Справа № 2140/1885/18
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2019-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2019 р.м. ОдесаСправа № 2140/1885/18

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І.

П'ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді - Єщенка О.В.

суддів - Димерлія О.О.

- Кравченка К.В.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 08.06.2018 року №37 про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_2; зобов'язати Управління призначити та виплатити відповідно до п.7-1 розділу ХV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач має педагогічний стаж 33 роки 11 місяців, що відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» дає право на пенсію за вислугу років як працівнику освіти та згідно із п. 7-1 розділу ХV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» - право на грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Однак, Управління всупереч вимогам чинного законодавства у призначенні одноразової грошової допомоги відмовляє, у зв'язку із чим позивач вимушений звернутись до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів на належне пенсійне забезпечення.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповному з'ясуванні обставин справи, звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 10.11.2017 року позивач звернувся до Олешківського об'єднаного УПФУ Херсонської області із заявою, в якій просив призначити пенсію за віком та грошову допомогу відповідно до п. 7-1 розділу ХV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Разом із заявою позивач надав на розгляд органу пенсійного фонду: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, документи про місце проживання (реєстрації) особи, заяву про призначення/перерахунок пенсій, паспорт, трудову книжку НОМЕР_1, дипломи про навчання НОМЕР_2, НОМЕР_3, довідки про зміну назви організації №209, №52-01-07, №6, довідку про прийняття на роботу №93-01-07, свідоцтво про шлюб №319208, довідку про заробітну плату до 01.07.2000 року, довідку про роботу з 17.08.1983 року по 28.09.1986 року, з 04.10.1986 року по 31.08.1987 року, з 01.09.1987 року по 16.08.1990 року.

За результатом розгляду вказаної заяви ОСОБА_2 призначено пенсію за віком з 20.08.2017 року та визначено тривалість стажу 42 роки 9 місяців 8 днів, що підтверджується протоколом.

Водночас, рішенням від 08.06.2017 року №37 Відділу з питань призначення та перерахунків пенсії № 7 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області відмовлено позивачу в призначенні грошової допомоги.

Так, у рішенні зазначено, що до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на призначення та виплату грошової допомоги не враховано періоди роботи позивача з 10.11.1986 року по 01.09.1987 року на посаді методиста по естетичному вихованню та концертмейстера Фрунзенського Будинку піонерів і школярів (м. Кишинів, Молдова); з 01.09.1988 року по 16.08.1990 року - викладача музично-теоретичних дисциплін СШ № 37 та заступника директора по музичному вихованню СШ № 37 (м. Кишинів, Молдова); з 01.01.1992 року по 20.04.2000 року - викладача в Цюрупинській дитячій музичній школі; з 01.09.2001 року по 01.09.2004 року - завуча в Цюрупинській школі мистецтв; з 02.09.2004 року по 25.09.2006 року - завуча, заступника директора з навчально-виховної роботи в дитячій музичній школі.

За таких обставин, Управління дійшло висновку про відсутність у позивача необхідного стажу в закладах та установах державної комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення грошової допомоги відповідно до п. 7-1 розділу ХV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Не погоджуючись із рішенням Управління, посилаючись на його необґрунтованість і незаконність, позивач звернувся до суду із цим позовом, в якому ставиться питання про зобов'язання суб'єкта владних повноважень призначити заявлену допомогу в судовому порядку.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Колегія суддів висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову вважає правильними, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно із п. 7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Так, відповідно до п.п. 2-7 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1191, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені, зокрема, Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".

Страховий стаж, передбачений пунктами 2 і 3 цього Порядку, враховується в календарному обчисленні. При цьому допускається підсумовування страхового стажу за періоди роботи, які дають право на призначення пенсії відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 р. призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", станом на день її призначення.

Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Згідно із п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення: які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту; ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші за наявності вислуги років на цих посадах, передбаченої абзацами другим - одинадцятим цього пункту, та після досягнення ними такого віку: 50 років - які народилися з 1 січня 1966 року по 30 червня 1966 року; 50 років 6 місяців - які народилися з 1 липня 1966 року по 31 грудня 1966 року; 51 рік - які народилися з 1 січня 1967 року по 30 червня 1967 року; 51 рік 6 місяців - які народилися з 1 липня 1967 року по 31 грудня 1967 року; 52 роки - які народилися з 1 січня 1968 року по 30 червня 1968 року; 52 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1968 року по 31 грудня 1968 року; 53 роки - які народилися з 1 січня 1969 року по 30 червня 1969 року; 53 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1969 року; 54 роки - які народилися з 1 січня 1970 року по 30 червня 1970 року; 54 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1970 року; 55 років - які народилися з 1 січня 1971 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Згідно з примітками до цього Переліку вчителі й інші працівники освіти заочних навчальних закладів, зазначених у цьому переліку, відносяться до числа осіб, що мають право на одержання пенсії за вислугу років.

Робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 р., яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, в тому числі на посаді старшої піонервожатої, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

При призначенні пенсії за вислугу років зазначеним у цьому переліку особам допускається підсумовування стажу за періоди їх роботи у закладах і установах освіти, охорони здоров'я та соціального захисту.

Таким чином, для отримання грошової допомоги у розмірі їх десяти місячних пенсій особа повинна відповідати одночасній сукупності наступних умов: - на день досягнення пенсійного віку працювати в закладах та установах державної або комунальної форми власності; - посади в цих закладах та установах мають бути передбачені переліком, що затверджується Кабінетом Міністрів України; - робота на цих посадах відповідно до законодавства дає право на призначення пенсії за вислугу років; - особа повинна мати передбачений законодавством страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах; - особа не повинна до цього не отримували будь-яку пенсію.

Разом з цим, відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 року, визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка (п. 20 Порядку).

Таким чином, необхідність надання уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників виникає при відсутності трудової книжки, відповідних записів у ній, або якщо записи про періоди роботи неправильні чи неточні.

Отже, обов'язковими умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», є встановлення факту перебування особи на посаді та виконання нею робіт у закладі освіти, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією.

Спеціальний стаж - це період роботи в певних умовах праці чи на посадах, з якими законодавець пов'язує пільгове (або за особливими правилами) пенсійне забезпечення. Вислуга років є видом спеціального стажу. Це період виконання особливого роду трудової діяльності або державної служби, коли до особи, яка її здійснює, пред'являють особливі вікові, а також підвищені психічні та фізичні вимоги, при тривалому виконанні якої особа втрачає відповідну професійну працездатність.

Судом першої інстанції вірно враховано, що до трудової книжки ОСОБА_2 НОМЕР_1 внесено записи, зокрема: № 4 від 10.11.1986 року про переведення на посаду методиста по естетичному вихованню на період декретної відпустки і догружена 0,5 ставки концертмейстера (наказ від 13.11.1986 р. №1823-А); № 5 від 01.09.1987 року про переведення до музично-хорову студію при середній школі № 37 (наказ від 02.09.1987 р. № 1602-А); № 6 від 01.09.1987 року про призначення на посаду викладача музично-теоретичних дисциплін в музично-хорову студію при СШ-37 (на період декретної відпустки ОСОБА_3.) у зв'язку з переведенням з Фрунзенського Дома піонерів (наказ від 02.09.1987 р. № 1602-А); № 7 від 01.09.1988 року про переведення на основну роботу з музично-хорової студії в класи з поглибленим вивченням музики викладачем музично-теоретичних дисциплін (наказ від 07.09.1988 р. № 643); № 8 від 01.09.1988 року про призначення на посаду зам. директора по музичному вихованню в СШ-37 м.Кишинів (наказ від 17.10.1988 р. № 442-А); № 9 від 16.08.1990 року про звільнення із займаної посади за ст. 36 КЗпП РСРМ (власне бажання) (наказ від 16.08.1990 р. № 30).

Разом з цим, при обчисленні спеціального стажу УПФУ в Херсонській області не враховано ОСОБА_2 періоди роботи: з 10.11.1986 року по 31.08.1987 року, з 01.09.1988 року по 16.08.1990 року, оскільки посади методиста по естетичному вихованню, концертмейстера в будинку піонерів та школярів, заступника директора по музичному вихованню не передбачені в Переліку №909.

Так, відповідно до п. 3 Примітки Переліку №909 робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 р., яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, в тому числі на посаді старшої піонервожатої, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

Постановою Ради Міністрів СРСР від 17.12.1959 року № 1397 затверджено Перелік установ, організацій та посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

З аналізу Переліку № 1397 та Переліку № 909 вбачається, що до жодного з них не входить посада методиста, а будинок піонерів не був навчальним закладом, у зв'язку із чим є обґрунтованою відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо неврахування періоду роботи ОСОБА_2 з 10.11.1986 року по 31.08.1987 року до спеціального стажу.

Разом з цим, відповідно до довідки Головного управління освіти, молоді та спорту мун. Кишинів від 16.11.2017 року №01-22/1554 в документах будинку піонерів, які зберігаються в архіві ОУМС, інформація щодо заробітної плати ОСОБА_2 відсутня.

При цьому, судом першої інстанції вірно зазначено, що посади позивача за період з 01.09.1988 року по 16.08.1990 року (викладач та заступник директора по музичному вихованню в середній школі № 37) внесені до Переліку №1397, а відтак неврахування їх до спеціального стажу УПФУ в Херсонській області суперечить вимогам чинного законодавства України.

В трудовій книжці ОСОБА_2 містяться записи: № 10 від 01.09.1990 року про прийняття до Цюрупинської дитячої музичної школи на посаду викладача музично-теоретичних дисциплін (наказ від 01.09.1990 р. № 23); № 11 від 20.04.2000 року про перейменування учбового закладу Цюрупинської дитячої музичної школи у Цюрупинську дитячу школу мистецтв у зв'язку з реорганізацією школи згідно розпорядження Цюрупинського районного відділу культури (наказ від 20.04.2000 р. № 1); № 12 від 01.09.2001 року про призначення на посаду завуча (наказ від 04.09.2001 р. № 42); № 13 від 02.09.2004 року про перейменування учбового закладу Цюрупинської дитячої школи мистецтв в Цюрупинську дитячу музичну школу; № 14 від 25.09.2006 року про переведення заступника директора з НВР з Цюрупинської дитячої музичної школи до Цюрупинської дитячої школи мистецтв відповідно до ст. 32 КЗпП України (наказ від 25.09.2006 року № 80).

Як вбачається із відзиву на позовну заяву ОСОБА_2 зараховано лише стаж роботи за період з 01.09.1990 року по 31.12.1991 року, оскільки в інший період позивач працювала в позашкільному навчальному закладі.

Водночас, судом першої інстанції надано вірну правову оцінку спірним правовідносинам та судом правильно враховано, що позивачем за цим позовом оскаржується неврахування періоду роботи з 01.01.1992 року по 20.04.2000 року, з 01.09.2001 року по 01.09.2004 року, з 02.09.2004 року по 25.09.2006 року.

Обґрунтовуючи вимоги щодо врахування вказаних періодів роботи до спеціального стажу, позивач посилається на те, що дорученням Кабінету Міністрів України від 06.01.1996 року № 397/21 дію Переліку № 909 поширено, зокрема, і на викладачів шкіл мистецтв без внесення змін до постанови.

Судом встановлено, що в період з 01.01.1992 року по 20.04.2000 року ОСОБА_2 працювала на посаді викладача музично-теоретичних дисциплін в Цюрупинській дитячій музичній школі, в період з 01.09.2001 року по 01.09.2004 року - на посаді завуча Цюрупинської дитячої школи мистецтв, з 02.09.2004 року по 25.09.2006 року - на посаді завуча, заступника директора з навчально-виховної роботи в дитячій музичній школі.

У вказані періоди Цюрупинська дитяча музична школа, Цюрупинська дитяча школа мистецтв мала організаційно-правовий статус позашкільного навчального закладу.

Згідно розділу 1 «Освіта» Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсії за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909, до стажу роботи для призначення пенсії за вислугу років зараховуються робота в позашкільних навчальних закладах виключно на посадах директорів, їх заступників з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідуючих відділами (лабораторіями, кабінетами), художніх керівників, керівників гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Отже посади, на яких працювала позивач, не передбачені Переліком №909.

Разом з цим, позивачем не надано в якості доказів уточнюючих довідок навчального закладу, складені відповідно до чинного законодавства та які б підтверджували факт роботи позивача на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Наявність доручення №397/21 без відповідних змін до Переліку №909 не є достатньою законодавчою підставою для зарахування до спеціального стажу роботи, яка дає право на пенсію за вислугу років, періоду роботи позивача на посаді викладача в позашкільних закладах освіти.

Такі висновки суду узгоджуються з позицією Верховного Суду України в постанові від 25.05.2016 року у справі № 419/794/15-а.

Таким чином, неврахування Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області періоду роботи ОСОБА_2 з 01.01.1992 року по 20.04.2000 року, з 01.09.2001 року по 01.09.2004 року, з 02.09.2004 року по 25.09.2006 року в позашкільному навчальному закладі для цілей нарахування грошової допомоги відповідно до п.7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відбулось з дотриманням правил чинного законодавства.

Під час вирішення спору, судом першої інстанції вірно враховано, що відповідно до п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», п. 5 Порядку №1191 особа для призначення грошової допомоги повинна мати для жінок не менше 30 років страхового стажу за роботу на посадах, передбачених Переліком №909.

Відповідач, відмовляючи позивачу у призначенні грошової допомоги, виходив з того, що такий стаж становить 16 років 7 місяців 29 днів, що майже удвічі менше необхідного стажу, передбаченого вищевказаними нормативно-правовими актами.

Отже, визначення в судовому порядку обов'язку відповідача зарахувати до спеціального стажу період роботи позивача з 01.09.1988 року по 16.08.1990 року на посадах викладача та заступника директора по музичному вихованню в середній школі № 37, що становить всього 1 рік 11 місяців і 16 днів, не дає підстав для призначення оспорюваної за цим позовом грошової допомоги.

З огляду на предмет спору, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду справи, дійшов вірного висновку про те, що відмова Управління у призначенні одноразової грошової дороги є правомірною, у зв'язку із чим підстави для зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити ці дії в судовому порядку відсутні.

Враховуючи викладене, оскільки судом першої інстанції повною мірою з'ясовані обставини справи, висновки суду відповідають нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до вимог ст. 316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: О.В. Єщенко

судді: О.О. Димерлій

К.В. Кравченко