Справа № 643/7717/18
Суддя: Довготько Т. М.
Дата ухвалення: 2019-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/7717/18

Провадження № 2-а/643/62/19

30.01.2019 року Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Довготько Т.М.

за участю секретаря судового засідання - Стальмакової В.О.

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_2 до заступника начальника Головного управління ДФС у Харківській області Праскуріна Артура Вячеславовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням наступних уточнень просить суд визнати протиправною та скасувати постанову від 31.05.2018 року про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_2 посилається на те, що 08.06.2018 року він отримав постанову від 31.05.2018 року про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, відповідно до якої постановлено притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу у розмірі 680,00 грн. за порушення, передбачене абз. 1 ст. 165-1 КУпАП. Однак, з вищевказаною постановою позивач не погоджується, вважає її незаконною та передчасною. Так, статтею 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» встановлено, що платник єдиного внеску, зокрема, зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, подавати звітність до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 вказаного закону, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених, зокрема, у п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального єдиного внеску за місяць. Згідно із ч. 2 ст. 9 Закону, обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджуються нарахування (обчислення) виплат доходу, на які відповідно до цього закону нараховується єдиний внесок. Відповідно до п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є чистий оподаткований дохід, тобто різниця між загальним оподаткованим доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця. З аналізу вказаних норм права вбачається, що для вирахування ЄСВ необхідно вирахувати чистий дохід. У зв'язку з тим, що постанова про накладення адміністративного стягнення була винесена на підставі результатів перевірки Ф-ОП ОСОБА_2, неправомірність висновків щодо визначення чистого доходу яких оскаржується ОСОБА_2, враховуючи те, що розрахунок суми ЄСВ безпосередньо прямо залежить від суми чистого доходу, яка станом на 11.06.2018 року є неузгодженою, притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності є безпідставним.

Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити.

Крім того,12.12.2018 року позивачем надані письмові пояснення, згідно яких постанова про накладення адміністративного стягнення, відповідно до якої позивача постановлено притягти до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу у розмірі 680,00 грн. за порушення абз. 1 ст. 165-1 КУпАП, абз. 1 п.2 ч. 1 ст. 7, п.2 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», винесена на підставі результатів перевірки Ф-ОП ОСОБА_2 у зв'язку з донарахуванням єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в результаті донарахування контролюючим органом податку на доходи фізичних осіб, оскільки, як зазначалося позивачем у поданому позові, суми єдиного соціального внеску розраховуються виходячи з чистого доходу. Однак, позивач з висновками перевірки не погоджується з огляду на наступне. Так, за результатами перевірки Ф-ОП ОСОБА_2 було встановлено, зокрема, порушення п. 44.1 , п. 176.1, ст. 176, п. 177.2, ст. 177 Податкового кодексу України та винесено податкове повідомлення - рішення від 06.06.2018 року № , яким нараховано податок на доходи фізичних осіб на суму податкового зобов'язання 542241,01 грн. та штрафної (фінансової)санкції 13560,25 грн. Як наслідок, контролюючим органом також було видано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06.06.2018 року № Ф-, якою нараховано єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на суму 249062,03 грн. та рішення № від 06.06.2018 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 57715,88 грн. Зокрема, заниження суми податку на доходи фізичних осіб було встановлено контролюючим органом у зв'язку з: визнанням доходом власних коштів внесених на розрахунковий рахунок, зняттям з витрат вартості ТМЦ, які були використані при виготовленні поліграфічної продукції, зняттям з витрат сум виплаченої найнятим працівникам заробітної плати. Проте, позивач вважає такі висновки безпідставними. Щодо визнання перевіркою доходом власних коштів на розрахунковий рахунок, то власні кошти, які фізична особа - підприємець зараховує на розрахунковий розрахунок, не включаються до складу доходу та не відображаються у Книзі обліку доходів та витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність. Щодо виключення зі складу витрат документально підтверджених та оплачених витрат на придбання ТМЦ, які були використані позивачем при виготовленні поліграфічної продукції, то придбання позивачем ТМЦ належним чином підтверджені відповідними первинними документами, а витрати на придбання ТМЦ згідно вимог чинного законодавства були відображені у Книзі обліку доходів і витрат. В подальшому, придбані ТМЦ були використані позивачем у виготовленні поліграфічної продукції, а саме: у виготовленні друкованих матеріалів - плакатів, буклетів, брошур, запрошень, прайсів, шарфах, чашках, ручках, тощо. Таким чином, виключення контролюючим органом зі складу витрат витрати позивача на придбання ТМЦ є необґрунтованим. Щодо зняття з витрат сум виплаченої найнятим працівникам заробітної плати, то посилання контролюючого органу на те, що позивач не надав документального підтвердження джерела виплат є безпідставним, адже Податковий кодекс України не містить вимоги підтвердження витрат ще і джерелом надходження грошей, які на ці витрати були понесені. Згідно вимог законодавства первинними документами щодо нарахування та виплати заробітної плати є відомості з нарахування та виплати заробітної плати. Крім того, підтвердженням є відображення цих даних у відповідній звітності по ЕСВ та 1ДФ, яка належним чином була подана до органів ДФС. Таким чином, витрати позивача на виплачену заробітну плату найманим працівникам належним чином підтверджені. Отже, зняття контролюючим органом з витрат сум виплаченої найнятим працівникам заробітної плати є протиправним та безпідставним. Крім того, вищезазначені аргументи позивача відносно незаконності висновків перевірки були отримані Харківським окружним адміністративним судом у справі № 2040/5707/18 про оскарження, в тому числі, податкового повідомлення - рішення від 06.06.2018 року № , яким нараховано податок на доходи фізичних осіб на суму податкового зобов'язання 542241,01 грн. та штрафної (фінансової) санкції 135560,25 грн, вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 06.06.2018 року № Ф-, якою нараховано єдиний внесок на загальнообов'язкове соціальне страхування на суму 249062,03 грн. та рішення № від 06.06.2018 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 57715,88 грн. Рішенням від 20.11.2018 року Харківського окружного адміністративного суду по справі № 2040/5707/18. Зокрема, судовим розглядом справи № 2040/5707/18 встановлено безпідставне донарахування позивачу грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, і, як наслідок, відсутність правових підстав для додаткової сплати єдиного соціального внеску. Таким чином, оскільки у судовому порядку встановлено відсутність порушення позивачем вимог чинного законодавства України, притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення абз.1 ст. 165-1 КУпАП, абз. 1 п.2 ч.1 ст.7, п. 2 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» є безпідставним та незаконним, адже відсутній склад адміністративного правопорушення.

Відповідач - заступник начальника Головного управління ДФС у Харківській області Праскурін А.В. в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини не явки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просить їх захистити.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно - правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб. Прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єкта владних повноважень.

Згідно ст.286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Позовну заяву щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови). За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З матеріалів справи, вбачається, що постановою заступника начальника ГУ ДФС у Харківській області Праскуріна А.В. від 31.05.2018 року, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 165-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680,00 грн. Згідно вказаної постанови, в діях ОСОБА_2 було встановлено порушення порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. /а.с. 69-70/.

Згідно податкового повідомлення - рішення від 06.06.2018 року № , виданого заступником начальника ГУ ДФС у Харківській області Праскуріним А.В., на підставі акту № 1953/20-40-13-15-07/ від 16.05.2018 року встановлено порушення підпункту «є» пункту 176.1 статті 176, пункту 177.2, пункту 177.4, підпункту 177.5.3, пункту 177.5 статті 177 Податкового кодексу України. У зв'язку з чим збільшено суму грошового зобов'язання, за платежем Податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування - 677801,26 грн. (сума грошового зобов'язання за податковими зобов'язаннями - 542241,01, за штрафними (фінансовими) санкціями - 135560,25 грн.) /а.с.76/.

Відповідно до Вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 06.06.2018 року № Ф-, станом на 06.2018 року заборгованість зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені ФО-П ОСОБА_2 становить 249062,03 грн. /а.с. 77/.

06.06.2018 року заступником начальника ГУ ДФС у Харківській області Праскуріним А.В. винесено Рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, згідно якого, розглянувши матеріали перевірки від 16.05.2018 року № 1953/20-40-13-15-07/ щодо ФО-П ОСОБА_2, з питань дотримання вимог Закону України від 08.07.2010 року «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», якою виявлено порушення абз.1 п.2 ч.1 ст.7, п.11 ст.8, п.2 ст. 3 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», і за наслідками якої донараховано 249062,03 грн. єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, на підставі п.3 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», вирішено застосувати до ФО-П ОСОБА_2 штрафні санкції в таких розмірах 57715,88 грн. /а.с. 78/.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.11.2018 року по справі № 2040/5707/18, адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги та рішення - задоволено. Скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 06 червня 2018 року № , № , № . Скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДФС у Харківській області від 06 червня 2018 року № Ф-. Скасовано рішення № Головного управління ДФС у Харківській області від 06 червня 2018 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску. /а.с. 79-88/. Вказане рішення не набрало законної сили.

Частиною 1 ст. 165-1 КУпАП передбачено порушення порядку нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності щодо єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування або подання недостовірних відомостей, що використовуються в Державному реєстрі загальнообов'язкового державного соціального страхування, іншої звітності та відомостей, передбачених законами України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" і "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", порушення встановленого порядку використання та здійснення операцій з коштами Пенсійного фонду України.

Оскільки відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є в справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1,2 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У відповідності до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Недотримання відповідачем процедурних приписів законодавства України про адміністративні правопорушення, передбачених, зокрема, ст. ст.278, 279 КУпАП, тягне недоведеність з боку суб'єкта владних повноважень правомірності оскаржуваної у цій справі постанови з огляду на ненадання доказів, які б у достатній мірі і беззаперечно свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення та є підставою для скасування оскаржуваної постанови інспектора поліції.

Варто зазначити, що презумпція невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень. Таку позицію констатував і Європейський суд з прав людини, зокрема у справі "Надточій проти України" від 15 травня 2008 року.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 165-1 КУпАП, є недоведеним.

Відповідачем всупереч вказаному вище на спростування пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не було вказано в постанові жодних достатніх, належних та допустимих доказів, а тому така постанова не може вважатись обґрунтованою.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 в частині скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 31.05.2018 року, підлягають задоволенню.

В іншій частині позову суд відмовляє, за безпідставністю, оскільки нормами адміністративного судочинства за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, в повноваження місцевого загального суду не входить визнання дій незаконними та противоправними.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.4,8,11,94,99,159,160-163,171-2,246 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 /АДРЕСА_1/ до заступника начальника Головного управління ДФС у Харківській області Праскуріна Артура Вячеславовича /АДРЕСА_2/ про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Скасувати постанову від 31.05.2018 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 у вигляді штрафу у сумі 680,00грн., винесену заступником начальника ГУ ДФС у Харківській області Праскуріним Артуром Вячеславовичем, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого абз.1 ст.165-1 КУпАП.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до другого апеляційного адміністративного суду, протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 04.02.2019 року.

Суддя Т.М.Довготько