Справа № 0540/5860/18-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року справа №0540/5860/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів: судді-доповідача Міронової Г.М., суддів: Геращенка І.В., Казначеєва Е.Г., за участю секретаря судового засідання - Тішевського В.В., за участю представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 листопада 2018 р. (повний текст рішення виготовлено та підписано 23 листопада 2018 року у м. Слов'янськ) у справі № 0540/5860/18-а (головуючий І інстанції суддя Зеленов А.С.) за позовом ОСОБА_4 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2018 року ОСОБА_4 (далі - позивач) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області (далі - відповідач) про визнання дій відповідача щодо невиплати їй страхових виплат (заборгованості) по втраті працездатності за період з листопада 2016 року по день смерті ОСОБА_5 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом неправомірними; зобов'язати відповідача виплатити їй страхові виплати (заборгованість) по втраті працездатності за період з листопада 2016 року по день смерті ОСОБА_5 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом; вирішити питання судових витрат (а.с. 4-6).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14 листопада 2018 року позов задоволено (а.с. 199-203).

Визнано неправомірними дії Костянтинівського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, які полягають в невиплаті ОСОБА_4 страхових виплат (заборгованості) по втраті працездатності за період з листопада 2016 року по день смерті ОСОБА_5 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом неправомірними.

Зобов'язано Костянтинівське міське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області виплатити ОСОБА_4 страхові виплати (заборгованість) по втраті працездатності за період з листопада 2016 року по день смерті ОСОБА_5 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на користь ОСОБА_4 суму судового збору у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).

Відповідач з вказаним рішенням суду не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій послався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що виплати ОСОБА_5 відділенням провадились за період з червня 2014 року по жовтень 2016 року включно на підставі та протягом усього строку дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

23 листопада 2016 року особою ОСОБА_5 до Костянтинівського відділення Фонду ССНВВПЗ була подана заява (зареєстрована за № 1358) про припинення страхових виплат з 01 грудня 2016 року у зв'язку з переходом у відділення м. Єнакієве. Постановою відділення виконавчої дирекції Фонду у м. Костянтинівці від 23 листопада 2016 року № 0534/73326.1/19 знято з обліку справу особи, яка має право на страхові виплати в разі смерті потерпілого, ОСОБА_5 номер справи 73326.1. Причина зняття: Відмова потерпілого від отримання виплат. Дата зняття з обліку справи 31 жовтня 2016 року.

Таким чином, вимоги позивача щодо несплати їй страхових виплат з листопада 2016 року по день смерті ОСОБА_5 є такими, що не ґрунтуються на законі.

Окрім того, 19 жовтня 2016 року від управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради до відповідача надійшла інформація щодо скасування довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб, за № 10 обліковується ОСОБА_5, якій скасована довідка згідно ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

У відповідача не виникло обов'язку щодо продовження страхових виплат потерпілій без поновлення довідки про взяття на облік.

Жодними нормативними актами, що регламентують порядок здійснення страхових виплат та надання соціальних послуг у період збройного конфлікту не передбачено здійснення страхових виплат потерпілим, які не перемістились із тимчасово окупованої території на підконтрольні органам державної влади території.

Представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.

Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечувала.

Згідно вимог частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд заслухав суддю - доповідача, пояснення сторін, перевірив матеріали справи, обговорив доводи апеляційної скарги, встановив наступне.

У період з 07 квітня 2008 року ОСОБА_5 отримувала страхові виплати, як особа, яка має на це право у разі смерті потерпілого.

ОСОБА_5 звернулася до відділення Фонду у м. Костянтинівці з заявою про тимчасове продовження їй раніше призначених страхових виплат за листопад місяць 2014 року у зв'язку зі смертю годувальника ОСОБА_7 та надала до відділення виконавчої дирекції Фонду у м. Костянтинівці довідку, видану їй управлінням соціального захисту населення Костянтинівської міської ради, про взяття його на облік як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території в місто Костянтинівку (а.с.60).

Постановою відділення виконавчої дирекції Фонду у м. Костянтинівці від 03 грудня 2014року № 0534/73326.1/4543.1/11 продовжено особі ОСОБА_5 раніше призначену щомісячну страхову виплату, як такій, яка має на це право в разі смерті потерпілого. Виплати проводити з 01 листопада 2014 року безстроково (а.с.61).

23 листопада 2016 року особою ОСОБА_5 до Костянтинівського відділення Фонду ССНВВПЗ була подана заява (зареєстрована за № 1358) про припинення страхових виплат з 01 грудня 2016 року у зв'язку з переходом у відділення м. Єнакієве (а.с.42).

Постановою відділення виконавчої дирекції Фонду у м. Костянтинівці від 23 листопада 2016 року № 0534/73326.1/19 знято з обліку справу особи, яка має право на страхові виплати в разі смерті потерпілого, ОСОБА_5 номер справи 73326.1. Причина зняття: відмова потерпілого від отримання виплат. Дата зняття з обліку справи 31 жовтня 2016 року (а.с.41).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла мати ОСОБА_4 - ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.12).

Згідно свідоцтва про спадщину за законом, яке видано державним нотаріусом Першої Єнакіївської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 позивачу ОСОБА_4, визначено розмір заборгованості зі страхових виплат у розмірі 15802,87 грн., що належали померлій ОСОБА_5 на підставі довідки Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Єнакієве Донецької області № 01-08/02-383 від 14 липня 2017 (а.с.13-14).

Довідкою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Єнакієве Донецької області № 01-08/02-383 від 14 липня 2017 вказано суму заборгованості зі страхових виплат у розмірі 15802,87 грн. (а.с.166).

На звернення позивача Костянтинівське міське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України листом № 01-03/574 відмовило у виплаті заборгованості (а.с.17).

На адвокатський запит представника позивача від 24 липня 2018 року Костянтинівське міське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України повідомило, що виплата заборгованості ОСОБА_5 не здійснюється, оскільки до 23 листопада 2016 року до управління надійшла відмова потерпілого від отримання виплат. В подальшому на обліку у Костянтинівському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України ОСОБА_5 не знаходилась та нарахування не проводилось (а.с.19-22).

Не погодившись із вказаною відмовою, ОСОБА_4 звернулася до суду із даним позовом.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, які регулюють спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105 (далі - Закон № 1105) відповідно до Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров'я.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 1105, основними завданнями Фонду та його робочих органів є: 1) реалізація державної політики у сферах соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, медичного страхування; 2) надання матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг відповідно до цього Закону; 3) профілактика нещасних випадків; 4) здійснення перевірки обґрунтованості видачі та продовження листків непрацездатності застрахованим особам, у тому числі на підставі інформації з електронного реєстру листків непрацездатності; 5) здійснення контролю за використанням роботодавцями та застрахованими особами коштів Фонду; 6) аналіз, та прогнозування надходження коштів від сплати єдиного внеску.

Згідно ч. 3 ст. 8 Закону № 1105 основні завдання Фонду реалізуються через робочі органи виконавчої дирекції Фонду, якими є її управління в АРК, областях, містах Києві та Севастополі. Відділення управлінь виконавчої дирекції Фонду є відокремленими підрозділами робочих органів виконавчої дирекції Фонду, що створюються за рішенням правління Фонду без статусу юридичної особи. Робочі органи виконавчої дирекції Фонду та їх відділення провадять свою діяльність від імені виконавчої дирекції Фонду в межах та порядку, визначених цим Законом, статутом Фонду, типовим положенням про робочі органи виконавчої Дирекції Фонду та їх відділення, що затверджується правлінням Фонду, та положенням, затвердженим директором виконавчої дирекції Фонду.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону № 1105, страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право у разі настання страхового випадку.

Виплати, призначені, але не одержані своєчасно потерпілим або особою, яка має право на одержання виплат, провадяться за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням (ч. 4 ст. 47 Закону № 1105).

Належні суми страхових виплат, що з вини Фонду не були своєчасно виплачені особам, які мають на них право, у разі смерті цих осіб виплачуються членам їхніх сімей, а в разі їх відсутності - включаються до складу спадщини (ч. 10 ст. 47 Закону № 1105).

Пунктом 14 ч. 1 ст. 1 Закону № 1105 передбачено, що суб'єкти соціального страхування - застрахована особа, члени її сім'ї або інша особа у випадках, передбачених цим Законом, страхувальник та страховик.

Терміни "застрахована особа", "страхувальники" та "роботодавці" вживаються у цьому Законі у значеннях, наведених у Законі України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (ч. 2 ст. 1 Закону № 1105).

Застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов'язані сплачувати єдиний внесок.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 була отримувачем щомісячної страхової виплати, як така, яка має на це право в разі смерті потерпілого (ОСОБА_7.), тобто особою, яка в розумінні ч. 1 ст. 36 Закону № 1105 має право на одержання виплат.

З урахуванням наведеного вище, позивач, як донька померлої ОСОБА_5, не є суб'єктом спірних правовідносин, а має право на одержання страхових виплат відповідно до свідоцтва про право на спадщину.

Стаття 2 КАС України (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з'ясовувати, у зв'язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

За правилами пункту 1 частини першої статті 4 Цивільного процесуального Кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З урахуванням наведеного, спір у справі, що розглядається, не є публічно-правовим, оскільки стосується правомірності права позивача на отримання страхових виплат (заборгованості) згідно свідоцтва про право на спадщину, то цей спір має приватно - правовий, а не публічний характер. А відтак, його вирішення не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (наприклад, рішення у справі «Сокуренко і Стригун проти України») суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Тому відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 та частини першої статті 319 КАС України ухвалене у цій справі в порядку адміністративного судочинства судове рішення підлягає скасуванню, а провадження в адміністративній справі - закриттю.

Зазначена позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 824/973/16-а.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного суду.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що за суб'єктним складом сторін, змістом заявлених позивачем вимог та предметом спору, дана справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а повинна розглядатись загальним місцевим судом за правилами Цивільного процесуального кодексу України, а тому провадження у справі підлягає закриттю.

Відповідно до ч.1 статті 319 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов'язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Згідно п.1 ч.1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст. 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги ухвалює судові рішення у формі постанов згідно з вимогами, встановленими статтею 34 та главою 9 розділу II цього Кодексу, з урахуванням особливостей, зазначених у цій главі.

Керуючись ст. ст. 205, 308, 310, 313, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області - задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 листопада 2018 р. у справі № 0540/5860/18-а - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Провадження у справі № 0540/5860/18-а за позовом ОСОБА_4 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії - закрити.

Роз'яснити позивачу про право звернення з даним позовом в цивільному провадженні.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 04 лютого 2019 року.

Суддя-доповідач: Г.М. Міронова

Судді: І.В. Геращенко

Е.Г. Казначеєв