Справа № 0440/5206/18
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2018-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 року Справа № 0440/5206/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Врони О.В., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.07.2018 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.08.2018 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.09.2018 року призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено справу до розгляду у підготовчому засіданні.
В обгрунтування позову зазначено, що позивач не погоджується з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, зазначаючи, що в отриманому податковому повідомленні-рішенні відсутні відомості про площу земельної ділянки та адресу за якою розташована дана земельна ділянка, а також відомості земельного кадастру про набуття права власності чи права користування на таку земельну ділянку.
Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позову відмовити, обгрунтовуючи тим, що платником земельного податку є особа, яка володіє відповідним речовим правом на земельну ділянку, відповідно з моменту набуття права власності на об'єкт нерухомого майна, обов'язок зі сплати податку за земельну ділянку, на якій розміщено такий об'єкт, покладається на особу, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду.
Представником відповідача надано суду клопотання про розгляд справи в письмовому провадженні, в якому, крім іншого, зазначено про відсутність у позивача належного йому на праві власності будинку за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Конева.
Представники сторін про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. В судове засідання, призначене на 27.12.2018 року, не з'явились, розгляд справи вирішено продовжити в письмовому провадженні, у зв'язку з клопотанням представника позивача про розгляд справи в письмовому провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 Кодексу адмінстративного судочинства України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно з ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З огляду на приписи ч. 1 ст. 205 ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за можливе здійснити судовий розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами.
Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків.
Обєктом оподаткування земельним податком слугувала земельна ділянка площею 0,0544 га, на якій знаходиться житловий будинок за адресою: вулиця Конева, місто Кривий Ріг.
Управлінням Держгеокадастру у Криворізькому районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області листом від 26.05.2016 року №8-404-99.16-4832/2-16 доведено вартість 1 кв.м. земельних ділянок, які перебувають в користуванні фізичних осіб, у тому числі за адресою: вулиця Конева, місто Кривий Ріг (без урахування коефіцієнтів індексації 2016-1,06)
Не погодившись з зазначеним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з позовною заявою.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.
За підпунктами 14.1.72 і 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 ПК земельним податком визнається обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Землекористувачами можуть бути юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.
Відповідно до підпунктів 269.1.1 і 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 ПК платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.
Згідно з підпунктом 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 ПК об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.
Таким чином, обов'язок платника податку сплачувати плату за землю виникає у власників та землекористувачів з дня виникнення права власності або користування земельною ділянкою.
Згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Право власності та користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004 (далі - Закон № 1952-IV).
Питання переходу права власності на земельну ділянку у разі набуття права на житловий будинок, будівлю, споруду, що розміщені на ній, регулюються статтею 120 Земельного кодексу України і статтею 377 Цивільного кодексу України.
Цими нормами чітко встановлено, що до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності або право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені.
Відповідно до пункту 286.1 статті 286 ПК підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.
З аналізу викладених норм права, суд приходить до висновку, що платником земельного податку з фізичних осіб може бути фізична особа-користувач земельної ділянки або власник будівлі, яка розташована на відповідній земельній ділянці.
Представник відповідача на підтвердження своєї правової позиції не надав суду підтверджень належності земельної ділянки або будівлі, розташованої на такій земельній ділянці, за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Конева - позивачу.
В листі Управління Держгеокадастру у Криворізькому районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 26.05.2016 року №8-404-99.16-4832/2-16, на який посилається відповідач зазначено лише про вартість 1 кв.м. земельних ділянок, які перебувають в користуванні фізичних осіб, без урахування коефіцієнтів індексації.
Тобто, в зазначеному листі відсутнє посилання про належність земельної ділянки площею 0,0544 га, що знаходиться на вулиці Конева в місті Кривому Розі, ОСОБА_1
Як наслідок, суд не встановив прав позивача на власність чи користування земельною ділянкою площею 0,0544 га, що знаходиться на вулиці Конева в місті Кривому Розі, а відповідач суду не довів такого права позивача на користування чи володіння вказаною земельною ділянкою, тобто судом встановлено відсутність обєкта оподаткування, а позивач не може бути платником земельного податку за відсутності обєкта оподаткування.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення.
Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору, відповідно до норм статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку із задоволенням позову, підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Дніпропетровської області.
Керуючись, ст.ст. 139, 205, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона