Справа № 607/7350/18
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року№ 857/2786/18
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Курильця А.Р., Мікули О.І.,

при секретарі судового засідання - Пильо І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 2 жовтня 2018 року у справі №607/7350/18 (суддя Шульгач М.П., м.Тернопіль, повний текст складено 2 жовтня 2018 року) за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - ОУПФ) в якому просив: визнати протиправним рішення відповідача щодо не зарахування до спеціального стажу період роботи з 28.12.1990 по 13.05.1993 на посаді лікаря-голкорефлексотерапевта в міській комунальній госпрозрахунковій консультативній поліклініці, яка припинила свою діяльність шляхом реорганізації через приєднання до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лікувально-консультативний цент» (далі - Поліклініка, ТОВ, Посада-1 відповідно) та на посаді лікаря-психіатра-нарколога медичного відділення лікувально-трудового профілакторію Тернопільського облвиконкому (далі - Лікувально-трудовий профілакторій; Посада-2 відповідно) за період з 30.01.1985 по 26.12.1990 та невиплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV; грошова допомога відповідно); зобов'язати ОУПФ зарахувати позивачу до спеціального стажу роботи вище перелічені періоди та виплатити грошову допомогу.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 2 жовтня 2018 року позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В доводах апеляційної скарги вказує на відсутність підстав для зарахування спірних періодів роботи позивача, що надасть йому, в тому числі і право на отримання грошової допомоги, оскільки неможливо провести перевірку стажу за вказані періоди.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Учасники справи, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що періоди роботи позивача на вказаних Посадах підлягають зарахуванню до спеціального стажу роботи.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що позивач з 23.09.2016 перебуває на обліку в ОУПФ та отримує пенсію за віком, відповідно до норм статті 26 Закону №1058-IV (а.с.15).

26.05.2017 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про нарахування і виплату йому грошової допомоги в розмірі 10 призначених пенсій (а.с.40).

Листом від 31.05.2017 №193/4-11 ОУПФ відмовило заявнику у задоволенні поданої заяви з підстав того, що до спеціального стажу працівника охорони здоров'я не зараховується період роботи на Посаді-2 в Лікувально-трудовому профілакторію та період роботи на Посаді-1 в Поліклініці, яка припинила свою діяльність шляхом реорганізації через приєднання до ТОВ. Посилаючись на те, що неможливо провести перевірку стажу за період роботи з 30.01.1985 по 26.12.1990 в медичному відділені Лікувально-трудового профілакторію та відсутності у представлених документах нормативного документа, яким затверджено форму власності Поліклініки, для підтвердження стажу роботи за період з 28.12.1990 по 13.05.1993 на Посаді-1.

Не погодившись із такою позицією відповідача позивач звернувся до суду із цим позовом.

Згідно пункту 7-1 «Прикінцевих положень» Закону №1058-IV (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок -30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Обрахунок спеціального (медичного) стажу здійснюють при оформленні медичним працівником пенсії за вислугу років та встановленні надбавки за вислугу років. Згідно з пунктом «е» статті 55 Закону №1788-XII, пенсії за вислугу років медичним працівникам охорони здоров'я призначаються за наявності спеціального стажу роботи не менше 25 років за «Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) від 04.11.1993 №909 (далі - Перелік №909).

Відповідно до розділу «Охорона здоров'я» Переліку №909 (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) право на пенсію за вислугу років мають лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад) закладів охорони здоров'я. У примітці до Переліку №909 зазначено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим Переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ. Перелік закладів охорони здоров'я затверджено наказом Міністерства охорони здоров'я України від 28.10.2002 №385. Отже, право на пенсію за вислугу років дає робота на посадах лікарів та середнього медичного персоналу в закладах охорони здоров'я.

З матеріалів справи видно, що факт трудової діяльності ОСОБА_1 на Посаді-2 Лікувально-трудового профілакторію в період з 30.01.1985 по 26.12.1990 підтверджується записами в трудовій книжці, довідкою від 07.03.2017 №45 виданої Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області (далі - УМВС), витягами із наказів по особовому складу про призначення та звільнення з Посади-2 від 31.01.1985 та 26.12.1990 (а.с.7-9, 36-39).

Також, правовстановлюючими документами ТОВ, зокрема пунктом 1 Статуту ТОВ зазначено, що ТОВ є правонаступником майна, прав та обов'язків реорганізованої (шляхом приєднання) Поліклініки. Крім того, у відповідності до пункту 3 Положення Поліклініка входить в склад лікувальних установ міськздороввідділу і знаходиться в його підпорядкуванні. Згідно пункту 1.2. Статуту Поліклініки, засновником поліклініки є Тернопільська міська адміністрація (а.с.10-12, 16, 19-24).

Відповідно до довідки Тернопільського обласного управління статистики від 09.04.1997 №22-181 про включення до Єдиного Державного реєстру підприємств та організацій України, зазначено, що формою власності Поліклініки являється комунальна (а.с.25).

Крім того, записами трудової книжки позивача підтверджується факт його трудової діяльності на Посаді-1 в період з 28.12.1990 по 13.05.1993.

Згідно з статтею 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється КМУ.

Таким чином, встановлено, що оскільки станом на день призначення пенсії ОСОБА_1 продовжував працював на Посаді-2 в закладах та установах державної або комунальної форми власності робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону №1788-XII, на день звернення за призначенням пенсії мав спеціальний стаж працівника охорони здоров'я більше 36 років, інших видів пенсій до 23.09.2016 йому не призначалось, то суд першої інстанції правильно вказав на те, що в нього є право на отримання грошової допомоги.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи наведені правові норми, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанцій, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 2 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 328 КАС.

Головуючий суддя В. Я. Качмар
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 4 лютого 2019 року.