Справа № 819/646/18
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2019-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/2238/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Кухтея Р.В., Шевчук С. М.;

за участю секретаря судового засідання - Сердюк О. Ю.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2018 року в справі № 819/646/18 (головуючий суддя - Мірінович У. А., м. Тернопіль, повне рішення складено 27 серпня 2018 року) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Агрополіс" до Головного управління Державної фіскальної служби України у Тернопільській області про скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

05 квітня 2018 року Тернопільським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Агрополіс" до Головного управління Державної фіскальної служби України у Тернопільській області про скасування податкових повідомлень-рішень №№ , від 04 січня 2018 року.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначено, що під час перевірки позивачем були надані всі належним чином засвідчені документи, що підтверджують здійснення господарських операцій з постачання сільськогосподарської продукції, а саме договір купівлі-продажу товару, внутрішні накладні, податкові накладні, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні та інші документи, однак відповідач зазначені документи не взяв до уваги, внаслідок чого безпідставно за результатами перевірки прийняв оскаржені податкові повідомлення-рішення.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2018 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення форми "Р" Головного управління Державної фіскальної служби України у Тернопільській області від 04 січня 2018 року №. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення форми "ПС" Головного управління Державної фіскальної служби України у Тернопільській області від 04 січня 2018 року №.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідачем - Головним управлінням ДФС у Тернопільській області, подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови було порушено норми матеріального та процесуального права. Також вказано, що дії відповідача щодо прийняття на підставі акту перевірки від 16.11.2017 № 7126/14-01/30834410 оскаржених податкових повідомлень-рішень здійснені на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та ПК України, а позивачем не доведено реального характеру проведених господарських операцій по придбанню ТзОВ «Агрополіс» сої у ПП «Агро-Хім-Плюс».

Представник відповідача, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги підтримав та просить таку задовольнити в повному обсязі.

Представники позивача, у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги заперечили та просять відмовити в задоволенні такої.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, пояснення представників позивача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, що з 29.06.2017 по 09.11.2017 працівниками ГУ ДФС у Тернопільській області згідно наказу від 14.06.2017 № 1006 та на підставі направлень №№ 1775, 1776, 1777, 1778, 1779, 1781 від 27.06.2017, та №№ 3341, 3342 від 03.10.2017 проведено документальну планову виїзну перевірку ТзОВ "Агрополіс" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016 по 31.03.2017, валютного законодавства за період з 01.01.2016 по 31.03.2017 з питань єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 по 31.03.2017.

За результатами перевірки складено акт від 16.11.2017 № 7126/14-01/30834410, у якому встановлено порушення, зокрема, вимог пункту 44.1 статті 44, пункту 185.1 статті 185, пункту 188.1 статті 188, пунктів 198.1, 198.3 статті 198 ПК України, внаслідок чого позивачем занижено суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість по спеціальній декларації з ПДВ, яка сплачується до державного бюджету за грудень 2016 року на 760255 грн. та занижено суми податку на додану вартість, яку слід було спрямувати на спеціальний рахунок ТОВ "Агрополіс", як платника спеціального режиму оподаткування ПДВ за грудень 2016 року на 506837 грн. (арк. справи 18-36 том 1).

На підставі акта перевірки відповідач 01.04.2018 прийняв податкові повідомлення-рішення форми "Р" № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в розмірі 950319 грн., в тому числі 316773 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями; форми "ПС" № , яким застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції в розмірі 316773 грн.

Також, згідно рішення від 21.03.2018 № 9905/6/99-99-11-01-01-23 прийнятого ДФС України, скарга позивача від 18.01.2018 № 15 залишена без задоволення, а податкові повідомлення - рішення №№ , від 04.01.2018 без змін.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.1 статті 198 ПК України визначено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

За змістом пункту 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності.

Водночас, як передбачено у пункті 201.10 статті 201 ПК України, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Право на формування податкового кредиту виникає у платника податків за наявності сукупності таких елементів: - фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; - документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду (в залежності від характеру певних операцій) та які містять інформацію про зміст та обсяг операції, підписані уповноваженими особами; - придбання товарів/послуг з метою їх використання в господарській діяльності; - наявності розумних економічних причин (ділової мети) для здійснення господарських операцій; - наявності у сторін спеціальної податкової правосуб'єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник ПДВ); - наявності у покупця податкової накладної, яка відповідає вимогам статті 201 Податкового кодексу України та підписана уповноваженою особою.

Водночас, згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Як визначено абзацом п'ятим статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-ХІV (далі - Закон № 996-ХІV) господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Отже, господарська операція повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідно до частини другої статті 3 Закону № 996-ХІV бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

За змістом частини першої статті 9 Закону № 996-ХІV (частина перша в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною другою статті 9 Закону № 996-ХІV передбачені обов'язкові реквізити, які мають містити первинні та зведені облікові документи.

Необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності. При цьому, право на віднесення сум податку на додану вартість, сплачених при придбанні товарів чи послуг, до податкового кредиту виникає у суб'єкта господарювання в разі фактичного здійснення оплачених товарів, наявності первинних документів та використання в господарській діяльності цих товарів. Будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

При цьому при дослідженні факту здійснення господарської операції оцінці підлягають відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Встановлено, що ТОВ "Агрополіс" () та ПП "Агро - Хім - Плюс" () зареєстровані в установленому порядку як юридичні особи. Також зареєстровані платниками податку на додану вартість.

02.03.2016 між ТОВ "Агрополіс" та ПП "Агро - Хім - Плюс" було укладено договір купівлі - продажу № 02/03-16 Агр. (додатки до зазначеного договору №№ 1, 2 3 та додаткова угода № 1 від 04.04.2016 до зазначеного договору). Предметом зазначеного договору є купівля - продаж сої товарної, урожаю 2015 року (арк. справи 50-56 том 1).

Як слідує з акта перевірки (арк. справи 23 том 1), що у відповідності до умов договору ПП "Агро - Хім - Плюс" поставило ТОВ "Агрополіс" сою товарну (медісон, амфор) в кількості 503,00 тонн на загальну суму 7602551,54 грн., в тому числі ПДВ на суму 1267091,94 грн.

На виконання умов договору ПП "Агро - Хім - Плюс" виписало ТОВ "Агрополіс" наступні документи: внутрішні накладні, податкові накладні на сою в кількості 503,00 тонн на загальну суму 7602551,54 грн., в тому числі ПДВ на суму 1267091,94 грн., з них: березень 2016 року - на загальну суму 5627767,01 грн. (сума без ПДВ 4689805,83 грн., ПДВ - 937961,18 грн.); квітень 2016 - на загальну суму 1974784,53 грн. (сума без ПДВ 1645653,77 грн., ПДВ - 329130,76 грн.).

Зазначені операції відображено наступним бухгалтерським проведенням: Дт 208-Кт 631 в сумі 6335459,6 грн. (придбання ТМЦ без ПДВ); Дт 64-Кт 631 в сумі 1267091,94 грн. (податок на додану вартість).

В свою чергу ТОВ "Агрополіс" перераховано на розрахунковий рахунок ПП "Агро - Хім - Плюс" в рахунок оплати за товар (соя товарна урожаю 2015 року) грошові кошти в сумі 7602551,53 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями, які відображені в акті перевірки (арк. справи 23 том 1).

Як слідує з акта перевірки (арк. справи 23 з/б том 1), що станом на 31.03.2017 кредиторська заборгованість по взаєморозрахунках із ПП "Агро - Хім - Плюс" становить 0,01 грн. (7602551,54 грн. - 7602551,53 грн.).

Надалі, протягом квітня - червня місяця 2016 р. було висіяно на поля ТОВ "Агрополіс" насіння сої "Амфор" та сої "Медісон" придбаної в ПП "Агро - Хім - Плюс" в кількості 88,49 т. та відповідно 402,2 т. на площі полів 4019,35 га, що підтверджується відповідними актами на списання (арк. справи 57-86 том 1) та документами статистичної звітності (арк. справи 223- 250 том 1, 1- 26 том 2): посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2016 року (№4-сг) по Чортківському, Бучацькому, Борщівському та Заліщицькому районах; звіти про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду на 01.12.2016 (№ 29-сг) по Чортківському, Бучацькому, Борщівському та Заліщицькому районах; інвентаризацією посівів сої урожаю 2016 року.

Зібраний врожай сої 2016 року було реалізовано для ТОВ "Кернел - Трейд" згідно договору купівлі - продажу № ПЗ-16/540 від 02.11.2015 (арк. справи 27-29 том 2).

Щодо твердження відповідача на те, що матеріалами перевірки не підтверджено факту транспортування сої від ПП "Агро - Хім - Плюс" до ТОВ "Агрополіс", що в свою чергу свідчить про відсутність реальності проведених господарських операцій з постачання с/г продукції, суд зазначає, що таке твердження спростовується видатковими накладними, товарно - транспортними накладними та копіями книги вагаря с. Джурин, як підтвердження реальних поставок сої на ТОВ "Агрополіс" (арк. справи 133-181 том 1).

Також, суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту 4 додатків до договору купівлі - продажу № 02/03-16 Агр. від 02.03.2016 транспортування товару до місця передачі здійснюється автомобільним транспортом продавця за його рахунок, а тому чинне податкове законодавство не покладає на платника обов'язку контролювати діяльність осіб, що виконують роботи (поставляють йому товари, надають послуги).

Таким чином, аналізуючи складені між позивачем та контрагентом первинні документи, що долучені до матеріалів справи, суд зазначає, що ці документи відповідають положенням законодавства та містять всі обов'язкові реквізити первинного документу, які передбачені статтею 9 Закону № 996-ХІV, а тому зазначені документи мають юридичну силу та підтверджують реальний рух активів, зміну зобов'язань та капіталу позивача.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що законодавством України на одну із сторін цивільно-правової угоди - покупця товару (робіт, послуг), яка є платником податків, не покладено обов'язку здійснення контролю за дотриманням усіма виконавцями, постачальниками по ланцюгу постачання вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, сплати податку і в подальшому за можливі будь-які неправомірні дії будь-кого з виконавців, постачальників у ланцюгу постачання або через відсутність висновків зустрічних перевірок, зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на декларування валових витрат та права на податковий кредит з податку на додану вартість, яке виникло в результаті сплати податку на додану вартість при придбанні товарів (робіт, послуг).

Так само і відповідальність за порушення норм податкового законодавства є самостійним видом юридичної відповідальності і застосовується незалежно від відповідальності за порушення правил здійснення господарської діяльності. Отже, в даному разі для перевірки законності здійснених донарахувань оспорюваних сум податкових зобов'язань позивачеві дослідженню підлягають обставини щодо реальності здійснення господарських операцій та правильності формування даних податкового обліку за наслідками виконання саме цих операцій.

Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи та не може бути підставою для відмови у праві платника податку на податковий кредит чи формування валових витрат за наявності факту здійснення господарської операції.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що податкові повідомлення-рішення №№ , від 04.01.2018 є протиправними та вірно скасовані судом першої інстанції.

Згідно з ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 229, 241, 250, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Тернопільській області - залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2018 року в справі № 819/646/18 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

На постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 04 лютого 2019 року.