпня 2017 року за №959/30827 (далі - Порядок №557).

Згідно з пунктом 4 Порядку №557 договори про визнання електронних документів, що на день набрання чинності цим наказом є чинними, продовжують діяти до виникнення підстав, визначених пунктом 14 розділу III Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого цим наказом.

Пунктом 14 розділу 3 Порядку №557 визначено підстави припинення дії договору електронного підпису, а саме:

- отримання інформації від АЦСК про завершення строку чинності (або скасування) посиленого сертифіката керівника;

- отримання інформації з Єдиного державного реєстру про зміну керівника;

- отримання інформації з Єдиного державного реєстру про державну реєстрацію припинення юридичної особи;

- наявність в Реєстрі самозайнятих осіб інформації про зняття з обліку самозайнятої особи як платника податків в контролюючому органі;

- наявність у Державному реєстрі інформації про закриття реєстраційного номера облікової картки платника податків підписувача Заяви про приєднання до Договору (керівника) у зв'язку зі смертю.

Разом з тим, пунктом 4 розділу 6 Договору про визнання електронних документів №040120162 від 09.02.2017 встановлено, що орган ДПС має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником місця реєстрації.

Досліджуючи в судовому засіданні наявність підстав для розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів №040120162 від 09.02.2017, суд зазначає, що відповідач не надав доказів про існування жодної зі перелічених підстав визначених Порядком №557 чи самим договором.

Посилання відповідача щодо відсутності ТОВ «Торговий Дім» БІОІЛ» за місцезнаходженням суд відхиляє, оскільки ця підстава не передбачена ні нормами Порядку №557 ні умовами договору №040120162 від 09.02.2017. Натомість, підставою для розірвання договору може слугувати зміна платником місця реєстрації.

Як встановлено судом, позивач не змінював місця реєстрації: 20901, Черкаська обл., м. Чигирин, вул. Грушевського, буд. 16А. Зазначені відомості містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до пункту 45.2 ст. 45 ПК України податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Згідно ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадські формування, що не мають статусу юридичної особи.

В Єдиному державному реєстрі містяться відомості про юридичну особу, зокрема відомості про місцезнаходження юридичної особи (п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань»).

Частиною 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» передбачено, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Станом на момент вчинення оскаржуваних дій в Єдиному державному реєстрі відсутні записи про непідтвердження відомостей про позивача або про його відсутність за місцезнаходженням.

Зважаючи на відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів на підтвердження існування обставин, з якими законодавство та умови угоди пов'язують можливість її одностороннього розірвання, а саме: доказів зміни місця реєстрації, іншого істотного порушення позивачем умов договору тощо, суд погоджується із посиланнями позивача про те, що в Головного управління ДФС у Черкаській області не існувало підстав для розірвання договору про визнання електронних документів від 09.02.2017 №040120162.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлена Верховним Судом у рішеннях №826/7703/16 від 07.08.2018, №820/392/16 від 22.08.2018 та №826/9393/16 від 18.12.2018.

Натомість, як встановлено судом, протокольним рішенням засідання робочої групи Головного управління ДФС у Черкаській області з організації комплексного відпрацювання податкових ризиків з податку на додану вартість №41 від 05.10.2018 призупинено дію договору про визнання електронних документів від 09.02.2017 №040120162, укладеного з позивачем.

Суд звертає увагу, що Порядком №557 взагалі не передбачено повноважень органу ДФС щодо одностороннього призупинення договору про визнання електронних документів, тому суд дійшов висновку про неправомірність зазначених дій Головного управління ДФС у Черкаській області.

Частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З урахуванням правовідносин, що склались між сторонами, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог для повного захисту інтересів позивача та скасувати протокольне рішення засідання робочої групи Головного управління ДФС у Черкаській області з організації комплексного відпрацювання податкових ризиків з податку на додану вартість №41 від 05.10.2018 в частині призупинення дії договору про визнання електронних документів від 09.02.2017 №040120162, укладеного між Черкаською ОДПІ ГУ ДФС у Черкаській області (Чигиринське відділення) та товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «БІОІЛ».

Як наслідок, вимоги позивача про відновлення дії договору про визнання електронних документів задоволенню не підлягають, оскільки рішення яке перешкоджало належному електронному документообігу скасовано, що само собою передбачає відновлення статусу сторін, що існував до його прийняття та є підставою для відновлення електронного документообігу.

Також не підлягають задоволенню вимоги позивача до Черкаської ОДПІ ГУ ДФС у Черкаській області (Чигиринське відділення) у зв'язку з тим, що остання не вчиняла протиправних дій по відношенню до позивача.

Щодо неприйняття для реєстрації податкових накладних позивача, суд зазначає таке.

Згідно підпунктів «а», «б» пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України (далі - ПК України), об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів та послуг місце постачання яких розташоване на митній території України.

Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг згідно приписів норми пункту 187.1 статті 187 ПК України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (пункт 188.1 статті 188 ПК України).

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики (пункт 74.3 статті 74 ПК України).

В розумінні пункту 2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1246 від 29.12.2010 (далі - Порядок №1246) податкова накладна електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі Кодекс) в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Пунктом 12 Порядку №1246 визначено, що після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов'язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200 1.3 і 200 1.9 статті 200 1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації / зупинення реєстрації / відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Оскільки договір про визнання електронних документів не втратив своєї юридичної значимості для цілей реалізації позивачем права на подання для реєстрації податкових накладних в електронному вигляді та весь час з моменту укладання продовжував діяти, відповідно, й зберігався обов'язок центрального органу фіскальної служби приймати засобами телекомунікаційного зв'язку податкові документи, що вказує на наявність підстав для задоволення вимог позивача про прийняття для реєстрації вищеперелічених податкових накладних.

Однак, відмова у прийнятті податкових накладних вчинена не з вини Державної фіскальної служби України, оскільки призупинення дії договору про визнання електронних документів здійснено внаслідок неправомірних дій Головного управління ДФС у Черкаській області, тому вимоги позивача про визнання протиправними дій Державної фіскальної служби України задоволенню не підлягають.

Також не підлягають задоволенню вимоги позивача про зобов'язання Державної фіскальної служби України зареєструвати податкові накладні позивача, тому що після прийняття податкової накладної вона підлягає перевірці відповідно до наведених критеріїв Порядку №1246, тому суд вважає за можливе зобов'язати Державну фіскальну службу України прийняти днем фактичного подання та розглянути питання щодо реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, податкові накладні товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «БІОІЛ».

Відповідно до частин першої - другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи, що Головне управління ДФС у Черкаській області не довело правомірності прийнятого ним рішення, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачені позивачем судові витрати слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Черкаській області щодо одностороннього призупинення з 05.10.2018 договору про визнання електронних документів від 09.02.2017 №040120162.

Визнати протиправним та скасувати протокольне рішення засідання робочої групи Головного управління ДФС у Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235, ) з організації комплексного відпрацювання податкових ризиків з податку на додану вартість №41 від 05.10.2018 в частині призупинення дії договору про визнання електронних документів від 09.02.2017 №040120162, укладеного між Черкаською ОДПІ ГУ ДФС у Черкаській області (Чигиринське відділення) та товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «БІОІЛ» (20901 Черкаська область, м. Чигирин, вул. Грушевського, буд. 16А, ).

Зобов'язати Державну фіскальну службу України (04053, м. Київ, площа Львівська, 8 ) прийняти днем фактичного подання та розглянути питання щодо реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, податкові накладні товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «БІОІЛ» (20901 Черкаська область, м. Чигирин, вул. Грушевського, буд. 16А, ): №10 від 17.09.2018, №11 від 17.09.2018, №12 від 18.09.2018, №13 від 19.09.2018, №14 від 19.09.2018, №15 від 20.09.2018, №16 від 20.09.2018, №17 від 21.09.2018, №18 від 24.09.2018, №19 від 28.09.2018, №20 від 28.09.2018, №21 від 28.09.2018, №8 від 11.10.2018, №10 від 17.10.2018, №11 від 19.10.2018, №12 від 23.10.2018, №14 від 26.10.2018.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235, ) на користь товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «БІОІЛ» (20901 Черкаська область, м. Чигирин, вул. Грушевського, буд. 16А, ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3524 (три тисячі п'ятсот двадцять чотири) грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана з врахуванням особливостей закріплених п. 15.5 Перехідних положень КАС України протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 31 січня 2019 року.

Суддя В.В. Гаращенко