Справа № 400/2810/18
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2019-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
Іменем України
30 січня 2019 р. № 400/2810/18
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Біоносенка В.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1
до Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2
прозобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 з вимогами про зобов`язання відповідача виплатити йому грошову компенсацію за 6 діб невикористаної відпустки за 2015 рік у розмірі 3040,56 гривень, за 14 діб невикористаної додаткової відпустки за 2016 рік у розмірі 7094,64 гривень, за 14 діб невикористаної додаткової відпустки за 2017 рік у розмірі 7094,64 гривень, за 8 діб невикористаної додаткової відпустки за 2018 рік у розмірі 4054,08 гривень.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував тим, що в серпні 2018 він звільнився з військової служби в запас Збройних Сил України. Протягом 2015-2018 він мав дні невикористаної додаткової відпустки. Під час звільнення зі служби в наказі командира військової частини було зазначено про необхідність виплати відповідної компенсації за невикористану відпустку. Разом з тим, зазначених коштів позивач не отримав.

Відповідач позов не визнав, надіслав до суду відзив, в якому свою позицію виклав наступним чином. Абзац 10 наказу командира військовій частини НОМЕР_1 про виплату позивачу грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку за 2015, 2016, 2017 та 2018 роки видано помилково. З 17.03.2014 в Україні діє особливий стан, а в період з 26.11.2018 по 26.12.2018 діяв військовий стан. Відповідно до п.19 ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» надання військовослужбовцям в особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію, інших видів відпусток, крім відпусток військовослужбовцям-жінкам у зв`язку з вагітністю та пологами, для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку, а також відпусток у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком військово-лікарської комісії, припиняється.

За таких обставин, відповідач зазначив, що оскільки позивач не мав прав під час особливого періоду право на додаткову відпустку, за таких обставин він також не має права на грошову компенсацію за її невикористання.

За фактом видання наказу з помилкою було проведено службове розслідування, за наслідками якого у наказ командира в/ч НОМЕР_1 від 14.08.2018 №180 були внесені зміни, та виключено положення про виплату ОСОБА_1 компенсації за невикористану додаткову відпустку за 2015, 2016, 2017 та 2018 роки.

Позивач надав відповідь на відзив, в якій зазначив, що Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не передбачає припинення виплати грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку.

В судове засідання призначено на 17.12.2018 представники позивача та відповідача не з`явились.

Суд розглянув справу в порядку спрощеного провадження 30.01.2019 без проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами, відповідно до визначених строків в ухвалі про відкриття провадження в адміністративній справі, оскільки клопотань від сторін про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін, від сторін не надходило.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , на посаді заступника начальника служби охорони державної таємниці військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший мічман».

Протягом 2014-2015 років, ОСОБА_1 приймав участь у проведенні антитерористичної операції у Донецькій та Луганській областях.

У зв`язку з цим, ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, та відповідно до п.12 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Протягом 2015, 2016, 2017 та 2018 ОСОБА_1 дні додаткової відпустки, передбачені п.12 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» використані не були.

14.08.2018 наказом командира військової частини НОМЕР_1 по стройовій частині №180, ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас.

Одночасно зі звільненням, в наказі визначено про проведення остаточних розрахунків, зокрема виплату грошову компенсацію за 6 діб невикористаної відпустки за 2015 рік у розмірі 3040,56 гривень, за 14 діб невикористаної додаткової відпустки за 2016 рік у розмірі 7094,64 гривень, за 14 діб невикористаної додаткової відпустки за 2017 рік у розмірі 7094,64 гривень, за 8 діб невикористаної додаткової відпустки за 2018 рік у розмірі 4054,08 гривень.

В подальшому, зазначені кошти позивачу виплачені не були.

20.11.2018 командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ №92 «Про підсумки проведення службового розслідування» в наказ №180 від 14.08.2018 були внесені зміни, та виключені положення про виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку 2015, 2016, 2017 та 2018 років.

Відповідно до п.12 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій надаються такі пільги - одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Відповідно до п.14 ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у рік звільнення військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки.

Відповідно до п.19 ст.10-1 Закону надання військовослужбовцям у періоди, передбачені пунктами 17 і 18 цієї статті, інших видів відпусток, крім відпусток військовослужбовцям-жінкам у зв`язку з вагітністю та пологами, для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в разі якщо дитина потребує домашнього догляду, - тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку, а також відпусток у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, припиняється.

Таким чином, позивач, маючи з 2015 року статус учасника бойових дій, мав додаткову пільгу, передбачену п.12, ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» - додаткову відпустку із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік. Але, в той же час, оскільки позивач в період 2015-2018 роки продовжував перебувати на військовій службі, він не мав можливості скористатися цієї пільгою, оскільки п.19 ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» забороняє додаткові відпустки військовослужбовців під час особливого періоду.

Що стосується грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, то необхідно розуміти, що ст.10-1 Закону передбачає лише один вид додаткової відпустки - військовослужбовцям, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я.

Саме дні невикористаної цієї додаткової відпустки відповідно до п.14 ст.10-1 Закону у разі звільнення військовослужбовця підлягають грошової компенсації.

Що стосується додаткової відпустки учасникам бойових дій, то вона Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не передбачена, а тому, відповідно до п.8 ст.10-1 Закону, стосовно цієї відпустки необхідно керуватися правилами передбаченими Законом України «Про відпустки».

Відповідно до ст.24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Таким чином, ст.24 Закону передбачає виплату грошової компенсації лише за невикористані дні основної відпустки та додаткової відпуски працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Виплата грошової компенсації за невикористані дні за іншими видами додаткових відпусток ст.24 Закону не передбачена.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом враховуються правові висновки Верховного Суду висловлені в постанові від 13.06.2018 по адміністративній справі №545/1881/16-а, що додаткова відпустка, що надається учасникам бойових дій та інвалідам війни, не належить до категорії щорічних, а отже, на неї не поширюються норми, передбачені для щорічних відпусток (статті 10-12 Закону України «Про відпустки»). Ця відпустка надається за календарний рік незалежно від відпрацьованого часу та має бути використана працівником протягом календарного року. Така відпустка не замінюється грошовою компенсацією та у разі звільнення працівника, який має право на зазначену відпустку, за неї не виплачується грошова компенсація за дні невикористаної відпустки, оскільки працівник, який змінює місце роботи в поточному році, матиме право на цю відпустку за новим місцем роботи за умови, що він не використав її за попереднім місцем роботи (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/74670990).

За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову повністю.

Судові витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:
1. В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ),Миколаїв, НОМЕР_2 НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 НОМЕР_4 ) відмовити.

2. Апеляційна скарга на це рішення може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.
Суддя В. В. Біоносенко