Справа № 750/11040/17
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2019-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Безименної Н.В.,

Кучми А.Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Деснянського районного суду міста Чернігова від 03 січня 2019 року (повний текст виготовлено 08 січня 2019 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року позивач, ОСОБА_3, звернувся до суду першої інстанції з клопотанням ОСОБА_3 про накладення штрафу на відповідача та встановлення нового строку для подання відповідачем звіту про виконання рішення суду по справі за його позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Чернігова від 03 січня 2019 року у задоволенні клопотання ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нову ухвалу, якою задовольнити клопотання ОСОБА_3 в повному обсязі. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

31 січня 2019 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому відповідач повністю підтримує ухвалу суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 04.12.2017 року визнано бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не проведення перерахунку ОСОБА_3 пенсії з 01 січня 2016 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» № 900-VIII від 23 грудня 2015 року, ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» від 11 листопада 2015 року № 988 протиправною.

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області провести ОСОБА_3 перерахунок та виплату пенсії відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» № 900-VIII від 23 грудня 2015 року, ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанов Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» від 11 листопада 2015 року № 988, починаючи з 1 січня 2016 року.

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області подати у 30-денний строк з моменту набрання рішенням законної сили, звіт про виконання рішення суду.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06.02.2018 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 04.12.2017 повернуто апелянту.

Відповідачем 02.03.2018 подано до Деснянського районного суду м. Чернігова звіт про виконання постанови суду від 04.12.2017 та 18.12.2018 подано доповнення до звіту про виконання постанови суду від 04.12.2017.

Зі змісту звіту та доданих до нього документів встановлено, що ГУПФУ у Чернігівській області 16.02.2018 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_3 з 01.01.2016.

28.11.2018 позивач, зазначивши що судове рішення виконано не в повному обсязі, звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про накладення штрафу на відповідача та встановлення нового строку для подання відповідачем звіту про виконання рішення суду по справі за його позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

Суд першої інстанції у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про накладення штрафу та встановлення нового строку для подання відповідачем звіту про виконання рішення суду відмовив та зазначив, що відповідач вжив залежних від нього дій з метою виконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова у цій справі.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб'єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб'єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, судом можуть бути вжиті заходи реагування судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту та накладення штрафу на особу відповідальну за виконання рішення суду.

Зі змісту звіту та доданих до нього документів від 28.02.2018 про виконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 04.12.2017 року в даній справі вбачається, що на виконання судового рішення від 04.12.2017 року у справі №750/11040/17 ГУПФУ у Чернігівській області 16.02.2018 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_3 з 01.01.2016. Виплату різниці пенсії на виконання вищевказаного рішення суду за період з 01.01.2016 по 28.02.2018. буде проведено відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103. Доплату різниці пенсії за січень-лютий 2018 року в сумі 7542,68 грн. виплачено у березні 2018 року.

Однак, доказів виплати позивачу заборгованості зі сплати пенсії відповідачем не надано. При цьому, відповідачем зазначено, що виплату перерахованих пенсій буде проведено після виділення додаткових коштів на їх фінансування з Державного бюджету України.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Суб'єктами, на яких поширюється обов'язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

У Рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід'ємна частина «судового процесу» для цілей ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід'ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов'язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).

Відповідач у звіті зазначає, що рішення суду від 04.12.2017 року виконано ними в повному обсязі, оскільки виплата заборгованості за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року буде здійснена до 2020 року, у відповідності до вимог Постановою КМУ № 103.

Відповідно до вказаної Постанови передбачено, що виплату пенсій, підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) призначених згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (Офіційний вісник України, 2017 р., № 77, ст. 2374). Проводити з 1 січня 2018 р. у таких розмірах:

з 1 січня 2018 р. - 50 відсотків;

з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - 75 відсотків;

з 1 січня 2020 р. - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

Разом з тим, відповідно до ст. 8 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Органи Пенсійного фонду України фінансують вказані види пенсійних виплат за рахунок коштів Державного бюджету, реалізуючи бюджетну програму КПКВК 2506020 "Дотація Пенсійному фонду України на виплату пенсій, надбавок та підвищень до пенсії за різними пенсійними програмами" у межах виділених асигнувань.

При цьому, Головним розпорядником коштів за цією програмою є Міністерство соціальної політики України, розпорядником нижчого рівня - Пенсійний фонд України.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу пояснив, що не мав реальної фінансової можливості виконати судове рішення у частині виплати коштів за перерахунком за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, оскільки кошти з Державного бюджету, згідно Постанови № 103, на виплату перерахованих сум пенсії не виділялись.

У постанові від 24.01.2018 у справі № 405/3663/13-а колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про те, що невиконання судового рішення Управлінням в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Згідно п. 4-5 п. 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об'єднані управління" № 28-2 від 22.12.2014 Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань: забезпечує ведення в районі (місті) реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) та у складі цього реєстру - реєстру платників страхових внесків до солідарної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, своєчасне внесення відомостей до них, їх використання, контроль за достовірністю відомостей, поданих до реєстру застрахованих осіб, та автоматизовану обробку інформації; забезпечує ведення бухгалтерського обліку з виконання доходів і видатків, кошторису видатків на утримання управління Фонду та своєчасно складає і в установленому порядку подає затверджену звітність головним управлінням Фонду.

Тобто, виплати пенсій здійснюються ГУ ПФУ в Чернігівській області виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавства, інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має.

22.08.2018 КМ України прийнято постанову «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» № 649, якою затверджено порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.

Пунктом 3 Постанови № 649 затверджено внесення змін до бюджету Пенсійного фонду України на 2018 рік, затвердженого Постановою КМ України № 8.

В силу частини першої статті 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» № 794-VII від 27.02.2014, акти Кабінету Міністрів України (постанови і розпорядження) є обов'язковими для виконання, що спростовує твердження апелянта про відсутність у Кабінету Міністрів України відповідних повноважень.

Враховуючи те, що відповідач здійснив перерахунок пенсії позивачу, в результаті чого пенсія була підвищена, здійснив виплату різниці за певні періоди, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач вжив залежних від нього дій з метою виконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова у цій справі.

Колегія суддів звертає увагу, що виділення коштів із державного бюджету на фінансування даної бюджетної програми не залежить від волі окремого територіального органу Пенсійного фонду України, тому у діях Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області відсутні ознаки вини та умислу щодо невиконання у повному обсязі судового рішення, як умови притягнення до відповідальності та накладення, у даному випадку, штрафу.

Враховуючи, що заходи судового контролю, підлягають до застосування у разі не подання звіту суб'єктом владних повноважень про виконання рішення суду або якщо зазначені в поданому звіті причини не виконання чи неповного виконання судового рішення будуть визнані неповажними, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для накладення на відповідача штрафу за невиконання рішення суду та встановлення нового строку для подання звіту про його виконання.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищевикладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення клопотання ОСОБА_3 про накладення штрафу та встановлення нового строку для подання відповідачем звіту про виконання рішення суду по справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Деснянського районного суду міста Чернігова від 03 січня 2019 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Чернігова від 03 січня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст.. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 07.02.2019.

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Н.В. Безименна,

А.Ю. Кучма