Справа № 0940/1505/18
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/4401/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Шевчук С.М.,

суддів Кухтея Р.В., Носа С.П.,

за участі секретаря судового засідання Ігнатищ Л.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Карпин М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2018 року (рішення ухвалене у м. Івано-Франківськ судом у складі головуючого судді Біньковської Н.В., повний текст рішення суду складено 16 листопада 2018 року) у справі № 0940/1505/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної державної адміністрації про визнання протиправним рішення,

В С Т А Н О В И В :

І.ОБСТАВИНИ СПРАВИ

В серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просив визнати протиправним рішення Львівської обласної державної адміністрації про відмову в безоплатній передачі у власність двох земельних ділянок загальною площею 2 га за межами с. Старе село Жидачівського району.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким позов задовольнити. В обґрунтування апеляційної скарги позивач вказує, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підтвердження доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що передача земель у приватну власність не заборонена законом, відповідно, підстави викладені в рішенні про відмову в задоволенні позову є надуманими та не ґрунтуються на законодавстві. Крім того, у судовому рішенні вказано, що у відповідача не виникало обов'язку передачі у власність земельної ділянки. Таке зобов'язання у відповідача як органу влади виникає після його звернення в силу закону.

ІІ. І ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи і не заперечується сторонами, що 27.06.2008 здійснено державну реєстрацію земельних ділянок за кадастровим номером НОМЕР_1 площею 1,5381 га, за кадастровим номером НОМЕР_2 площею 0,4620 га, із цільовим призначенням - 10.07 для рибогосподарських потреб, категорія земель - землі водного фонду, вид використання земельної ділянки - влаштування ставка для риборозведення, форма власності - державна власність.

27.06.2008, між ОСОБА_1, як орендарем, та Жидачівською райдержадміністрацією (орендодавцем) укладено договори оренди землі, згідно яких позивачу надано в строкове платне користування дві земельні ділянки площею 1,5380 га та площею 0,462 га, за межами населеного пункту на території Монастирецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, на 25 років, під влаштування ставків для риборозведення (а.с.10-15).

Як зазначає позивач, на цих земельних ділянках ним збудовано ставки.

14.09.2012 позивачем укладено договір оренди водного об'єкта загальнодержавного значення №3, за яким Жидачівська районна державна адміністрація (Орендодавець) надала ОСОБА_1 (Орендарю) в строкове платне користування водне дзеркало ставу площею 0,88 га, розміщене за межами населеного пункту на території Монастирецької сільської ради для риборозведення на 20 років. За умовами цього договору, передача водного об'єкта в оренду не тягне за собою виникнення в Орендаря права власності на нього. Власником водного об'єкта залишається держава, а Орендар користується ним протягом строку оренди (а.с.56-61).

Таким чином, позивачу, органом виконавчої влади, в оренду, на правах строкового платного користування, надано дві земельні ділянки водного фонду та водний об'єкт загальнодержавного значення - водне дзеркало ставу.

14.06.2016 позивачем зареєстровано право приватної власності на нерухоме майно, а саме нежитлову будівлю (А) загальною площею 8,0 та збудовані Дамби №1, Дамби №2, Дамби №3, Дамби №4,5 за адресою: Львівська область, Жидачівський район, с. Старе Село, що підтверджується відомостями з Реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 21.06.2016 та Технічним паспортом на гідротехнічні споруди (дамби) за межами с. Старе Село урочище "Трайдаччин потік" (а.с.27, 49-50).

07.12.2017 та 12.02.2018 позивач звернувся до відповідача із заявами про передачу у власність орендованих ним двох земельних ділянок за межами с. Старе Село Жидачівського району Львівської області загальної площею 2 га для ведення фермерського господарства, та повідомити його про результати розгляду цих заяв в строк, передбачений Законом України "Про звернення громадян" (а.с.16, 17).

Не отримавши відповіді на вказані заяви, позивач звернувся із позовною заявою до суду. Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.06.2018, яка набрала законної сили 19.07.2018, позов задоволено, визнано бездіяльність Львівської ОДА протиправною та зобов'язано Львівську обласну державну адміністрацію розглянути заяви ОСОБА_1 від 07.12.2017, 12.02.2018 і надати відповідь в порядку та спосіб, що встановлені Законом України "Про звернення громадян" (а.с.150).

17.07.2018 відповідач, на виконання рішення суду від 12.06.2018, згідно звернення від 13.06.2018, повідомив позивача про те, що за результатами розгляду заяви з'ясовано, що водні об'єкти розташовані на земельній ділянці водного фонду, є штучно створеними ставками, а не замкненою природною водоймою, із наявними водонапускними спорудами та шахтними водоскидами. Відповідно до ч.2 ст.59 Земельного кодексу України громадянам та юридичним особам за рішенням органів виконавчої влади можуть безоплатно передаватись у власність замкнені природні водойми (загальною площею до 3 га). Порядок передачі в оренду водних об'єктів визначено ст.51 Земельного кодексу України, згідно якої водні об'єкти надаються в користування на умовах оренди на земельних торгах, у комплексі із земельною ділянкою, на якій вони розташовані, згідно договору, погодженого з центральним органом влади що реалізує державну політику у сфері водного господарства. Законодавством не передбачена можливість передачі у власність чи користування земельної ділянки під водою (водним простором) окремо від водного об'єкта (а.с.19).

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того земельні ділянки водного фонду не можуть передаватися у приватну власність.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 13 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" від 09 квітня 1999 року № 586-XIV до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань: використання землі, природних ресурсів, охорони довкілля;

Згідно пунктів а) та ж) статті 17 Земельного кодексу України (далі за текстом - ЗК України) до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить: розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом та вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до статті 122 ЗК України Районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для:

а) ведення водного господарства;

б) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті;

в) індивідуального дачного будівництва.

Згідно статті 4 Водного кодексу України (далі за текстом - ВК України), до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об'єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами; прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 ВК України до водних об'єктів загальнодержавного значення належать поверхневі води (озера, водосховища, річки, канали), що знаходяться і використовуються на території більш як однієї області, а також їх притоки всіх порядків. До водних об'єктів місцевого значення належать: поверхневі води, що знаходяться і використовуються в межах однієї області і які не віднесені до водних об'єктів загальнодержавного значення; підземні води, які не можуть бути джерелом централізованого водопостачання.

Згідно статті 6 ВК України води (водні об'єкти) є виключно власністю Українського народу і надаються тільки у користування. Український народ здійснює право власності на води (водні об'єкти) через Верховну Раду України, Верховну Раду Автономної Республіки Крим і місцеві ради. Окремі повноваження щодо розпорядження водами (водними об'єктами) можуть надаватися відповідним органам виконавчої влади та Раді міністрів Автономної Республіки Крим.

Згідно статті 59 ЗК України землі водного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.

Громадянам та юридичним особам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть безоплатно передаватись у власність замкнені природні водойми (загальною площею до 3 гектарів). Власники на своїх земельних ділянках можуть у встановленому порядку створювати рибогосподарські, протиерозійні та інші штучні водойми.

Відповідно до статті 1 ВК України замкнений водний об'єкт це- природна або штучно створена водойма, не зв'язана з іншими водними об'єктами (крім водоносних горизонтів).

Науково -практичний коментар до ст. статті 59 ЗК України вказує, що під замкненою водоймою мається на увазі водойма, що повністю знаходиться всередині земельної ділянки, яка передається у приватну власність.

Між тим, відповідно до п. "д" ч. 4 ст. 84 Земельного Кодексу України передача земель водного фонду у приватну власність заборонена, крім випадків, встановлених "цим Кодексом".

Такими випадками визначеними названим кодексом є (ч. 2 ст. 59 ЗКУ, ч. 8 ст. 7 Закону України "Про фермерське господарство") безоплатна передача у власність замкнених природних водойм (загальною площею до 3 га).

Водночас відповідно до ч. 4 ст. 59 ЗК України громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, а також озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо.

Отже, за змістом зазначених норм права землі під водними об'єктами загальнодержавного значення, зокрема зайняті поверхневими водами: водотоками (річки, струмки), штучними водоймами (водосховища, ставки) і каналами; іншими водними об'єктами; підземними водами та джерелами, внутрішніми морськими водами та територіальним морем, а також прибережні захисні смуги вздовж річок (у тому числі струмків та потічків), морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм так земельні ділянки під водними об'єктами місцевого значення зайняті: поверхневими водами, що знаходяться і використовуються в межах однієї області і які не віднесені до водних об'єктів загальнодержавного значення; підземними води, які не можуть бути джерелом централізованого водопостачання не можуть передаватись у власність громадян, оскільки є землями водного фонду України.

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15.05.2018 р. по справі N 372/2180/15-ц, провадження N 14-76цс18.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. 308, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328, ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Івано- Франківського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2018 року по справі №0940/1505/18 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення. У випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос
Повне судове рішення складено 07 лютого 2019 року.