Справа № 810/3970/17
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2018-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2018 року м. Київ № 810/3970/17

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Панової Г.В., за участю секретаря судового засідання: Волощук В.В.,

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

від відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сімпліторг"

до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю Сімпліторг (далі ТОВ "Сімпліторг", позивач) з позовом до Головного управління ДФС у Київській області (відповідач, контролюючий орган, податковий орган) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 09.08.2017 № НОМЕР_1 (на суму 170 грн.), № НОМЕР_2 (на суму 800985 грн.), № НОМЕР_3 (на суму 44612 грн.), № НОМЕР_4 (на суму 9243691,50 грн.), № НОМЕР_5 (на суму 101843 грн.), враховуючи зміст заяви про уточнення позовних вимог від 05.01.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що не погоджується з висновками ОСОБА_4 від 25.07.2017 № 529/10-36-14-01/38972916 «Про результати документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Сімпліторг», код за , тел.: ; податкового законодавства за період з 01.01.2014 по 31.03.2017, валютного за період з 01.01.2014 по 31.03.2017, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 по 31.03.2017» (далі ОСОБА_4 перевірки), на підставі яких були прийняті спірні податкові повідомлення рішення і вважає висновки зазначеного ОСОБА_4 безпідставними та необґрунтованими з огляду на наступне.

Позивач стверджує, що відповідачем зроблено хибні висновки в ОСОБА_4 перевірки, які зводяться до припущень посадових осіб податкового органу щодо не підтвердження реальності здійснення фінансово - господарських операцій Товариства з обмеженою відповідальністю Сімпліторг з ТОВ «Нью Файндер», ТОВ «ТК «Фючер ТВП», ТОВ «Синтез Профіт», ТОВ «Арлотон», ТОВ «Глорікс», ТОВ «Сістем Лайн», ТОВ «Лорін Груп», ТОВ «Варта Плюс», ТОВ «Ренткомпані», ТОВ «Укртрейд 10», тоді як реальність та правомірність відповідних операцій підтверджується належним чином оформленими первинними документами бухгалтерського обліку та іншими документами, які були надані позивачем до перевірки, однак дані документи не були прийняті до уваги перевіряючими.

За наведених обставин, позивач вважає, що ТОВ Сімпліторг правомірно сформовано податковий кредит та витрати, а податковим органом недостатньо досліджені обставини господарських операцій ТОВ Сімпліторг з контрагентами, тому, податкові повідомлення - рішення підлягають скасуванню.

За наведених обставин, позивач вважає, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення підлягають скасуванню.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.01.2018 було відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

09.02.2018 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач не погоджувався з позовною заявою та посилаючись на обставини, та висновок ОСОБА_4 фактичної перевірки, стверджував, що оскаржувані податкові повідомлення рішення прийняті правомірно і у відповідності до вимог чинного податкового законодавства, та просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Так, відповідач зазначив, що в ході проведення документальної перевірки ТОВ «Сімпліторг» встановлено, що позивач мав взаємовідносини з контрагентами - покупцями, що мають ознаки фіктивності, відповідні відомості внесені в АІС «СФП», крім того по контрагентах відкриті кримінальні провадження за ознаками злочинів, передбачених статтею 205 Кримінального кодексу України, або перевіркою отримано копії пояснень керівників (засновників, бухгалтерів) про непричетність до здійснення фінансово-господарської діяльності.

Також, відповідач повідомив, що у засновника ТОВ «Синтез-Профіт» ОСОБА_5 отримано пояснення щодо непричетності до фінансово-господарської діяльності та про наявність ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 25.07.2017 р. про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5, що передбачена частиною 5 статті 27, частиною 1 статті 205 КК України на підставі пункту 3 частини 1 статті 49 Кримянального кодекса України.

15.03.2018 позивачем подано до суду письмові пояснення в яких зазначено, що оскаржувані податкові повідомлення рішення є протиправними, оскільки вони прийняті на підставі ОСОБА_4 перевірки в основу якого покладено зміст пояснень начебто службових (посадових) осіб підприємств - контрагентів ТОВ "Сімпліторг", які відібрані з грубим порушенням законодавства, у звязку з чим, такі пояснення є недопустимими доказами.

16.04.2018 позивачем подано до суду письмові пояснення в яких викладено, що на момент здійснення спірних господарських операцій позивач та його контрагенти були належним чином зареєстровані як юридичні особи та платники податку на додану вартість, крім того, згідно наданих позивачем відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб тільки компанія ТОВ «ТК «Фючер ТВП» перебуває у стані припинення за власною ініціативою, а усі інші ТОВ «Нью Файндер», ТОВ «Синтез Профіт», ТОВ «Арлотон», ТОВ «Глорікс», ТОВ «Сістем Лайн», ТОВ «Лорін Груп», ТОВ «Варта Плюс», ТОВ «Ренткомпані», ТОВ «Укртрейд 10» - станом на 16.04.2018 року є діючими підприємствами.

Ухвалою суду від 16.04.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представники позивача у судовому засіданні 23.10.2018 підтримали доводи викладені в адміністративному позові та поясненнях на відзив і просили суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача позову не визнав та просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з підстав наведених у відзиві.

Під час розгляду справи, судом було допитано в якості свідка ОСОБА_5, який підтвердив, що у грудні 2014 року став засновником (учасником) ТОВ «Синтез-Профіт» з метою здійснення підприємницької діяльності, призначив директором товариства ОСОБА_6. У подальшому ОСОБА_5 вийшов зі складу засновників підприємства у звязку з укладенням контракту на військову службу до Державної прикордонної служби України.

Також свідок зазначив, що надав пояснення про те, що не має відношення до фінансово-господарської діяльності ТОВ «Синтез-Профіт» під моральним тиском з боку працівників податкової міліції.

Заслухавши пояснення представників сторін та свідка, дослідивши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що позивача зареєстровано юридичною особою 11.11.2013 (№ 0006409), як платник податків на час проведення перевірки перебував на обліку у Броварській ОДПІ ГУ ДФС у Київській області.

У період з 27.06.2017 по 18.07.2017 працівниками відповідача проведено документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Сімпліторг», код за , тел.: ; податкового законодавства за період з 01.01.2014 по 31.03.2017, валютного за період з 01.01.2014 по 31.03.2017, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 по 31.03.2017.

За результатом вказаної перевірки складено ОСОБА_4 перевірки від 25.07.2017 № 529/10-36-14-01/38972916.

У висновках зазначеного ОСОБА_4 перевірки зафіксовано порушення ТОВ «Сімпліторг» норм діючого законодавства, а саме:

- п.п.14.1.13, п.п.14.1.36, п.п.14.1.257. п.14.1. ст.14, п.44.1, п.44.2 ст.44, п.п. 134.1.1. п.134.1 ст.134, п.135.1., п.п.135.5.4. п. 135.5 ст.135 Податкового Кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010, зі змінами та доповненнями, абзацу 8 ст. 4 ст. 8. ч.2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999р. № 996-XIV (із змінами та доповненнями); п.5 П(С)БО № 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 за № 860/4153 (із змінами та доповненнями), п.5 П(С)БО № 11 «Зобовязання», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 № 20, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.02.2000 за № 85/4306 (із змінами та доповненнями); п.9 П(С)БО) № 16 «Витрати» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999р. № 318 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 р. за № 27/4248; в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 8 656 534 грн., у тому числі за 2014 рік у сумі 1 375 378 грн., за 2015 рік в сумі 6 307 904 грн., за 2016 рік в сумі 973 252 грн.

- п. 14.1.13, п.п. 14.1.36, п.п. 14.1.257. п. 14.1. ст. 14, п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, п.п. 134.1.1. п. 134.1 ст. 134, п. 135.1., п.п. 135.5.4. п. 135.5 ст. 135 Податкового Кодексу України № 2755-Vl від 02.12.2010, зі змінами та доповненнями, абзацу 8 ст. 4 ст. 8. ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999р. № 996-XIV (із змінами та доповненнями); п.5 П(С)БО № 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 за № 860/4153 (із змінами та доповненнями), п.5 П(С)БО № 11 «Зобовязання», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 № 20, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.02.2000 за № 85/4306 (із змінами та доповненнями); п. 9 П(С)БО) № 16 «Витрати» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999р. № 318 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 р. за № 27/4248; в результаті чого завищено відємне значення обєкта оподаткування податком на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 44 612 грн., у тому числі за 2015 рік на суму 44 612 грн.

- п. 198.1, п. 198.3, п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VI, із змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 640788 грн., у тому числі за березень 2015 року в сумі 512 грн., за квітень 2015 року в сумі 3 072 грн., за липень 2015 року в сумі 222 769 грн., за серпень 201 5 року в сумі 258 554 грн., за вересень 2015 року в сумі 155 881 грн.

- п. 198.1, п. 198.3, п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-Vl, із змінами та доповненнями, в результаті чого завищено відємне значення різниці між сумою податкових зобовязань та податкового кредиту в періоді, що перевірявся, на загальну суму 101843 грн., у тому числі за липень 2015 року в сумі 101 843 грн., за серпень 2015 року в сумі 331 грн.

- п. 49.1, п.п. 49.18.3 п. 49.18 ст. 49, п. 202.1 ст. 202, п. 203.1 ст. 203 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VІ, із змінами та доповненнями, в результаті чого порушено строки подання податкової декларації з податку на додану вартість за листопад 2014 року.

Висновки контролюючого органу обґрунтовуються тим, що відповідач не визнає реальними господарські операції позивача з поставок товару контрагентам ТОВ «Нью Файндер», ТОВ «ТК «Фючер ТВП», ТОВ «Синтез Профіт», ТОВ «Арлотон», ТОВ «Глорікс», ТОВ «Сістем Лайн», ТОВ «Лорін Груп», ТОВ «Варта Плюс», ТОВ «Ренткомпані», ТОВ «Укртрейд 10». З огляду на це кошти, які надійшли на розрахунковий рахунок позивача від контрагентів за придбаний товар, відповідач вважає безповоротною фінансовою допомогою.

Вказаних висновків відповідач дійшов у звязку з наступним.

Так, судом встановлено, що між ТОВ «Сімпліторг» (постачальник) та ТОВ «Нью Файндер» (покупець) 06.11.2014 було укладено договір поставки мясної продукції № 54.

Відповідач в тексті ОСОБА_4 перевірки та у судовому засіданні посилається на те, що за даними АІС «СФП» ТОВ «Нью Файндер» має ознаки «фіктивності», відомості про що внесені листом № 257/7 від 16.04.2015.

Крім того, по ТОВ «Нью Файндер» відкрито кримінальне провадження № 0000036 від 16.04.2015 р. за ознаками злочину передбаченого ст. 205 КК України, перебуває в СУ ФР ГУ ДФС у Кіровоградській області, у звязку з чим не можливо підтвердити взаємовідносини між позивачем та ТОВ «Нью Файндер», а кошти, що надійшли на розрахунковий рахунок від ТОВ «Нью Файндер» у 2014 році у розмірі 1 901 420 грн. є безповоротною фінансовою допомогою».

Також судом встановлено, що між ТОВ «Сімпліторг» (постачальник) та ТОВ «ТК «Фючер ТВП» (покупець) 10.07.2014 було укладено договір поставки мясної продукції № 43.

Щодо ТОВ «ТК «Фючер ТВП», відповідач посилається на те, що за даними АІС «СФП» підприємство має ознаки «фіктивності», відомості про що внесені листом № 257/7 від 16.04.2015.

Крім того, по ТОВ «ТК «Фючер ТВП» відкрито кримінальне провадження № 0000036 від 16.04.2015 за ознаками злочину передбаченого ст. 205 КК України, перебуває в СУ ФР ГУ ДФС у Кіровоградській області, у звязку з чим не можливо підтвердити взаємовідносини між позивачем та ТОВ «ТК «Фючер ТВП», а кошти, що надійшли на розрахунковий рахунок від ТОВ «ТК «Фючер ТВП» у 2014 році у розмірі 5 739 570 грн. є безповоротною фінансовою допомогою».

05.08.2015 позивачем (постачальник) укладено договір поставки мясної продукції № 05082015 з ТОВ «Арлотон» (покупець).

Відповідач посилається на те, що за даними АІС «СФП» ТОВ «Арлотон» має ознаки «фіктивності», відомості про що внесені листом № 1535/8/26-52-07-04 від 19.10.2015. До перевірки додано копію пояснення керівника та головного бухгалтера ОСОБА_7, що вона зареєструвала вказане СГД за грошову винагороду, без мети здійснення фінансово-господарської діяльності.

Враховуючи неможливість встановити реальність господарської операції, відповідач зробив висновок, що кошти, що надійшли на розрахунковий рахунок від ТОВ «ТК «Фючер ТВП» у 2015 році у розмірі 2 395 700 грн. є безповоротною фінансовою допомогою».

20.01.2015 позивачем (постачальник) укладено договір поставки мясної продукції № 58 з ТОВ «Глорікс» (покупець).

Щодо ТОВ «Глорікс», відповідач посилається на те, що за даними АІС «СФП» підприємство має ознаки «фіктивності», відомості про що внесені листом від 16.04.2015 № 233/7, крім того по ТОВ «Глорікс» відкрито кримінальне провадження № 0000036 від 16.04.2015 за ознаками злочину передбаченого ст. 205 КК України, перебуває в СУ ФР ГУ ДФС у Кіровоградській області, у звязку з чим не можливо підтвердити взаємовідносини між позивачем та ТОВ «Глорікс», а кошти, що надійшли на розрахунковий рахунок від ТОВ «Глорікс» у 2015 році у розмірі 785 160 грн. є безповоротною фінансовою допомогою».

21.07.2015 позивачем (постачальник) укладено договір поставки мясної продукції № 21 з ТОВ «Сістем Лайн» (покупець).

Щодо ТОВ «Сістем Лайн», відповідач посилається на те, що за даними АІС ДФС України керівником, засновником та головним бухгалтером ТОВ «Сістем Лайн» в період взаємовідносин був ОСОБА_8. До перевірки додано копію пояснення гр. ОСОБА_8 про непричетність до здійснення фінансово-господарської діяльності ТОВ «Сістем Лайн».

Враховуючи не можливість встановити реальність господарської операції, відповідач зробив висновок, що кошти, що надійшли на розрахунковий рахунок позивача від ТОВ «Сістем Лайн» у 2015 році у розмірі 1 662 880 грн. є безповоротною фінансовою допомогою».

02.02.2015 позивачем (постачальник) укладено договір поставки мясної продукції № 65 з ТОВ «Лорін Груп» (покупець).

Щодо ТОВ «Лорін Груп», відповідач посилається на те, що за даними АІС «СФП» підприємство має ознаки «фіктивності», відомості про що внесені листом від 16.04.2015 № 266/7. До перевірки додано копію пояснення гр. ОСОБА_9 про непричетність до здійснення фінансово-господарської діяльності та реєстрації ТОВ «Лорін Груп», у звязку з чим не можливо підтвердити взаємовідносини між позивачем та ТОВ «Лорін Груп», а кошти, що надійшли на розрахунковий рахунок позивача від ТОВ «Лорін Груп» у 2015 році у розмірі 3 575 122 грн. є безповоротною фінансовою допомогою».

16.05.2016 позивачем (постачальник) укладено договір поставки мясної продукції № 16-2 з ТОВ «Варта Плюс» (покупець).

Відповідач посилається на те, що за даними АІС ДФС України керівником, засновником та головним бухгалтером ТОВ «Варта Плюс» в період взаємовідносин був ОСОБА_10. До перевірки додано копію пояснення гр. ОСОБА_10 про непричетність до здійснення фінансово-господарської діяльності та реєстрації ТОВ «Варта Плюс», у звязку з чим не можливо підтвердити взаємовідносини між позивачем та ТОВ «Варта Плюс», а кошти, що надійшли на розрахунковий рахунок позивача від ТОВ «Варта Плюс» у 2016 році у розмірі 2 402 866 грн. є безповоротною фінансовою допомогою».

16.05.2016 позивачем (постачальник) укладено договір поставки мясної продукції № 16-2 з ТОВ «Ренткомпані» (покупець).

Щодо ТОВ «Ренткомпані», відповідач посилається на те, що за даними АІС «СФП» підприємство має ознаки «фіктивності», відомості про що внесені листом від 25.05.2015 № 802/8/21-03-07-06-06, крім того перевіркою встановлено, що у слідчому управлінні фінансових розслідувань ГУ ДФС у Чернігівській області знаходиться кримінальне провадження № 0000061 від 13.06.2016 р. за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 205 КК України по ТОВ «Ренткомпані».

Враховуючи не можливість встановити реальність господарської операції, відповідач зробив висновок, що кошти, що надійшли на розрахунковий рахунок позивача від ТОВ «Ренткомпані» у 2016 році у розмірі 506 483 грн. є безповоротною фінансовою допомогою».

30.03.2016 позивачем (постачальник) укладено договір поставки мясної продукції № 30-1 з ТОВ «Укртрейд 10» (покупець).

Щодо ТОВ «Укртрейд 10», відповідач посилається на те, що за даними АІС ДФС України керівником, засновником та головним бухгалтером ТОВ «Укртрейд 10» в період взаємовідносин був ОСОБА_10. До перевірки додано копію пояснення гр. ОСОБА_10, в якому зазначено, що ТОВ «Укртрейд 10» зареєстрував за грошову винагороду, без мети здійснення фінансово-господарської діяльності, у звязку з чим не можливо підтвердити взаємовідносини між позивачем та ТОВ «Укртрейд 10», а кошти, що надійшли на розрахунковий рахунок позивача від ТОВ «Укртрейд 10» у 2016 році у розмірі 1 162 740 грн. є безповоротною фінансовою допомогою».

Судом також встановлено, що 23.02.2015 позивачем (постачальник) укладено з ТОВ «Синтез Профіт» (покупець) договір поставки мясної продукції № 71.

Відповідач посилається на те, що за даними АІС ДФС України засновником ТОВ «Синтез Профіт» в період взаємовідносин був ОСОБА_5. До перевірки додано копію пояснення гр. ОСОБА_5 про непричетність до здійснення фінансово-господарської діяльності та реєстрації ТОВ «Синтез Профіт», у звязку з чим не можливо підтвердити взаємовідносини між позивачем та ТОВ «Синтез Профіт», а кошти, що надійшли на розрахунковий рахунок позивача від ТОВ «Синтез Профіт» у 2015 - 2016 роках у розмірі 21 548 785 грн. є безповоротною фінансовою допомогою».

Крім того, судом встановлено, що 25.03.2015 позивачем (покупець) укладено договір поставки № 84 з ТОВ «Синтез Профіт» (постачальник).

Щодо придбання позивачем товарів у ТОВ «Синтез Профіт» відповідач зазначив, що до перевірки не надано документи, що підтверджують транспортування товару від продавця до покупця, а саме товарно транспортні накладні, акти надання послуг по транспортуванню товарів.

Враховуючи викладене та пояснення ОСОБА_5 відповідач зазначив, що активи на ТОВ «Сімпліторг» надійшли з джерела невідомого походження, що вказує на безоплатне їх отримання (Дохід від безоплатно одержаних оборотних активів).

На підставі висновків ОСОБА_4 перевірки, відповідачем 09.08.2017 були прийняті податкові повідомлення - рішення:

- № НОМЕР_1 форми «ПС» яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 170 грн. за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (послуг, робіт);

- № НОМЕР_2 форми «Р» яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість на суму 800 985 грн., в т.ч. за податковим зобовязанням 640 788 грн.; за штрафними (фінансовими) санкціями 160 197 грн.;

- № НОМЕР_3 форми «П» яким зменшено суму відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 44 612 грн.;

- № НОМЕР_4 форми «Р» яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на прибуток приватних підприємств (11021000) на суму 9 243 691,50 грн., в т.ч. за податковим зобовязанням 8 656 534 грн.; за штрафними (фінансовими) санкціями 587 157,5 грн.;

- № НОМЕР_5 форми «В4» яким зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (послуг, робіт) на 101 843 грн., у тому числі за липень 2015 року у сумі 101 512 грн. та за серпень 2015 року на 331 грн.

Не погоджуючись з висновками ОСОБА_4 перевірки та прийнятими на їх підставі податковими повідомленнями рішеннями, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає про таке.

Відповідно до підпункту 14.1.181. пункту 14.1. статті 4 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

Згідно із пунктом 185.1 статті 185 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; ввезення товарів на митну територію України; вивезення товарів за межі митної території України; постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Відповідно до пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно з пунктом 188.1 статті 188 Податкового кодексу України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у звязку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобовязань.

Порядок формування податкового кредиту, підстави його виникнення та порядок визначення сум податку на додану вартість, що підлягають відшкодуванню з Державного бюджету України, встановлено статтею 198 Податкового кодексу України.

Пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктами 200.1 та 201.2 статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

За приписами пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, платник податку зобовязаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з пунктом 201.4 статті 201 Податкового кодексу України, податкова накладна складається у день виникнення податкових зобовязань продавця.

Відповідно до пункту 201.7. статті 201 Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов'язань.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобовязаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, право платника податку на податковий кредит пов'язано з виникненням визначеної законом події та наявністю належним чином оформленого документа, який засвідчує суму сплаченого (нарахованого) податку на додану вартість по дійсній операції, пов'язаній з господарською діяльністю платника податку.

У свою чергу, формування податкового кредиту дає право на відшкодування сплаченого до бюджету податку на додану вартість.

Правила податкового обліку визначаються відповідними нормативними документами, що регламентують порядок оподаткування в Україні.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена підпунктом 1.2 пункту 1, підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів і України від 24.05.1995 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704, відповідно до якого первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16.07.1999 № 996-XIV Про бухгалтерський облік та фінансові звітність в Україні (далі по тексту Закон № 996-XIV).

Відповідно до статті 1 Закону № 996-XIV первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обовязкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства (стаття 1 Закону № 996-ХIV).

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають; відображенню; в бухгалтерському обліку.

Частиною 1 статті 9 вказаного вище Закону визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (частина 2 статті 9 цього ж Закону).

Щодо правового врегулювання відносин визначення податку на прибуток підприємств, суд зазначає наступне.

Статтею 44 Податкового кодексу України встановлені вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності.

Так, пунктом 44.1 зазначеної статті для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Для обрахунку обєкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування (пункт 44.2. статті 44 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу (підпункт 134.1.1); дохід (прибуток) нерезидента, що підлягає оподаткуванню згідно зі статтею 160цього Кодексу, з джерелом походження з України (підпункт 134.1.2).

Вілповідно до пункту 135.1 статті 135 Податкового кодексу України доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 135.2 статті 135 Податкового кодексу України доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Пунктом 138.1 статті 138 Податкового кодексу України встановлено, що витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку; витрати банківських установ (підпункт 138.1.1).

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.

Платник податку для визначення об'єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені нерезидентами відповідно до правил інших країн.

Згідно з підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

У разі втрати, знищення або зіпсуття зазначених документів платник податку має право письмово заявити про це контролюючому органу та здійснити заходи, необхідні для поновлення таких документів. Письмова заява має бути надіслана до/або разом із поданням розрахунку податкових зобов'язань за звітний податковий період. Платник податків зобов'язаний відновити втрачені, знищені або зіпсовані документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження такої заяви до контролюючого органу.

Якщо платник податку поновить зазначені документи в наступних податкових періодах, підтверджені витрати включаються до витрат за податковий період, на який припадає таке поновлення.

Відповідно до листа Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011 № 1936/11/13-11 для зясування обставин реальності вчинення господарської операції судам належить ретельно перевіряти доводи податкових органів про фактичне нездійснення господарської операції, викладені в актах перевірки або підтверджені іншими доказами.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту та витрат мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов'язаний суб'єкт владних повноважень. Разом з тим, відповідно до принципу змагальності суб'єкт господарювання має спростувати доводи суб'єкта владних повноважень, якщо їх обґрунтованість заперечує.

Позивачем під час розгляду справи зазначено, що 30.06.2017 відповідачем відкрито кримінальне провадження № 0000020 за фактом ухилення від сплати податків у особливо великих розмірах службовими особами ТОВ «Сімпліторг» в рамках якого 10.08.2017 та 24.10.2017 відповідачем проведено обшуки в офісі позивача, виробничих приміщеннях, дома у директора та бухгалтера підприємства, у контрагентів.

Під час вказаних обшуків у позивача були вилучені оригінали бухгалтерських документів по господарським операціям позивача з його контрагентами (підтверджується протоколом обшуку, ОСОБА_11 III).

Крім того, позивач зазначив, що 21.09.2017 у нього було вилучено компютерний системний блок з усією бухгалтерською документацією та програмами.

З огляду на ту обставини, що у позивача були вилучені первинні бухгалтерські документи, що були складені під час господарських операцій з контрагентами, суд ухвалою від 15.01.2018 витребував у відповідача належним чином засвідчені копії усіх документів та метеріалів на підставі яких були прийняті спірні податкові повідомлення-рішення; відомості із відповідними процесуальними документами щодо руху кримінальних проваджень відкритих щодо контрагентів позивача операції з якими були предметом перевірки за наслідком якої було складено ОСОБА_4 від 25.07.2017 № 529/10-36-14-01/38972916.

Ухвалою від 28.02.2018 суд витребував від слідчого Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області ОСОБА_12 належним чином засвідчені копії: договорів постачання, видаткових накладних, податквих накладних, товарно-транспортних накладних, які складені між ТОВ "Сімпліторг" та ТОВ Нью Файндер, ТОВ ТК Фючер ТВП, ТОВ Синтез Профіт, ТОВ Арлтон, ТОВ Глорікс, ТОВ Сістем Лайн, ТОВ Лорін Груп, ТОВ Варта Плюс, ТОВ Ренткомпані, ТОВ Укртрейд 10; документи щодо постачання товару ТОВ "Синтез Профіт" на адресу ТОВ "Сімпліторг": договори постачання (купівлі-продажу), видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, податкові накладні.

На виконання вимог ухвал суду, відповідачем надано суду викопіювання з матеріалів кримінального провадження від 30.06.2017 № 0000020.

З наданих матеріалів кримінального провадження від 30.06.2017 № 0000020 судом встановлено, що ТОВ «Сімпліторг», як продавцем було укладено ряд типових за змістом договорів «Поставки мясної продукції» з наступними контрагентами (покупцями):

- договір № 54 «Поставки мясної продукції» від 06.11.2014 з ТОВ «Нью Файндер»;

- договір № 43 «Поставки мясної продукції» від 10.07.2014 з ТОВ «ТК «Фючер ТВП»;

- договір № 71 «Поставки мясної продукції» від 23.02.2015 з ТОВ «Синтез Профіт»;

- договір № 05082015 «Поставки мясної продукції» від 05.08.2015 з ТОВ «Арлотон»;

- договір № 58 «Поставки мясної продукції» від 20.01.2015 з ТОВ «Глорікс»;

- договір № 21 «Поставки мясної продукції» від 21.07.2015 з ТОВ «Сістем Лайн»;

- договір № 65 «Поставки мясної продукції» від 02.02.2015 з ТОВ «Лорін Груп»;

- договір № 16-2 «Поставки мясної продукції» від 16.05.2016 з ТОВ «Варта Плюс»;

- договір № 16-2 «Поставки мясної продукції» від 16.05.2016 з ТОВ «Ренткомпані»;

- договір № 30-1 «Поставки мясної продукції» від 30.03.2016 з ТОВ «Укртрейд 10».

За умовами вказаних договорів постачальник зобовязаний поставити та передати у власність, а покупець прийняти та оплатити по звичайним цінам, м'ясну продукцію належної якості, кількість та асортимент якої зазначені у видаткових накладних. Кожна окрема партія товару повинна супроводжуватися такими документами: декларація виробника; видаткова накладна; рахунок-фактура (пункт 1.1-1.3 договору).

Загальна сума договору складається з сумарної вартості всіх поставок товару, зазначених у відповідних видаткових накладних та рахунках здійснених у період дії цього договору. Ціна поставки товару визначається в видаткових накладних на кожну партію товару (пункт 2.1 договору).

Поставка на склад покупця узгодженої партії товару здійснюється автомобільним транспортом покупця, або за згодою сторін транспортом постачальника протягом трьох календарних днів, з моменту отримання постачальником заявки від покупця на відповідний товар (пункт 4.1 договору).

Оплата товару здійснюється на поточний рахунок Постачальника на умовах: 100% передоплати вартості товару зазначеного у рахунку фактурі (пункт 2.3 договору).

Також судом встановлено, що 25.03.2015 позивачем (покупець) укладено договір поставки № 84 з ТОВ «Синтез Профіт» (постачальник), відповідно до змісту якого постачальник передає у власність, а покупець приймає та оплачує товар на умовах, визначених у даному договорі. Асортимент кількість та ціна товару, що поставляється по даному договору, визнаються у накладних, які оформлюються сторонами при прийомі передачі кожної партії товару.

Партією товару важається його кількість, зазначена в одній накладній, що є невідємною частиною договору.

Ціни на товару, що поставляється, встановлюються постачальником в прас-листі на момент заказу (не є додатком до даного договору), формуються в національній валюті України та зазначаються в накладних.

Поставка товару здійснюється окремими партіями протягом строку дії договору.

Доставка товару на підставі даного договору здійснюється силами, засобами та за рахунок постачальника на умовах DAP, Інкотермс в редакції 2010 року.

Відповідачем в рамках надання суду матеріалів кримінального провадження надано лише копії: договорів, видаткових накладних та довіреностей на отримання товару.

Про наявність вказаних документів також свідчить зміст ОСОБА_4 перевірки.

Проте, відповідачем не було надано суду копій податкових та товарно-транспортних накладних, які були витребувані ухвалами суду. У зв'язку з цим суд у судовому засіданні 11.04.2018 за участі представників відповідача проткольною ухвалою повторно витребував документи на виконання вимог ухвали суду від 28.02.2018. Водночас ці документи суду податковим органом надано не було.

У свою чергу, позивач на підтвердження реальності господарських операцій надав суду: протокол обшуку від 10.08.2017 (на підтвердження вилучення первинних бухгалтерських документів); ОСОБА_4 звіряння взаємних розрахунків позивача з контрагентами; виписки з банківського рахунку (ОСОБА_11 III, IV).

Крім того, відповідачем в акті перевірки підтверджується той факт, що на розрахунковий рахунок позивача надходили кошти за вказаними договорами.

В той же час, відповідач роблячи висновки про безтоварність господарських операцій посилається не на відсутність первинних бухгалтерських документів, а на відібрані поясння засновників підприємств контрагентів позивача на підставі яких порушені кримінальні справи за фактом фіктивності таких підприємств, з даного приводу, суд зазначає наступне.

З наданих позивачем документів вбачається, що адвокатом позивача 17.08.2017 на адресу відповідача було направлено ОСОБА_13 запит № 17-08/17-М-01 з проханням надати копії документів, на підставі яких було складено ОСОБА_4 перевірки, зокрема: листи про внесення контрагентів в АІС «СФП» (на які відповідач посилається в ОСОБА_4 перевірки); витяги з ЄРДР про відкриття кримінальних проваджень щодо контрагентів.

29.08.2017 листом № 1970/14/10-36-23 відповідач повідомив адвоката, що «запитувані документи відсутні».

06.09.2017 відповідачу було направлено повторний ОСОБА_13 запит № 06-09/17-М-02 з проханням надати копії документів, що були використані під час перевірки та написання ОСОБА_4 перевірки, та надати витяги з ЄРДР про відкриття кримінальних проваджень щодо контрагентів.

Листом від 14.09.2017 № 2134/14/10-36-23 відповідач повідомив адвоката позивача, що СУ ФР ГУ ДФС у Київській області не володіє інформацією, що використовувалась та стала підставою для написання ОСОБА_4 планової виїзної перевірки ТОВ «Сімпліторг» від 25.07.2017.

Також вказаним листом повідомлено, що СУ ФР ГУ ДФС у Київській області не здійснюється досудове розслідування кримінальних проваджень щодо службових осіб ТОВ «Нью Файндер», ТОВ «ТК Фючер», ТОВ «Глорікс», ТОВ «Ренткомпан», а документи на підставі яких проводиться документальна перевірка підприємств зберігається безпосередньо в управлінні аудиту підрозділу, який проводив дану перевірку.

28.09.2017 адвокатом позивача втретє було направлено відповідачу ОСОБА_13 запит № 28-09/17-М-01 з проханням надати копії документів, що були використані під час перевірки та написання ОСОБА_4 перевірки, зокрема копії: листа № 257/7 від 16.04.2015; листа № 1535/8/26-52-07-04 від 19.10.2015; листа № 233/7 від 16.04.2015; листа № 266/7 від 16.04.2015; листа № 802/8/21-03-07-06-06 від 25.05.2015; витяги з ЄРДР та доручити виконання запиту управлінню аудиту у якому знаходяться вказані документи відповідно до посилань відповідача в листі від 14.09.2017 № 2134/14/10-36-23.

06.10.2017 відповідач надав лист-відповідь у якому зазначив, що копії листів зазначених у запиті неможливо надати у звязку з тим, що крім номеру листа не зазначена інша інформація (найменування адресата/отримувача листів, зміст листів, тощо) у звязку з чим, їх неможливо ідентифікувати.

Також відповідач повідомив, що відомості про кримінальні провадження відносно службових осіб та самих підприємств ТОВ «Нью Файндер», ТОВ «ТК «Фючер ТВП», ТОВ «Глорікс», ТОВ «Ренткомпані» СУ ФР ГУ ДФС у Київській області до ЄРДР не вносилися.

Крім того, суд зазначає, що відповідачем разом з відзивом на позов було надано суду Облікову картку субєкта фіктивного підприємства ТОВ «Лорін Груп».

Так, за змістом вказаної Облікової картки вказано, що кримінальне провадження № 0000036 від 16.04.2015 за фактом скоєння злочину передбаченого ст. 205 КК України перебуває в СУ ФР ГУ ДФС у Кіровоградській області, однак постановою від 23.09.2015 виключено з ЄРДР.

Суд звертає увагу, що під час розгляду справи контролюючим органом не було надано доказів порушення кримінальних справ щодо контрагентів позивача, ані рішень суду у цивільній чи господарській справі, ані вироку суду у кримінальній справі або іншого належного доказу на підтвердження фіктивності контрагентів позивача.

Крім цього, відповідачем не надано суду отриманих у визначений процесуальним законодавством спосіб доказів підробки документів або складання фіктивних документів на підтвердження здійснених позивачем господарських операцій в тому числі і результатів почеркознавчої експертизи з категоричними висновками щодо підписів на поданих товариством первинних документах.

В той же час, на підтвердження господарських взаємовідносин позивачем надано суду відповіді покупців-контрагентів на запит ТОВ «Сімпліторг» щодо підтвердження взаємовідносин, а саме: лист ТОВ «Нью Файндер», за підписом директора ОСОБА_11, підтверджує взаємовідносини у листопаді-грудні 2014 року, спростовує надання безповоротної фінансової допомоги; лист ТОВ «ТК «Фючер ТВП», за підписом ліквідатора ОСОБА_14, підтверджує взаємовідносини у липні-жовтні 2014 року, спростовує надання безповоротної фінансової допомоги; лист ТОВ «Глорікс», за підписом директора ОСОБА_15, підтверджує взаємовідносини у 2015 році, спростовує надання безповоротної фінансової допомоги; лист ТОВ «Сістем Лайн», за підписом директора ОСОБА_16, підтверджує взаємовідносини у вересні-жовтні 2015 року, спростовує надання безповоротної фінансової допомоги; лист ТОВ «Лорін Груп», за підписом директора ОСОБА_17, підтверджує взаємовідносини у лютому-червні 2015 року, спростовує надання безповоротної фінансової допомоги; лист ТОВ «Варта Плюс», за підписом директора ОСОБА_18, підтверджує взаємовідносини у травні-червні 2015 року, спростовує надання безповоротної фінансової допомоги; лист ТОВ «Ренткомпані», за підписом директора ОСОБА_19, підтверджує взаємовідносини у червні-липні 2016 року, спростовує надання безповоротної фінансової допомоги; лист ТОВ «Укртрейд 10», за підписом директора ОСОБА_20, підтверджує взаємовідносини у березні-квітні 2016 року, спростовує надання безповоротної фінансової допомоги.

Судом для повного та всебічного зясування обставин справи було допитано в якості свідка засновника ТОВ «Синтез-Профіт» ОСОБА_5, який підтвердив, що у грудні 2014 року став засновником (учасником) ТОВ «Синтез-Профіт» з метою здійснення підприємницької діяльності, призначив директором товариства ОСОБА_6. Підприємство займалося торгівлею мясом та мясними продуктами, мало власний цех, виробничі приміщення та офіс. У подальшому ОСОБА_5 вийшов зі складу засновників підприємства у звязку з укладенням контракту на військову службу до Державної прикордонної служби України.

Також ОСОБА_5 пояснив, що пояснення щодо непричетності до фінансово-господарської діяльності ТОВ «Синтез-Профіт» надавав під тиском співробітників відповідача.

Крім того, позивачем було надано суду нотаріально завірену заяву ОСОБА_6 від 04.10.2017, в якій він підтверджує, що його було призначено на посаду директора ТОВ «Синтез-Профіт» 06.01.2015 на якій він працював до січня 2016 року.

В цей час підприємство займалося оптовою торгівлею мясом і мясними продуктами, мало власний цех для розділки мяса, орендувало інші виробничі приміщення, мало офісне приміщення. Реальність здійснення господарської діяльності підприємством підтверджується наявністю експлуатаційного дозволу від 03.03.2015 № 10-17-55Mt виданого на виробничий цех ТОВ «Синтез-Профіт» Управлінням ветеринарної медицини в Баришівському районі Київської області та експертними висновками Баришівської міжрайонної лабораторії ветеринарної медицини на продукцію підприємства.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що контролюючим органом всупереч вимог ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України не було доведено та надано належних доказів, які б свідчили, що наявні у ТОВ «Синтез-Профіт» трудові ресурси та матеріально - технічне забезпечення були недостатніми для виконання умов договору поставки, укладеного з позивачем, як не було надано і доказів про наявність встановлених судами фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо неправомірної поведінки контрагентів та злагодженості дій між ними.

Стосовно посилань відповідача на ту обставину, що позивачем під час перевірки не надано товарно транспортні накладні на підтвердження отримання від ТОВ «Синтез-Профіт» товару, суд зазначає, що наявність транспортних документів на перевезення товарно - матеріальних цінностей за наслідками формування бази оподаткування податком на прибуток та на додану вартість не є визначальними при оподаткуванні операцій за договором поставки, вони є обов'язковими при оподаткуванні операцій за договорами саме перевезення. Крім того, товарно-транспортні накладні є доказом факту перевезення (переміщення) товару, натомість факт передання товару та, відповідно, набуття права власності на нього має підтверджуватись видатковою накладною.

Аналогічної правової позиції дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 12.06.2018 у справі № 826/11879/13-а.

Також суд не бере до уваги і посилання відповідача на податкову інформацію, що наявна в інформаційно - аналітичних базах відносно контрагентів позивача по ланцюгах постачання, а також податкову інформацію надану іншими контролюючими органами, оскільки така інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.

Крім того, суд зазначає, що посилання контролюючого органу на інформацію отриману в межах кримінального провадження від 30.06.2017 № 0000020, згідно якого первинні документи контрагентів позивача підписані від імені осіб які не мають жодного відношення до фінансово-господарської діяльності зазначених товариств, не є належним доказом, оскільки відповідно до ч. 6 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питаннях, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинене вони цією особою, проте контролюючим органом, всупереч вимог ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в ході судового розгляду такого доказу як вирок надано не було.

Оцінка документів, як письмових доказів, здійснюється відповідно до положень процесуального принципу допустимості доказів, закріпленого статтею 74 Кодексу адміністративного судочинства України, частиною другою якої визначено, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування,.

Суд вказує на те, що сам факт порушення кримінальної справи та отримання свідчень (пояснень) посадових осіб господарюючих суб'єктів, в рамках такої кримінальної справи, не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених між позивачем та його контрагентами.

Окрім того, суд також зауважує, що під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб'єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.

Аналогічної правової позиції дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 27.03.2018 у справі № 816/809/17.

Судом встановлено, що відповідно до статутних документів основним видом діяльності позивача визначено код КВЕД 46.32 «Оптова торгівля мясом і мясними продуктами».

Також судом встановлено, що на час здійснення спірних господарських операцій позивач та його контрагенти були належним чином зареєстровані як юридичні особи та були платниками податку на додану вартість, крім того, згідно наданих позивачем відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб тільки компанія ТОВ «ТК «Фючер ТВП» перебуває у стані припинення за власною ініціативою, а усі інші ТОВ «Нью Файндер», ТОВ «Синтез Профіт», ТОВ «Арлотон», ТОВ «Глорікс», ТОВ «Сістем Лайн», ТОВ «Лорін Груп», ТОВ «Варта Плюс», ТОВ «Ренткомпані», ТОВ «Укртрейд 10» - станом на 16.04.2018 є діючими підприємствами.

Крім того, суд зазначає, що відповідачем було надано суду Висновок експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи № 9651/18-71 від 12.07.2018, проведеної у рамках кримінального провадження № 0000020 від 30.06.2017 року з метою підтвердження або спростування висновків ОСОБА_4 перевірки позивача.

Згідно висновків експертизи експерт вказує, що підтвердити висновок ОСОБА_4 перевірки щодо заниження ТОВ «Сімпліторг» податку на додану вартість у 2015 році на суму 641 058,65 грн. по господарських операціях з ТОВ «Синтез-Профіт» можливо лише за умови, що судом буде встановлено відсутність факту придбання ТОВ «Сімпліторг» у ТОВ «Синтез-Профіт» товарів за видатковими накладними: № 861 від 25.03.2015 р., № 987 від 07.09.2015 р., № 1013 від 18.09.2015 р., № 616 від 04.08.2015 р., № 614 від 04.08.2015 р., № 51 від 12.05.2015 р., № 121 від 21.04.2015 р., № 600 від 28.07.2015 р., № 340 від 02.07.2015 р., № 682 від 06.08.2015 р.

Визначити розмір заниження податку на прибуток ТОВ «Сімпліторг» за 2015 рік, не видається за можливе з причин наведених у дослідницькій частині висновку.

Документально підтвердити або спростувати решту висновків, викладених в акті перевірки № 529/10-36-14-01/38972916 від 25.07.2017, з урахуванням ухвали Шевченківського районного суду м. Києва по справі № 761/7736/17 від 25.07.2017 та інших матеріалів кримінального провадження, не видається за можливе з причин наведених у дослідницькій частині висновку.

З аналізу змісту висновку експерту вбачається, що він містить висновок за умови встановлення судом певних обставин і не містить прямого висновку про порушення позивачем норм податкового законодавства України. Водночас, формулювання експертом висновків у такий спосіб фактично свідчить, що такий висновок не може бути прийнятий судом до уваги, оскільки він не є остаточним і невіліює відповіді на питання поставлених експерту. З огляду на вказане суд на пісдтаві положень статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України відхиляє такий висновок.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, суд вважає, що матеріали справи містять необхідний обєм документів які в сукупності свідчать про факт вчинення господарських операцій, натомість доводи контролюючого органу не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки з урахуванням закріпленої в ст. 204 Цивільного кодексу України презумпції правомірності правочину, а також враховуючи вимоги ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, за якою обов'язок доказування правомірності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень покладається на такого суб'єкта, контролюючий орган мав надати суду належні, достовірні та беззаперечні докази своїх тверджень про те, що задекларований позивачем податковий кредит та витрати за господарськими операціями з придбання товарів у ТОВ «Синтез-Профіт» та продажу ТОВ «Нью Файндер», ТОВ «ТК «Фючер ТВП», ТОВ «Синтез Профіт», ТОВ «Арлотон», ТОВ «Глорікс», ТОВ «Сістем Лайн», ТОВ «Лорін Груп», ТОВ «Варта Плюс», ТОВ «Ренткомпані», ТОВ «Укртрейд 10» сформовано безпідставно за господарськими операціями, які в реальності не виконувались.

Крім того, суд зазначає, що під час розгляду справи позивач наголошував, що ОСОБА_4 перевірки викликає обгрунтовані сумніви щодо його легітимності, оскільки не містить обовязкових реквізитів підписів посадових осіб, що здійснювали перевірку.

ОСОБА_4 перевірки, суд встановив, що у ОСОБА_4 перевірки відсутні обовязкові реквізити підписи трьох із шести членів комісії. Замість підписів в ОСОБА_4 перевірки зазначено «відпустка».

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України зобовязує посадових та службових осіб контролюючих органів дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами (підпукт 21.1.1 пункту 21.1 статті 21 ПКУ).

Відповідно до пункту 86.1 статті 86 ПКУ, - результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу.

Відповідно до пункту 86.1 статті 86 ПКУ, - акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків, який зобов'язаний його підписати.

Згідно з пунктом 86.3. ст. 86 ПКУ, - ОСОБА_4 (довідка) документальної виїзної перевірки, що визначено статтями 77 і 78 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі.

Відсутність підписів посадових осіб контролюючого органу в ОСОБА_4 перевірки та проставлення замість підписів слова «відпустка» не передбачено чинним податковим законодавством.

Судом встановлено, що при складанні ОСОБА_4 перевірки відповідачем допущено порушення вимог Податкового кодексу України.

У звязку з викладеним суд констатує, що за результатами вчинених судом процесуальних дій у межах своєї компетенції не отримано, а відповідачем не надано жодного належного доказу, що беззаперечно свідчив б про безтоварність (фіктивність) розглядуваних фінансово-господарських операцій.

Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платника податків та інших учасників правовідносин у сфері економіки. У зв'язку з цим вважається, що дії платника, які мають результатами отримання податкової вигоди, є економічно виправданими, а відомості, що містяться у податковій та бухгалтерській звітності, достовірними.

Під час розгляду справи відповідач не спростував обставини реального виконання спірних операцій, засвідчених поданими платником первинними документами, не скористався правами, наданими йому податковим законодавством, для безпосереднього з'ясування обставин, які б підтвердили або спростували висновки про неможливість виконання контрагентами позивача господарських операцій.

Відтак суд вважає, що висновки податкового органу про безтоварність (фіктивність) господарських операцій між позивачем та його контрагентом є формальними та необєктивними, оскільки ґрунтуються не на первинних документах та результатах співставлення даних бухгалтерського і податкового обліку, як то передбачено пунктом 73.5 статті 75 Податкового кодексу України, а на обставинах, які не є не підтвердженними у встановлений законом спосіб.

Враховуючи зазначені обставини та наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що укладені між позивачем та його контрагентами - постачальниками правочини відповідають вимогам чинного законодавства України, мають своїм наслідком зміну у майновому стані учасників правочинів, є економічно виправданим, факт виконання господарських зобов'язань сторін підтверджується первинними документами бухгалтерської та податкової звітності, які є належними та достатніми доказами того, що господарські операції фактично відбулися, а операції між позивачем та його контрагентами враховані відповідно до їх дійсного економічного змісту, обумовлені розумними економічними причинами (цілями ділового характеру) та відповідають меті здійснення господарської діяльності.

Отже, викладені в ОСОБА_4 перевірки висновки податкового органу про порушення позивачем є необґрунтованим.

Враховую викладене, суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення від 09.08.2017 року № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, № НОМЕР_4, № НОМЕР_5 є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позовна вимога позивача складає 10 191 301,50 грн. (визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 09.08.2017 № НОМЕР_1 (на суму 170 грн.), № НОМЕР_2 (на суму 800 985 грн.), № НОМЕР_3 (на суму 44 612 грн.), № НОМЕР_4 (на суму 9 243 691,50 грн.), № НОМЕР_5 (на суму 101 843 грн.)).

Згідно з пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України Про судовий збір №3674-VI від 08.07.2011 за подання до адміністративного суду субєктом владних повноважень або юридичною особою адміністративного позову майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на вимоги Закону України Про судовий збір позивач повинен був сплатити 152 869,52 грн. (10 191 301,50 грн./1,5%).

Так, позивачем надано суду докази сплати судового збору у розмірі 100 000 грн. та заявлено клопотання про часткове відстрочене сплати судового збору до ухвалення рішення у справі.

Ухвалою суду від 15.01.2018 вказане клопотання позивача задоволено.

Таким чином, витрати позивача, повязані зі сплатою судового збору у сумі 100 000 (сто тисяч) грн, підлягають відшкодуванню позивачу з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області.

В той же час, частина судового збору у розмірі 52 869,52 грн., сплата якої відстрочена судом до ухвалення рішення у справі, підлягає стягненню з Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області до спеціального фонду Державного бюджету України за реквізитами: отримувач коштів: Київський окружний адміністративний суд.

Керуючись статтями 9, 14, 69, 73 - 77, 90, 139, 143, 242 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 09.08.2017 № НОМЕР_1 (на суму 170 грн.);

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 09.08.2017 № НОМЕР_2 (на суму 800985 грн.);

4. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 09.08.2017 № НОМЕР_3 (на суму 44612 грн.);

5. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 09.08.2017 № НОМЕР_4 (на суму 9243691,50 грн.);

6. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 09.08.2017 № НОМЕР_5 (на суму 101843 грн.);

7. Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сімпліторг" () судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 100 000 (сто тисяч) грн. 00 коп.

8. Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (ЄДРПО 39393260) судовий збір у сумі 152 869 грн. (сто пятдесят дві тисячі вісімсот шістдесят девять) грн. 52 коп. до спеціального фонду Державного бюджету України за реквізитами: отримувач коштів: Київський окружний адміністративний суд; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37955989; ОСОБА_18 отримувача: ГУДКСУ у Київській обл. м.Київ; код банку отримувача (МФО):899998; рахунок отримувача: 4081; код класифікації доходів бюджету: 22030101.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Панова Г. В.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 02 листопада 2018 р.