Справа № 1340/4866/18
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2019-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №1340/4866/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді Сподарик Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Карпи А.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фарма Лайф» до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В :

На розгляд до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фарма Лайф» до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 09.10.2018 року №, №, №, №.

Позовні вимоги ТзОВ «Фарма Лайф» обґрунтовує тим, що оспорювані ним податкові повідомлення-рішення не відповідають фактичним обставинам справи, були прийняті контролюючим органом із порушенням норм матеріального права й суперечать чинному законодавству України.

Так, позивач зазначає, що відповідачем проведено планову виїзну документальну перевірку ТзОВ «Фарма Лайф», у результаті якої контролюючим органом було встановлено, що господарські операції між позивачем та його контрагентами нібито фактично не здійснювалися та документувалися виключно з метою отримання податкових вигод.

Позивач стверджує, що такі висновки контролюючого органу є хибними, оскільки його операції з контрагентами носили реальний характер, що підтверджується належними та допустимими доказами - укладеними договорами, актами виконаних робіт, актами наданих послуг тощо. При цьому, позивач підкреслює, що всі первинні документи, які складалися при документуванні господарських операцій, відповідають вимогам чинного законодавства та є достатньою законною підставою для відображення в бухгалтерському і податковому обліку відповідних операцій.

Також позивач акцентує увагу на тому, що всі операції, які ставляться під сумнів податковим органом, здійснювалися ним із метою реалізації власної господарської компетенції та були необхідні для провадження його діяльності як субєкта господарювання.

Відтак, ТзОВ «Фарма Лайф» вважає, що висновки відповідача, яких він дійшов за результатами перевірки, ґрунтуються здебільшого на домислах та необґрунтованих твердженнях, при цьому, податковим органом не було дано належної оцінки усім наявним доказам із урахуванням норм чинного законодавства України, які безумовно та однозначно свідчили про реальність господарських операцій позивача з його контрагентами та, відповідно, про відсутність порушення чинного законодавства України зі сторони саме ТзОВ «Фарма Лайф».

Тож, ТзОВ «Фарма Лайф» вважає, що прийняті Головним управлінням ДФС у Львівській області податкові повідомлення-рішення від 09.10.2018 року №, №, №, № є протиправними і підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 22.10.2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання.

На заперечення позовних вимог відповідачем було подано заперечення на позовну заяву. У запереченнях відповідач обґрунтовує законність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

У судових засіданнях представник позивача позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просив суд позов задоволити повністю.

Представник відповідача проти позову заперечив, надав пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву та просив суд у позові відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши і дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ТзОВ «Фарма Лайф» зареєстроване як юридична особа; на податковий облік позивача взято 19.05.1994 року. У періоді, який перевірявся, ДП ТзОВ «Фарма Лайф» було платником, окрім іншого, податку на прибуток та податку на додану вартість.

Як підтверджується матеріалами справи, в період із 31.08.2018 року по 11.09.2018 року ГУДФС у Львівській області було проведено документальну планову виїзну перевірку ТзОВ «Фарма Лайф» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 року по 31.03.2018 року, валютного законодавства за період з 01.01.2015 року по 31.03.2018 року, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 року по 31.03.2018 року. Перевірка здійснювалась на підставі наказу ГУ ДФС у м. Львівській області від 15.06.2018 року №3764 та направлень від 31.07.2018 року №7092-7095, від 08.08.2018 року №7275-7276 головними державними ревізорами-інспекторами ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та заступником начальника відділу контрольно-перевірочної роботи юридичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Львівській області ОСОБА_9, відповідно до п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2. п.75.1 ст.75, ст.77, п.п.82.1 ст.82 Податкового Кодексу України.

За результатами проведеної перевірки відповідачем було складено акт від 18.09.2018 року №2318/13-01-14-12/20810310, у якому зафіксовано, зокрема, наступні порушення податкового законодавства, допущені ТзОВ «Фарма Лайф» у своїй діяльності:

- п.12 П(С)БО 9, п.5. п.21 П(С)БО 15, п.19 П(С)БО 16, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження Підприємством податку на прибуток всього на суму 604 531 грн., в тому числі: за 2015 рік на суму 75 955 грн., за 2016 рік на 209 520 грн. (в тому числі за 1 півріччя 2016 року на суму 73 440 грн., за 3 квартал 2016 року на суму 118 620 грн., за 2016 рік - на суму 209 520 грн.), за 2017 рік на 217 620 грн. (в тому числі за 1 квартал 2017 року на суму 77 220 грн., за 1 півріччя 2017 року на суму 139 140 грн., за 3 квартал 2017 року на суму 154 620 грн., за 2017 рік на суму 217 620 грн.) за 1 квартал 2018 року на суму 101 436 грн. та завищення Підприємством відємного значення фінансового результату по оподаткуванню (збитку) за 1 квартал 2016 року на суму 242 000 грн.;

- п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження підприємством податку на додану вартість всього на суму 84 395 грн., в тому числі за червень 2016 року на суму 33 390 грн., за липень 2016 року на суму 51 005 грн.;

- п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено завищення підприємством суми відємного значення, що зараховуються до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за березень 2018 року на суму 39 447 гривень.

Згідно вказаного акту перевірки, який став підставою для винесення оскаржуваних податкових повідомлень рішень, ГУ ДФС у Львівській області поставило під сумнів здійснення господарських операцій ТзОВ «Фарма Лайф» з:

- ТзОВ «ОСОБА_10 Суми» () за лютий березень 2018 року за договором від 03.02.2017 року № 43/2 на суму 602 979,88 грн., в тому числі ПДВ 39 447,28 грн.,

- ТзОВ «АГЕНЦІЯ РОЗУМНИХ КОМУНІКАЦІЇ» () за договором від 01.10.2105 року №011015-АРК за грудень 2015 року на суму 506 368,56 грн., в тому числі ПДВ 84 394,76 грн.,

- ФОП ОСОБА_11 за січень, лютий, березень, квітень, липень, серпень, жовтень, листопад, грудень 2016 року та січень, лютий березень, квітень, травень, липень, жовтень і листопад 2017 року за договором від 02.06.2015 року №020615 на суму 1 433 000 грн.,

- ФОП ОСОБА_12 за червень, липень, жовтень, листопад, грудень 2016 року та січень, березень, квітень, червень, листопад і грудень 2017 року за договором від 01.10.2013 року №01/10-13 на суму 940 000 грн.

Не погоджуючись із зазначеними висновками, що викладені в акті перевірки, у відповідності до п.86.7 статті 86 Податкового кодексу України, ТзОВ «Фарма Лайф» надіслало до ГУ ДФС у Львівській області заперечення від 25.09.2018 року №563/18 на ОСОБА_1 перевірки від 18.09.2018 року №2318/13-01-14-12/20810310.

За результатами розгляду зазначених вище заперечень, ГУ ДФС у Львівській області прийнято рішення про залишення акту перевірки без змін, про що ТзОВ «Фарма Лайф» було повідомлено листом ГУ ДФС у Львівській області від 04.10.2018 року №34171/10/13-01-14-12-15.

На підставі акта перевірки від 18.09.2018 року №2318/13-01-14-12/20810310, враховуючи результати розгляду заперечень, відповідачем сформовано наступні податкові повідомлення-рішення:

- № від 09.10.2018 року, яким ТзОВ «Фарма Лайф» збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на прибуток в сумі 736 675,00 грн., з яких 604 531,00 грн. за основним платежем та 132 144,00 грн. за штрафними (фінансовими санкціями);

- № від 09.10.2018 року, яким зменшено суму відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 242 000,00 грн. за І квартал 2016 року;

- № від 09.10.2018 року, яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість на суму 105 494,00 грн., з яких 84 395,00 грн. за основним платежем та 21 099,00 грн. за штрафними (фінансовими санкціями);

- №2 від 09.10.2018 року, яким зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість на загальну суму 39 447,00 грн. за березень 2018 року.

Вказані податкові повідомлення-рішення не оскаржувалися позивачем в адміністративному порядку.

При цьому, не погоджуючись із рішеннями відповідача, позивачем було заявлено означений позов.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

З приводу невизнання реальності господарських операцій між ТзОВ «Фарма Лайф» та ТзОВ «АГЕНЦІЯ РОЗУМНИХ КОМУНІКАЦІЙ» за грудень 2015 року, то суд відзначає таке.

Згідно з актом перевірки, висновки щодо невизнання реальності господарських операцій за договором від 01.10.2105 року №011015-АРК з ТзОВ «АГЕНЦІЯ РОЗУМНИХ КОМУНІКАЦІЙ» зроблені перевіряючими на підставі інформації з баз даних ГУ ДФС України АІС ОР «Податки», АІС «Бест Звіт», АІС Система автоматичного співставлення податкових зобовязань, АІС «Податковий блок» та інших електронних баз, відповідно до яких у грудні 2015 року ТзОВ «АГЕНЦІЯ РОЗУМНИХ КОМУНІКАЦІЙ» документувало придбання послуг рекламного інформування про продукцію ТМ «Pharma life» від ТзОВ «АБСОЛЮТ-БУД-СЕРВІС» (39283879), у якого відповідно до інформації, що міститься у вказаних вище базах даних, у певний період виявлено розбіжності по групах товарів та послуг.

Так, перевіряючими, використовуючи інформацію, яка міститься у базах даних ДФС, зясовано, що згідно звітів 1ДФ за 4 квартал 2015 року на ТзОВ «АГЕНЦІЯ РОЗУМНИХ КОМУНІКАЦІЙ» працювала 1 людина, а на ТзОВ «АБСОЛЮТ-БУД-СЕРВІС» (яке задеклароване як постачальник рекламних послуг для ТзОВ «АГЕНЦІЯ РОЗУМНИХ КОМУНІКАЦІЙ») 9 людей.

ТзОВ «АБСОЛЮТ-БУД-СЕРВІС» у податковій звітності у грудні 2015 року не декларувало операцій з надання рекламних послуг.

На думку контролюючого органу, операція з одночасного надання послуг рекламного інформування про продукцію в різних містах України (ОСОБА_9, Вінниця, Ніжин, Чернігів) в обмежені проміжки часу, передбачає значно більшого обсягу трудовитрат, особистої участі персоналу із відповідними фаховими знаннями (супервайзерів, промоутерів та ін.), а відтак працівники ТзОВ «АБСОЛЮТ-БУД-СЕРВІС» не могли фактично здійснювати господарські операції з урахуванням часу, оперативності проведення операцій, виду діяльності, віддаленості місця надання послуг одне від одного.

У звязку з цим, перевіряючи дійшли висновку, що перевіркою не підтверджено наявність необхідного трудового та матеріального ресурсу для фактичного надання послуги, виходячи з її специфікації та задекларованого в звітах обсягу, і з врахуванням реального часу дані операції з придбання послуг рекламного інформування у грудні 2015 року по ланцюгу постачання: ТзОВ АБСОЛЮТ-БУД-СЕРВІС» - ТзОВ «АГЕНЦІЯ РОЗУМНИХ КОМУНІКАЦІЙ» - ТзОВ «Фарма Лайф» є неможливим до виконання.

Крім того, позиція відповідача зводиться до того, що ТзОВ «Фарма Лайф» не надано до перевірки належно оформлених первинних документів Завдання для АГЕНТСТВА на надання вищезазначених послуг, кошторису, акта здачі-приймання послуг за грудень 2015 року з деталізацією змісту наданих послуг, інших документів, які підтверджують реальність господарської операції (в тому числі по ланцюгу постачання) та правомірність витрат на збут підприємства за 2015 рік в сумі 421 974 грн.

На підставі зазначених вище, контролюючим органом зроблено висновок про завищення ТзОВ «Фарма Лайф» витрат на збут, чим занижено фінансовий результат до оподаткування за 2015 рік на загальну суму 421 974 грн. та заниження податку на додану вартість в сумі 84 395 грн. за період з 01.01.2015 року по 31.03.2018 року.

У грудні 2015 року ТзОВ «Фарма Лайф» на підставі договору від 01.10.2015 року №011015-АРК здійснило замовлення послуг рекламного інформування про продукцію ТМ «Pharma life» на суму 506 368,56 грн., в тому числі ПДВ 84 394,76 грн.

При цьому, наданню послуг з рекламного інформування ТМ «Pharma life» передувала розробка та підготовка макетів рекламної продукції з логотипом ТМ «Pharma life».

Розробку та підготовку макетів рекламної продукції з логотипом ТМ «Pharma life» на умовах договору від 26.09.2015 року №01-1015РК здійснювало ТзОВ «РОЗУМНІ КОМУНІКАЦІЇ» ().

До укладення Договору від 01.10.2015 року №011015-АРК керівництво ТзОВ «Фарма Лайф» на запрошення директора ТзОВ «АГЕНЦІЯ РОЗУМНИХ КОМУНІКАЦІЙ» та ТзОВ «РОЗУМНІ КОМУНІКАЦІЇ» ОСОБА_13 здійснило виїзд до місця розташування виробничих потужностей цих товариств, що знаходились в м.Києві, по вул.Амурська, 4 з метою пересвідчення в наявності необхідного обладнання для надання послуг з рекламного інформування ТМ «Pharmalife».

Крім того, з метою підтвердження правосубєктності у ТзОВ «АГЕНЦІЯ РОЗУМНИХ КОМУНІКАЦІЙ» та ТзОВ «РОЗУМНІ КОМУНІКАЦІЇ» позивачем було витребувано виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що підтверджував наявність їх державної реєстрації, документи, що підтверджують повноваження директора, витяг з реєстру платників податків на додану вартість.

26.09.2015 року між ТзОВ «Фарма Лайф» та ТзОВ «РОЗУМНІ КОМУНІКАЦІЇ» було укладено договір від №01-1015РК, відповідно до якого, на умовах додатку №1 до нього ТзОВ «РОЗУМНІ КОМУНІКАЦІЇ» у період з 26.10.2015 року по 30.11.2015 року розроблено макети дизайнів наступних рекламних матеріалів з логотипом ТМ «Pharmalife»:

- макет продукту (pack-shot);

- дизайн календаря настінного;

- дизайн календаря квартального;

- дизайн календаря настільного;

- дизайн логотипу для ручки та щоденника;

- дизайн пакета паперового;

- дизайн блоку для записів;

- дизайн блокноту;

- флеш накопичувача 8 Г.

Надання зазначених послуг підтверджується актом №ОУ-0000066 від 30.11.2015 здачі приймання робіт (надання послуг) та затвердженими оригінал-макетами зазначеної вище рекламної продукції і наявними у ТзОВ «Фарма Лайф» зразками цієї продукції.

Оплата наданих ТзОВ «РОЗУМНІ КОМУНІКАЦІЇ» була здійснена ТзОВ «Фарма Лайф» у повному обсязі.

01.10.2015 року між ТзОВ «АГЕНЦІЯ РОЗУМНИХ КОМУНІКАЦІЙ» та ТзОВ «Фарма Лайф» укладено договір від 01.10.2015 року №011015-АРК.

Відповідно до п.1.1. предметом договору є надання послуг з реклами й просування продуктів рекламодавця, тобто ТзОВ «Фарма Лайф» в Україні.

01.12.2015 року ТзОВ «АГЕНЦІЯ РОЗУМНИХ КОМУНІКАЦІЙ» та ТзОВ «Фарма Лайф» підписано додаток №2 до договору, в якому було визначено завдання, місце, строки, умови та вартість надання послуг.

Згідно із термінами, що визначені в преамбулі договору: «Завдання документ, що надсилається рекламодавцем агентству та містить умови надання послуг за цим договором. Завдання може надаватись як у письмовому, так і у електронному вигляді. Завдання вважається затвердженим рекламодавцем» за умови підписання/направлення його відповідно до п. 8.3. договору».

Відповідно до п.3.3. договору: «Вартість надання послуг і строки їх оплати затверджуються сторонами: проектно в кошторисах , остаточно у додатках до даного Договору».

Таким чином, підписанням додатку №2 до договору ТзОВ «АГЕНЦІЯ РОЗУМНИХ КОМУНІКАЦІЙ» та ТзОВ «Фарма Лайф» на умовах, визначених п. 2.3. та п. 3.3. Договору, затвердили завдання та вартість (кошторис) послуг.

На виконання завдання, затвердженого додатком №2 до договору ТзОВ «АГЕНЦІЯ РОЗУМНИХ КОМУНІКАЦІЙ» протягом грудня 2015 року:

-відповідно до 2.1.4 додатку №2 до договору здійснено закупівлю рекламних матеріалів (блокнот з логотипом, розміром 210х148 мм. 500 шт.; блоки для записів з логотипом, розміром 90х130 мм. 500 шт.; календар квартальний з логотипом, розміри: рекламний постер 297х210 мм, календарний блок 297х140 мм, рекламний блок 297х60 мм. 500 шт.; календар настінний з логотипом, розмір 594х420 мм. 500 шт.; календар настінний з логотипом, розмір 210х110 мм. горизонтальний 500 шт.; ручка «Glance» металева, помаранчева з логотипом 500 шт.; щоденник датований, розмір 210х150 мм. 500 шт.; флеш накопичувач 8 Гб, колір помаранчевий з логотипом - 500 шт.);

-забезпечено підбір, підготовку та інструктаж осіб, які беруть участь в наданні послуг (супервайзерів, промоутерів);

-здійснено стратегічне планування, організацію та контроль над наданням послуг;

4.Забезпечено роботу промоутерів, які 24-25 грудня 2015 року і відповідно до завдань, зазначених в Додатку № 2 від 01.12.2015 здійснювали усне інформування потенційних споживачів про продукцію ТМ «Pharma life» і розповсюдження рекламних матеріалів біля закладів охорони здоровя (КНП КДЦ Дарницького району м.Києва (м.Київ, вул.Вербицького, 5); Міська лікарня № 1 (Чернігів, пр.Миру, 44); Міська лікарня № 2 (Чернігів, вул.1 Травня, 168); Київський міський клінічний ендокринологічний центр (м.Київ, вул.Рейтарська, 22); Вінницький обласний клінічний високоспеціалізований ендокринологічний центр (м.Вінниця, вул.Мічуріна, 32); КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня» (м.Чернігів, вул.Волковича, 25); -КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня №3» (м.Чернігів, вул.1 Травня, 170); Ніжинська центральна міська лікарня ім. М. Галицького (Чернігівська область, м.Ніжин, вул.Московська, 21); КНП «Консультативно-діагностичний центр Дніпровського району» (м.Київ, вул.Луначарського, 5); КНП «Консультативно-діагностичний центр Деснянського району» (м.Київ, вул.Закревського, 81/1); Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 Соломянського району м.Києва (м.Київ, вул.Соломянська, 17)).

Судом досліджено, що під час надання послуг з рекламного інформування населення про продукцію ТМ «Pharma life» ТзОВ «АГЕНЦІЯ РОЗУМНИХ КОМУНІКАЦІЙ» використовувала рекламну продукцію, виготовлену на основі розроблених ТзОВ «РОЗУМНІ КОМУНІКАЦІЇ» та затверджених ТзОВ «Фарма Лайф» макетів.

На підтвердження надання послуг, визначених договором від 01.10.2015 року №011015-АРК та додатком №2 до нього, ТзОВ «АГЕНЦІЯ РОЗУМНИХ КОМУНІКАЦІЙ» та ТзОВ «Фарма Лайф» підписали акт №ОУ-0000028 надання послуг від 25.12.2015 року, а також розгорнутий звіт про надані послуги, у якому зазначаються зміст, обсяг та фотодокази наданих ТзОВ «АГЕНЦІЯ РОЗУМНИХ КОМУНІКАЦІЙ» послуг.

Оплата наданих ТзОВ «АГЕНЦІЯ РОЗУМНИХ КОМУНІКАЦІЙ» у грудні 2015 року послуг, згідно банківських виписок, здійснена в повному обсязі.

Тож, на переконання суду, відсутність документів із назвами - «Завдання для АГЕНСТВА» та «Кошторис АГЕНСТВА» не є порушенням умов договору, оскільки ТзОВ «Фарма Лайф» та ТзОВ «АГЕНЦІЯ РОЗУМНИХ КОМУНІКАЦІЙ» було підписано додаток №2 від 01.12.2015 року, що надавався перевіряючим під час перевірки, в якому сторони чітко визначили завдання, місце, період та вартість надання послуг. Відсутність на вказаному додатку №2 від 01.12.2015 року надпису «Завдання для АГЕНСТВА» чи «Кошторис» не може впливати на його чинність та призначення, а податковий орган не вправі визнавати договір недійсним.

Разом з тим, під час перевірки перевіряючим було надано звіт про надання послуг, у якому вказано зміст та обсяг наданих ТзОВ «АГЕНЦІЯ РОЗУМНИХ КОМУНІКАЦІЙ» послуг з фотодоказами надання послуг і який по своїй суті є додатком до акту №ОУ-0000028 надання послуг, тому твердження відповідача, що акт здачі-приймання наданих послуг не відповідає вимогам чинного законодавства не заслуговують на увагу.

Крім того, в акті перевірки зафіксовано, що під час перевірки перевіряючими були застосовані бази даних ГУ ДФС України, відповідно до яких ТзОВ «АГЕНЦІЯ РОЗУМНИХ КОМУНІКАЦІЙ» у грудні 2015 року документувало придбання послуг рекламного інформування про продукцію ТМ «Pharmalife» від ТзОВ «АБСОЛЮТ-БУД-СЕРВІС», у якого відсутні необхідні трудові та матеріальні ресурси для фактичного надання послуг.

Так, предметом вказаного договору було надання послуг з реклами й просування продукції ТзОВ «Фарма Лайф», зокрема, розробка творчих стратегій, створення і адаптація Рекламних матеріалів, доручення з організації виробництва рекламних матеріалів, Web-розробки, надання консультацій в сфері маркетингу, послуги в сфері непрямої реклами, тощо. За актами наданих послуг, що надавались перевіряючими, ТзОВ «АГЕНЦІЯ РОЗУМНИХ КОМУНІКАЦІЙ» вчасно надало ТзОВ «Фарма-Лайф» зазначені вище послуги рекламного характеру. Представники ТзОВ «АГЕНЦІЯ РОЗУМНИХ КОМУНІКАЦІЙ» розповсюджували інформацію про продукцію ТМ «Pharmalife» у визначених додатком до договору місцях, претензій до якості наданих послуг у ТзОВ «Фарма Лайф» не було.

За результатами було надано звіт, в якому чітко та детально описано факт надання послуг, а саме: забезпечено підбір, підготовку та інструктаж осіб, які беруть участь в наданні послуг (супервайзерів, промоутерів), здійснено стратегічне планування, організацію та контроль над наданням послуг, а промоутери протягом грудня 2015 року і відповідно до завдань, зазначених в додатку №2 від 01.12.2015 року знаходились у визначених місцях та здійснювали усне інформування потенційних споживачів про продукцію ТМ «Pharma life» і розповсюдження рекламних матеріалів, про що є відповідні фотодокази, що оглянуті судом, а також зразки виготовленої рекламної продукції, що надавалася під час перевірки перевіряючим для ознайомлення.

Так, суд відзначає, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його постачальниками, а більш того контрагентів постачальників, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати, у звязку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

Виходячи з зазначеного, а також беручи до уваги принципи податкового законодавства, закріплені в статті 4 ПК України, є підстави для розуміння того, що податкова інформація по контрагенту платника податку, яка зібрана іншим податковим органом і розміщена в базах даних Державної фіскальної служби щодо відносин з іншими контрагентами-постачальниками та контрагентами-покупцями, не може мати безпосереднього впливу (в тому числі і негативного) та звязку з господарськими відносинами платником податку, оскільки така інформація з баз даних Державної фіскальної служби за своїми юридичними наслідками не може бути одночасно такою, що безпосередньо не порушує права чи інтереси платника податків і одночасно такою, що може бути використана податковим органом в якості доказу на підтвердження нереальності (фіктивності) господарських операцій платника податків.

Крім того, підприємство не може нести відповідальність за порушення своїм контрагентом правил звітування про наявність основних фондів та/чи трудових ресурсів.

Даний висновок узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини, висловленою, зокрема, у Рішенні від 09.01.2007 року у справі «Інтерсплав проти України», згідно з яким якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього субєкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку.

Слід також зазначити, що взаємовідносини між ТзОВ «Фарма Лайф» та ТзОВ «АГЕНЦІЯ РОЗУМНИХ КОМУНІКАЦІЙ» щодо надання останнім послуг з рекламного інформування про продукцію ТМ «Pharma life» не мають разового характеру. Зазначені послуги закуповувались ТзОВ «Фарма Лайф» у ТзОВ «АГЕНЦІЯ РОЗУМНИХ КОМУНІКАЦІЙ» до січня 2018 року, а фінансово-господарські документи, що їх підтверджують, надавались перевіряючим під час перевірки. Однак, сумніви у реальності операцій у контролюючого органу виникли лише щодо операцій за грудень 2015 року.

Ураховуючи викладене, висновок ГУ ДФС у Львівській області про відсутність реальності здійснення господарської операції жодними обєктивними даними не підтверджено, зустрічна звірка з ТзОВ «АГЕНЦІЯ РОЗУМНИХ КОМУНІКАЦІЙ» не проводилась, будь-які докази причетності ТзОВ «Фарма Лайф» до штучного формування податкового кредиту в акті перевірки відсутні, а тому такий висновок, є протиправним та необґрунтованим.

Щодо невизнання реальності господарських операцій між ТзОВ «Фарма Лайф» та ТзОВ «ОСОБА_10 Суми» за лютий березень 2018 року судом зясовано наступне.

В акті перевірки, перевіряючими зроблено висновок про недійсність та нереальність господарських операцій з придбання ТзОВ «Фарма Лайф» у лютому березні 2018 року у ТзОВ «ОСОБА_10 Суми» лікарського засобу спирт етиловий 96% - розчин по 100 мл у флаконах та лікарського засобу спирт етиловий 70% - розчин по 100 мл у флаконах на загальну суму 602 979,88 грн., в тому числі ПДВ 39 447,28 грн. на підставі договору від 03.02.2017 року №43/2.

Зазначений висновок зроблений на підставі проведення аналізу податкових накладних, згідно з даними ІС «Податковий блок» та Архіву електронної звітності, за результатами якого за період проведення взаєморозрахунків ТзОВ «Фарма Лайф» з ТзОВ «ОСОБА_10 Суми», а саме за лютий березень 2018 року, встановлено «обрив ланцюга» поставки ТМЦ.

Відповідно до акту перевірки, на підставі аналізу даних з Єдиного реєстру податкових накладних було встановлено, що ТОВ «ОСОБА_10 Суми» у лютому березні 2018 року документувало придбання лікарського засобу спирт етиловий 96% - розчин по 100 мл у флаконах та лікарського засобу спирт етиловий 70% - розчин по 100 мл у флаконах від ТзОВ «ФІТО-ПРАЙМ» та ТзОВ «МЕД ЛАЙФ СУМИ», у яких в переліку придбаної продукції від ТзОВ «НОВОМОСКОВСЬКИЙ ПОСУД» та ТзОВ «ОСОБА_10 Суми» відсутня номенклатура товару «Спирт етиловий 96% - розчин по 100 мл у флаконах» та «Спирт етиловий 70% - розчин по 100 мл у флаконах».

Тож, відповідач дійшов висновку, що під час перевірки не встановлено фактів придбання ТзОВ «Фарма Лайф» у ТзОВ «ОСОБА_10 Суми» за лютий-березень 2018 року лікарських засобів спирт етиловий 96% - розчин по 100 мл у флаконах та спирт етиловий 70% - розчин по 100 мл, а лише оформлення первинних документів, разом з тим проведеним аналізом по ланцюгу постачання указаних лікарських засобів від вказаних субєктів господарювання встановлено факти формування податкових зобовязань по операціях з підміни товарів, що свідчить про порушення податкового законодавства та залучення ТзОВ «Фарма Лайф» до схеми формування штучного податкового кредиту.

На підставі зазначених вище виявлених порушень, перевіряючими зроблено висновок про заниження ТзОВ «Фарма Лайф» операційних доходів у І кварталі 2018 року в сумі 563 533 грн. та завищення суми відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за березень 2018 на суму 39 477 грн.

Загалом, судом досліджено, що висновки контролюючого органу про допущені платником податків вищевказані порушення податкового законодавства не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи.

Так, 03.02.2017 року між ТзОВ «Фарма Лайф» та ТзОВ «ОСОБА_10 Суми» було укладено договір від 03.02.2017 року №43/2 на поставку етанолу 96% по 100 мл у флаконах та етанолу 70% по 100 мл у флаконах.

Щодо розбіжності в номенклатурі поставленого товару (спирт етиловий 96% та 70%) з товаром, зазначеним в договорі №43/2 (етанол 96% та 70%), про що зазначено в спірному акті, то назва «ЕТАНОЛ» є міжнародною непатентованою назвою зазначеного лікарського засобу, а враховуючи різноманітність найменувань цього лікарського засобу («Спирт етиловий», «Етанол», «Етіл» та ін.) в предметі договору № 43/2 було зазначено міжнародну непатентовану назву - «ЕТАНОЛ».

У лютому та березні 2018 року на виконання умов договору №43/2, відповідно до видаткових накладних ПБІ-000318 від 15.02.2018 року, ПБІ-000342 від 21.02.2018 року, ПБІ-000371 від 22.02.2018 року, ПБІ-000429 від 23.02.2018 року, ПБІ-000436 від 26.02.2018 року, ПБІ-000446 від 27.02.2018 року, ПБІ-000554 від 06.03.2018 року, ПБІ-000578 від 13.03.2018 року та ПБІ-000580 від 19.03.2018 року, ТзОВ «ОСОБА_10 Суми» було поставлено на адресу ТзОВ «Фарма Лайф» 6360 флаконів лікарського засобу спирт етиловий 70% - розчин по 100 мл у флаконах та 22 500 флаконів лікарського засобу спирт етиловий 96% - розчин по 100 мл на загальну суму 602 979,88 грн., в тому числі ПДВ 39 447,28 грн.

За вказаними поставками ТзОВ «Фарма Лайф» отримано від ТзОВ «ОСОБА_10 Суми» наступні податкові накладні, які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних:

- №147 від 15.02.2018 на суму 52 510,25 грн., у тому числі ПДВ 7% - 3 435,25 грн.

- №172 від 21.02.2018 на суму 52 510,25 грн., у тому числі ПДВ 7% - 3 435,25 грн.

- №191 від 22.02.2018 на суму 52 510,25 грн., у тому числі ПДВ 7% - 3 435,25 грн.

- №233 від 23.02.2018 на суму 65 112,71 грн., у тому числі ПДВ 7% - 4 259,71 грн.

- №247 від 26.02.2018 на суму 105 020,50 грн., у тому числі ПДВ 7% - 6 870,50 грн.

- №258 від 27.02.2018 на суму 39 907,79 грн., у тому числі ПДВ 7% - 2 610,79 грн.

- №47 від 06.03.2018 на суму 105 020,50 грн., у тому числі ПДВ 7% - 6 870,50 грн.

- №70 від 13.03.2018 на суму 66 628,90 грн., у тому числі ПДВ 7% - 4 358,90 грн.

- №154 від 19.03.2018 на суму 63 758,73 грн., у тому числі ПДВ 7% - 4 171,13 грн.

Оплата поставленого ТзОВ «ОСОБА_10 Суми» на адресу ТзОВ «Фарма Лайф» зазначеного вище товару здійснена у повному обсязі, про що свідчить виписка з рахунку ТзОВ «Фарма Лайф».

Відповідно до п.2.2. договору №43/2 «Поставка Товару здійснюється на умовах DDP-склад Покупця за адресою: м.Львів, вул.Данила Апостола, 2, у відповідності з Міжнародними правилами тлумачення торгових термінів - «ІНКОТЕРМС» в редакції 2000 року», тобто продавець несе усі витрати до поставки товару до пункту призначення.

Доставка товару від ТзОВ «ОСОБА_10 Суми» до ТзОВ «Фарма Лайф» здійснювалась за допомогою логістичної компанії ТОВ «Нова Пошта», що підтверджується відповідними експрес-накладними:

- №5844 від 16.02.2018 року;

- №7095 від 21.02.2018 року;

- №7445 від 23.02.2018 року;

- №7572 від 22.02.2018 року;

- №6236 від 26.02.2018 року;

- №3913 від 27.02.2018 року;

- №8422 від 07.03.2018 року;

- №0002 від 13.03.2018 року;

- №2879 від 21.03.2018 року.

Водночас, оплата доставки товару до ТзОВ «Фарма Лайф» за адресою: м.Львів, вул.Данила Апостола, 2 здійснювалась за рахунок ТзОВ «ОСОБА_10 Суми», що повністю відповідає умовам поставки (DDP-склад Покупця), визначеним п.2.2. договору №43/2.

Під час поставки, на вказані лікарські засоби ТзОВ «ОСОБА_10 Суми» надало ТзОВ «Фарма Лайф» копії наступних документів:

-Реєстраційного посвідчення № UA/15305/01/01 (спирт етиловий 70%);

-Реєстраційного посвідчення № UA/15305/01/02 (спирт етиловий 96%);

-сертифікат якості №2 лікарський засіб спирт етиловий 70% розчин по 100 мл., серія №021217;

-сертифікат якості №2 лікарський засіб спирт етиловий 96% розчин по 100 мл., серія №010218;

-сертифікат якості №2 лікарський засіб спирт етиловий 96% розчин по 100 мл., серія №031217;

-сертифікат якості №2 лікарський засіб спирт етиловий 96% розчин по 100 мл., серія №021117.

У подальшому, поставлені ТзОВ «ОСОБА_10 Суми» лікарські засоби спирт етиловий 96% розчин по 100 мл у флаконах та спирт етиловий 70% розчин по 100 мл були реалізовані ТзОВ «Фарма Лайф» наступним чином:

-4 622 флакони лікарського засобу спирт етиловий 70% розчин по 100 мл (ціна закупки 20,50 грн.) реалізовані з націнкою 10% за ціною 22,55 грн. з ПДВ.

-14880 флаконів лікарського засобу спирт етиловий 96% розчин по 100 мл (ціна закупки 21,00 грн.) реалізовані з націнкою 10% за ціною 23,10 грн. з ПДВ.

Разом з тим, 1738 флаконів лікарського засобу спирт етиловий 70% розчин по 100 мл та 7620 флаконів лікарського засобу спирт етиловий 96% розчин по 100 мл були поставлені державним та комунальним закладам охорони здоровя по ціні тендерних закупівель 2017 року, в якості заміни вилучених з обігу за розпорядженнями Державною службою України з лікарських засобів та контролю за наркотиками у грудні 2017 року січні 2018 року та, як наслідок повернених ТзОВ «ОСОБА_10 Суми» лікарських засобів спирт етиловий 70% та 96%.

Таким чином, загальний прибуток ТзОВ «Фарма Лайф» за результатом операцій купівлі-продажу лікарського засобу спирт етиловий 70% розчин по 100 мл та 7620 флаконів лікарського засобу спирт етиловий 96% розчин по 100 мл, що був закуплений ТзОВ «Фарма Лайф» у лютому березні 2018 року у ТзОВ «ОСОБА_10 Суми» склав 40729,76 грн., що у повному обсязі підтверджує наявність у ТзОВ «Фарма Лайф» визначеної п.п.14.1.231 п.14.1. ст.14 Податкового кодексу України розумної економічної причини (ділової мети), тобто наявність наміру одержати економічний ефект у результаті цих господарських операцій.

Судом зясовано, що поставки ТзОВ «ОСОБА_10 Суми» на адресу ТзОВ «Фарма Лайф» лікарських засобів спирт етиловий 96% розчин по 100 мл у флаконах та спирт етиловий 70% розчин по 100 мл у лютому-березні 2018 року не мали разового характеру. ТзОВ «Фарма Лайф» закуповує у ТзОВ «ОСОБА_10 Суми» спирт етиловий (96% та 70%) з лютого 2017 року і по теперішній час.

Всі первинні фінансово-господарські документи за період з лютого 2017 року по І квартал 2018 року щодо поставок лікарських засобів спирт етиловий 96% розчин по 100 мл у флаконах та спирт етиловий 70% розчин по 100 мл, разом з податковими накладними надавались перевіряючим у повному обсязі і будь-яких зауважень щодо цих господарських операцій (окрім поставок за лютий березень 2018 року) в останніх не виникло, тому викладений в акті перевірки висновок про те, що укладений між ТзОВ «Фарма Лайф» та ТзОВ «ОСОБА_10 Суми» договір №43/2 не опосередковувався реальним виконанням операції, яка становить його предмет, не відповідає дійсним обставинам справи.

Що стосується «обриву ланцюга» поставки лікарських засобів спирт етиловий 96% розчин по 100 мл у флаконах та спирт етиловий 70% розчин по 100 мл у контрагентів ТзОВ «ОСОБА_10 Суми», а саме: у ТзОВ «ФІТО-ПРАЙМ» та ТзОВ «МЕД ЛАЙФ СУМИ», то суд, позитивно оцінюючи доводи позивача, зауважує, що ТОВ «Фарма Лайф» не може і не повинно відповідати за дії своїх постачальників, а більш того за контрагентів постачальників і за те яким чином останні придбавали товар.

Так, в акті перевірки не міститься жодного доказу щодо причетності ТзОВ «Фарма Лайф» до схеми формування штучного податкового кредиту, натомість наявні у ТзОВ «Фарма Лайф» первинні фінансово-господарські документи (видаткові накладні, експрес накладні, товарно-транспортні накладні) є доказом підтвердження реальності фінансово-господарських операцій між ТзОВ «Фарма Лайф» та ТзОВ «ОСОБА_10 Суми».

Порушення контрагентами ТзОВ «Фарма Лайф», а більш того, контрагентами постачальника, тобто ТзОВ «ФІТО-ПРАЙМ» та ТзОВ «МЕД ЛАЙФ СУМИ» податкового законодавства та дисципліни складання первинних документів не може слугувати підставою для зменшення добросовісному субєкту господарювання витрат та суми податкового кредиту з податку на додану вартість, оскільки ведення податкового обліку покладено на кожного платника податку окремо. При цьому, такі платники несуть самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Така відповідальність стосується кожного окремо платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі контрагентів.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, що викладений у постанові від 21.08.2018 у справі №826/23334/15/адміністративне провадження №К/9901/29034/18, а також у постанові Верховного Суду від 10 вересня 2018 року у справі №826/8016/13-а/адміністративне провадження №К/9901/4058/18.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобовязані вести облік доходів, витрат та інших показників, повязаних з визначенням обєктів оподаткування та/або податкових зобовязань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, повязаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених відповідними документами.

При цьому, відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що ТзОВ «Фарма Лайф» діяло без належної обачності і йому було відомо про можливі порушення, які могли б допускати його контрагенти, або що самостійною діловою метою здійснення господарських операцій з даними підприємствами було одержання позивачем податкової вигоди.

У спростування цьому, ТзОВ «Фарма Лайф», діючи як добросовісний субєкт господарської діяльності, з метою перевірки правосубєктності свого постачальника перед укладенням договору витребувало у ТзОВ «ОСОБА_10 Суми»: -копію ОСОБА_2 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджував наявність державної реєстрації цього товариства; -копію Ліцензії на оптову торгівлю лікарськими засобами від 02.09.2016 року №215; -копію витягу №937 з реєстру платників податку на додану вартість; -копію довідки від 16.08.2016 року №03.1-32-2343 з Головного управління статистики у Сумській області.

Крім того, за інформацією, що розміщена на офіційному ВЕБ-Порталі Публічних закупівель - «https://prozorro.gov.ua», ТзОВ «ОСОБА_10 Суми» як протягом 2017 року, так і по теперішній час є регулярним учасником, а також переможцем тендерних торгів на поставку «Спирту етилового». Ураховуючи складність процедури публічних закупівель, а також вимоги до товару, що закуповується на тендерних закупівлях, ТзОВ «Фарма Лайф» було впевнене в добросовісності свого контрагента, а саме ТзОВ «ОСОБА_10 Суми».

Таким чином, суд вважає, що висновки акту перевірки щодо недійсності господарських операцій між ТзОВ «Фарма Лайф» та ТзОВ «ОСОБА_10 Суми» є необґрунтованими і такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Щодо невизнання реальності господарських операцій між ТзОВ «Фарма Лайф» та ФОП ОСОБА_11 за січень, лютий, березень, квітень, липень, серпень, жовтень, листопад, грудень 2016 року та січень, лютий березень, квітень, травень, липень, жовтень і листопад 2017 року, а також ФОП ОСОБА_12 за червень, липень, жовтень, листопад, грудень 2016 року та січень, березень, квітень, червень, листопад і грудень 2017 року, суд зазначає таке.

Відповідно до акту перевірки, висновки перевіряючих щодо невизнання реальності наданих ФОП ОСОБА_11 та ФОП ОСОБА_12 послуг ґрунтуються на документах, що містяться в матеріалах кримінального провадження від 22.06.2018 року №0000061, які перевіряючими використано під час перевірки.

Так, згідно з відомостями, що містяться в центральній базі даних Державного реєстру фізичних осіб України контролюючим органом було встановлено, що ОСОБА_11 з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року отримувала доходи у вигляді заробітної плати в КЗОЗ «Мерефянська Центральна районна лікарня» (ЄДРПОУ 2002227), та виплати відповідно до умов цивільно-правових договорів в ПП «Лорітом» (), ТзОВ «Астразенека Україна» () та ТзОВ «Фарма Лайф».

Використовуючи табель обліку робочого часу КЗОЗ «Мерефянська Центральна районна лікарня» перевіряючими було зясовано повну трудову зайнятість ОСОБА_11 у будні дні протягом 2016-2017 роках, окрім вихідних та святкових днів, а також періодів перебування ОСОБА_11 на лікарняних та у відпустках.

З урахуванням указаної інформації перевіряючими зроблено припущення, що у звязку з віддаленістю між місцями надання послуг, де ФОП ОСОБА_11 проводились доповіді для лікарів-ендокринологів та лікарів загальної практики, з урахуванням тривалості роботи та фактично відпрацьованих нею годин, згідно графіків та табелів обліку робочого часу за основним місцем праці лікаря, перевіркою не підтверджено реальність надання ФОП ОСОБА_11 послуг ТзОВ «Фарма Лайф» за січень, лютий, березень, квітень, липень, серпень, жовтень, листопад, грудень 2016 року та січень, лютий березень, квітень, травень, липень, жовтень і листопад 2017 року, згідно договору від 02.06.2015 № 020615 на суму 1 433 000 грн.

Щодо ФОП ОСОБА_12, то перебування останньої у трудових відносинах з КУ «Міська клінічна лікарня № 10» м.Одеса (ЄДРПОУ 1999052), ТзОВ «ОСОБА_11 Ек Сервіс» (), КУ «Міська лікарня №5» м.Одеса (ЄДРПОУ 1998957), Одеським національним медичним університетом (ЄДРПОУ 2010801), а також надання послуг на умовах цивільно-правових угод з ТзОВ «Астразенека Україна» () та ТзОВ «УА «Про-Фарма» () стало підставою не підтвердження реальності надання ФОП ОСОБА_12 послуг ТзОВ «Фарма Лайф» за червень, липень, жовтень, листопад, грудень 2016 року та січень, березень, квітень, червень, листопад і грудень 2017 року за договором від 01.10.2013 року №01/10-13 на суму 940 000 грн.

Крім того, на думку перевіряючих перевіркою не підтверджено в ФОП ОСОБА_11 та ФОП ОСОБА_12 необхідних трудових та матеріальних ресурсів для фактичного надання послуг в обмежені проміжки часу в різних містах та областях України, виходячи з задекларованих звітах їх обсягів та специфіки.

Ураховуючи специфіку основної діяльності (виготовлення та реалізація лікарських засобів) ТзОВ «Фарма Лайф» для підвищення рівня обізнаності населення, а також фармацевтичних та медичних працівників про продукцію, що випускається ТзОВ «Фарма Лайф», у своїй діяльності використовує послуги спеціалістів з фармацевтичною та медичною освітами, залучаючи їх до співпраці на умовах договорів цивільно-правового характеру.

У судовому засіданні представник позивача відзначив, що така форма співпраці є найбільш ефективною, оскільки дає особі працювати на інших роботах, не вимагає від особи дотримання правил внутрішнього трудового розпорядку ТзОВ «Фарма Лайф», можливість проживання в регіоні основної роботи, належну грошову винагороду за надані послуги.

На вказаних вище умовах з ТзОВ «Фарма Лайф» співпрацюють ФОП ОСОБА_11 (договір від 02.06.2015 року №020615 надання послуг з дослідження конюнктури ринку та виявлення громадської думки, послуг з надання інших комерційних послуг;) та ФОП ОСОБА_12Я (договір від 01.10.2013 року №01/10-13 - консультування з питань комерційної діяльності та керування, послуги з дослідження конюнктури ринку та виявлення громадської думки, послуги з надання інших комерційних послуг).

Обсяг послуг та місце їх проведення щомісяця узгоджувався з ФОП ОСОБА_11 та з ФОП ОСОБА_12

За результатами наданих послуг ФОП ОСОБА_11 та ФОП ОСОБА_12 складали акти наданих послуг та відповідні інформаційні звіти.

Як наслідок належного надання ФОП ОСОБА_11 та з ФОП ОСОБА_12 послуг є неухильне зростання попиту та реалізації лікарських засобів, виробництва ТзОВ «Фарма Лайф» в тих регіонах де зазначені особи проводили роботу з населенням, медичними та фармацевтичними працівниками, що підтверджується доданими до матеріалів справи зведеною інформацією про продаж продукції.

Зростання попиту продукції, що виготовляється ТзОВ «Фарма Лайф» та зріст її продаж підтверджує наявність визначеної в п.п.14.1.231 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України ділової мети, що переслідувалась ТзОВ «Фарма Лайф» під час укладання та виконання умов договору від 02.06.2015 року №020615 з ФОП ОСОБА_11 та договору від 01.10.2013 року №01/10-13 з ФОП ОСОБА_12

Щодо послуг, які надавались ФОП ОСОБА_11 та ФОП ОСОБА_12 були якісні, як наголошував у судовому засіданні представник позивача, а тому у ТзОВ «Фарма Лайф» жодних претензій до наданих ФОП ОСОБА_11 та ФОП ОСОБА_12 послуг не було.

Отже, суд вважає, що висновки акту перевірки щодо непідтвердження реальності надання ТзОВ «Фарма Лайф» послуг ФОП ОСОБА_11 за січень, лютий, березень, квітень, липень, серпень, жовтень, листопад, грудень 2016 року та січень, лютий березень, квітень, травень, липень, жовтень і листопад 2017 року, згідно договору від 02.06.2015 року №020615 на суму 1 433 000 грн. та ФОП ОСОБА_12 за червень, липень, жовтень, листопад, грудень 2016 року та січень, березень, квітень, червень, листопад і грудень 2017 року, згідно договору від 01.10.2013 року №01/10-13 на суму 940 000 грн. не відповідають дійсним обставинам справи.

З приводу тверджень представника відповідача про те, що по фізичних особах (ОСОБА_14 і ОСОБА_12 ) проводилося ряд слідчих дій у кримінальному провадженні №0000061 і це є підставою вважати відсутності реальності господарських відносин між позивачем і останніми, то суд зазначає, що сам по собі факт наявності чи протоколу допиту свідка, чи сам факт наявності вироку у кримінальному провадженні не дає підстави для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій. В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, що фізичними особами ОСОБА_11 та ОСОБА_12 надавалися реальні послуги з дослідження конюктури ринку та виявлення громадської думки щодо самої реклами продукції ТзОВ «Фарма Лайф».

Згідно статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року №996-ХІV (далі - Закон № 996-ХІV), господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства. Отже, господарська операція повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідно до частини другої статті 3 Закону №996-ХІV, бухгалтерський облік є обовязковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про доходи підприємства та її розкриття у фінансовій звітності визначає Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затверджене наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 року за №860/4153, із змінами та доповненнями (далі - П(С)БО 15).

Відповідно до пункту 5 П(С)БО 15, дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобовязання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Критерії визнання доходу, наведені в цьому Положенні (стандарті), застосовуються окремо до кожної операції. Проте ці критерії потрібно застосовувати до окремих елементів однієї операції або до двох чи більше операцій разом, якщо це випливає із суті такої господарської операції (операцій).

Пунктом 12 П(С)БО 15 визначено, що Дохід відображається в бухгалтерському обліку в сумі справедливої вартості активів, що отримані або підлягають отриманню.

Згідно з п.13 П(С)БО 16 «Витрати», до складу прямих витрат на оплату праці включаються заробітна плата та інші виплати робітникам, зайнятим у виробництві продукції, виконанні робіт або наданні послуг, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного обєкта витрат.

Разом з тим, п.19 П(С)БО 16 визначено, що витрати на збут включають витрати, повязані з реалізацією (збутом) продукції (товарів, робіт, послуг), зокрема - витрати на рекламу та дослідження ринку (маркетинг);

За правилами підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статі 134 Податкового кодексу України обєктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

- зменшення відємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

- збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

- збільшення відємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

- зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Згідно пункту 135.1 статті 135 Податкового кодексу України Базою оподаткування є грошове вираження обєкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Пунктом 137.1 статті 137 Податкового кодексу України передбачено, що податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобовязані вести облік доходів, витрат та інших показників, повязаних з визначенням обєктів оподаткування та/або податкових зобовязань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, повязаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Тож, податкові наслідки у вигляді зменшення бази оподаткування податком на додану вартість та податком на прибуток на суму понесених витрат (у тому числі й по сплаті ПДВ у ціні придбаних товарів (робіт, послуг)) є правомірними за умови реального виконання господарської операції та наявності первинних документів, що підтверджують її здійснення.

За визначенням статті 1 Закону №996-ХІV первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону №996-ХІV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частина друга статті 9 Закону № 996-ХІV визначає, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обовязкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Суд зазначає, що первинні фінансово-господарські документи, складені у межах спірних правовідносин (договори, додатки та додаткові угоди до них, акти надання послуг, звіти, видаткові накладні), відповідають вимогам частини другої статті 9 Закону №996-ХІV, відсутність первинних документів під час перевірки в акті перевірки не встановлено.

Таким чином, на переконання суду, висновки акту перевірки про те, що первинні фінансово-господарські документи у спірних господарських операціях мають формальний характер та не підтверджують реальність господарських операцій є безпідставними, а ймовірні порушення при їх створенні чи під час діяльності контрагентів субєкта господарювання не позбавляють правового значення виписаних ними первинних документів.

Посилання відповідача на дані АІС «Податковий блок» та інших баз даних Державної фіскальної служби щодо відсутності інформації про наявність у ТзОВ «АГЕНЦІЯ РОЗУМНИХ КОМУНІКАЦІЙ» та його контрагентів, а також у ФОП ОСОБА_11 та ФОП ОСОБА_12 основних засобів та трудових ресурсів, що необхідні для надання послуг судом до уваги не приймаються, позаяк зазначені обставини не підтверджуються будь-якими доказами, а наявність чи відсутність в автоматизованих системах контролюючого органу відомостей про контрагентів не впливає на право субєкта господарювання формувати дані податкового обліку по господарським операціям з такими контрагентами.

Суд також критично оцінює посилання відповідача на інформацію, отриману в межах кримінального провадження №0000061, суперечить вимогам частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки такого доказу як вирок у вказаному провадженні не має. Суд вважає неприйнятними доводи відповідача про те, що сам факт того, що деякі контрагенти позивача фігурують в досудових розслідуваннях, порушених за ознаками кримінального правопорушення є доказом протиправного формування податкового кредиту, з огляду на необґрунтованість належності цього конкретного доказу для підтвердження заперечень в розумінні частини третьої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, посилання контролюючого органу на кримінальні провадження відкриті за ознаками кримінального правопорушення, відхиляються судом, оскільки вказані не містять у собі встановлених обставин, які б свідчили про невиконання контрагентами своїх договірних зобовязань саме по господарських відносинах з позивачем або обставин, які б свідчили про фіктивність (нереальність) господарських операцій між вказаними субєктами господарської діяльності.

Така ж сама правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05.06.2018 року №К/9901/40809/18.

В той же час, суд наголошує, що сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі платника, у звязку з його господарською діяльністю.

Припущення відповідача про відсутність у ТзОВ «АГЕНЦІЯ РОЗУМНИХ КОМУНІКАЦІЙ» та його контрагентів, а також у ФОП ОСОБА_11 та ФОП ОСОБА_12 трудових, виробничих, транспортних ресурсів є безпідставним, оскільки навіть відсутність ресурсів не виключає можливості реального виконання контрагентами господарських операцій та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вимоги позивачем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). При цьому, замовник послуг не зобовязаний перевіряти контрагентів на наявність власних або орендованих ресурсів.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 826/14549/15 (касаційне провадження № К/9901/28924/18) та від 06 лютого 2018 року у справі № 816/155/15-а (касаційне провадження № К/9901/8403/18).

З приводу повязаності придбаних позивачем послуг з його господарською діяльністю та реальність господарських операцій, то суд зауважує наступне.

Відповідно до визначення ч.1 ст.3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність субєктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Згідно підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - діяльність особи, що повязана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

ТзОВ «Фарма Лайф» здійснює діяльність у сфері виробництва та оптової торгівлі лікарськими засобами. Загалом, Товариство здійснює реалізацію лікарських засобів як власного виробництва, так і закуплених у інших субєктів фармацевтичного ринку.

Тобто, враховуючи характер придбаних послуг у ТзОВ «АГЕНЦІЯ РОЗУМНИХ КОМУНІКАЦІЙ», ФОП ОСОБА_11 та ФОП ОСОБА_12, а також товарів, придбаних у ТзОВ «ОСОБА_10 Суми», слід прийти до висновку, що ці товари та послуги безпосередньо стосуються господарської діяльності ТзОВ «Фарма Лайф».

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобовязання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у звязку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Отже, вважжає, що необхідними та достатніми підставами для включення позивачем до складу податкового кредиту відповідних сум податку на додану вартість є: придбання ним товару, робіт чи послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності; сплата чи нарахування сум податку на додану вартість, у звязку з таким придбанням.

Водночас, придбання позивачем послуг у ТзОВ «АГЕНЦІЯ РОЗУМНИХ КОМУНІКАЦІЙ», ФОП ОСОБА_11 та ФОП ОСОБА_12, а також товарів, придбаних у ТзОВ «ОСОБА_10 Суми» безпосередньо повязано з його господарською діяльністю, а здійснені господарські операції є реальними та підтверджуються необхідними документами.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобовязаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кодекс України передбачає лише такі випадки для не включення до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у звязку з придбанням товарів (послуг), як не підтвердження податковими накладними та/або відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, та/або порушення порядку заповнення податкової накладної оформлення їх з порушенням вимог (пункт 198.6 статті 198, пункт 201.10 статті 201).

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобовязань платник податку зобовязаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обовязкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата складання податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, імя та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, імя та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

В силу пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

На момент складання податкових накладних ТзОВ «АГЕНЦІЯ РОЗУМНИХ КОМУНІКАЦІЙ», та ТзОВ «ОСОБА_10 Суми» були зареєстровані як платники податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку, а тому мали право нараховувати податок на додану вартість та складати податкові накладні на кожну поставку послуг; в свою чергу, податкові накладні, на підставі яких позивач формував податковий кредит відповідають вимогам, встановленим пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України.

Ураховуючи викладене, ТзОВ «Фарма Лайф» правомірно відносив до складу податкового кредиту відповідні суми податку на додану вартість по відносинах із ТзОВ «АГЕНЦІЯ РОЗУМНИХ КОМУНІКАЦІЙ», та ТзОВ «ОСОБА_10 Суми», тому висновки акту перевірки про заниження податку на додану вартість є помилковими, а збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість - протиправним.

Отже, ТзОВ «Фарма Лайф» придбало у своїх контрагентів реальні товари та отримало реальні послуги на підставі:

Договору від 03.02.2017 року №43/2, укладеному з ТзОВ «ОСОБА_10 Суми»;

Договору від 01.10.2015 року №011015-АРК з ТзОВ «Агенція Розумних комунікацій»;

Договору від 02.06.2015 року №020615 з ФОП ОСОБА_11;

Договору від 01.10.2013 року №01/10-13 з ФОП ОСОБА_12

Всі документи на підтвердження проведення розрахунків і наявності поставки товару та надання послуг були надані під час проведення перевірки (договори, податкові накладні, видаткові накладні, акти-здачі наданих послуг, тощо), тому висновки ГУ ДФС у Львівській області, що правочини, укладені з указаними вище контрагентами не підтверджують реальності господарських операцій, не заслуговують на увагу.

ТзОВ «Фарма Лайф» придбавало реальні лікарські засоби, які в подальшому реалізувало іншим субєктам господарювання, реально отримувало послуги від своїх контрагентів внаслідок чого обєм реалізації лікарських засобів нашого підприємства значно підвищився, а тому мета укладених договорів досягнута, що свідчить про їх реальність та конкретність.

ТзОВ «Фарма Лайф» здійснювало свою діяльність відповідно до видів своєї господарської діяльності, які зазначені в установчих документах товариства.

Вищенаведене документально підтверджує, що з боку ТзОВ «Фарма Лайф» при укладанні правочинів (договорів, в даному випадку) по придбанню лікарських засобів спирт етиловий 70 % та 96% та послуг у субєктів господарювання були дотримані всі вимоги чинного законодавства України, договори укладені з метою настання реальних наслідків, при наявності економічної мети, яка має місце під час здійснення юридичними особами своєї господарської діяльності, а отже, вони не можуть вважатись нікчемними.

Тому висновок податкової, про відсутність реальності господарських операцій та придбаних товарів ТзОВ «Фарма Лайф» спрямоване на здійснення економічної мети та вигоду не відповідає дійсності.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності, відповідно до принципу офіційного зясування обставин справи в адміністративному судочинстві, зобовязаний субєкт владних повноважень.

Разом з тим, згідно принципу змагальності, субєкт господарювання має спростувати доводи субєкта владних повноважень якщо їх обґрунтованість заперечує.

У даному ж випадку, суд зауважує, що відповідач, як субєкт владних повноважень не надав достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його висновки та заперечення та ним не було спростовано доводів позивача.

Водночас, позивач надав суду належні та допустимі докази щодо правомірності формування своїх витрат, чим було спростовано доводи відповідача.

Відтак, суд підкреслює, що наведені відповідачем аргументи не знайшли свого підтвердження та ґрунтуються на необґрунтованих припущеннях. У звязку з чим, суд наголошує на необхідності дотримання позиції Європейського Суду з прав людини, яку він висловив у п.53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», п.43 рішення у справі «Кобець проти України», відповідно до якої, суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Тобто, встановлюючи істину в справі, суд повинен базуватися передусім на доказах, які належно, достовірно й достатньо підтверджують ті чи інші обставини таким чином, щоби в суду не залишалося щодо них жодного обґрунтованого сумніву.

У відповідності до ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується також із практикою Європейського Суду з прав людини, а саме, в п.110 рішення у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

При цьому, суд також відзначає, що в контексті податкових спорів встановлення обовязку сплатити податок/позбавлення права отримати податкову вигоду розглядається як позбавлення власності. Зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Щокін проти України» (п.49) Суд вказав, що збільшення податковим органом зобовязання особи з податку безперечно є втручанням до майнових прав заявника, гарантованих ст.1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, і таке втручання за Конвенцією може бути визнано тільки, якщо здійснене на умовах, передбачених законом. Також і в п.53 рішення у справі «Булвес» АД проти Болгарії», п.23 рішення у справі «Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії» Суд відзначив, що позбавлення власності повинно здійснюватися лише на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Отже, зважаючи на відсутність належного доведення фактів дійсного порушення позивачем податкового законодавства, слід прийти до висновку, що втручання в його майнові права та позбавлення права на податкові вигоди було безпідставним.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак, позивач мав право розраховувати на передбачені податковим законодавством вигоди від провадження своєї діяльності й правомірно ними скористався, визначаючи податкові зобовязання з податку на прибутку та податку на додану вартість за результатом своєї діяльності. У той же час, відповідач дійшов необґрунтованого висновку про їх заниження та прийняв оскаржувані податкові повідомлення-рішення без достатніх для того правових підстав.

Таким чином, аналізуючи чинне законодавство та обставини справи, суд приходить до висновку, що субєкт владних повноважень, прийнявши оскаржувані податкові повідомлення-рішення, не дотримався принципу верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, вимог чинного податкового законодавства України та передбачених ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України принципів.

Зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.14, 72-77, 139, 241-247, 250-251, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фарма Лайф» до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задоволити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 09.10.2018 року №.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 09.10.2018 року №.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 09.10.2018 року №.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 09.10.2018 року №.

Стягнути з Головного управління ДФС у Львівській області (79003, м.Львів, вул.Стрийська, 35; код 39462700) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фарма Лайф» (79040, м.Львів, вул.Д.Апостола,2; ) судовий збір в сумі 16854 (шістнадцять тисяч вісімсот пятдесят чотири) грн. 25 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Відповідно до пп.15.5 п.15 Розділу VII Перехідні положення КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Сподарик Н.І.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 07 лютого 2019 року.