Справа № 480/100/19
Суддя: С.В. Воловик
Дата ухвалення: 2019-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2019 р. Справа № 480/100/19

Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Воловика С.В., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Суми адміністративну справу №480/100/19

за позовом ОСОБА_1

до відповідача-1 Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області

відповідача-2 Головного територіального управління юстиції у Сумській області

про визнання дій протиправними, скасування відмови та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1) звернувся з позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області (далі по тексту - відповідач-1, Відділ ДВС), Головного територіального управління юстиції у Сумській області (далі по тексту - відповідач-2, ГТУЮ у Сумській області), в якій просить суд:

- визнати протиправними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Колос Р.В. щодо повернення виконавчого листа №818/1534/18, виданого Сумським окружним адміністративним судом 23.10.2018. без прийняття до виконання;

- скасувати повідомлення старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Колос Р.В. від 14.11.2018 про повернення виконавчого листа №818/1534/18, виданого Сумським окружним адміністративним судом 23.10.2018, без прийняття до виконання;

- зобов'язати старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Колос Р.В. відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" вирішити питання про прийняття рішення щодо відкриття виконавчого провадження з виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 07.06.2018 по справі №818/1534/18 згідно виконавчого листа, виданого судом 23.10.2018.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує наступним. Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 07.06.2018 по справі №818/1534/18 задоволено позовні вимоги частково, зобов'язано відповідача здійснити виплату пенсії згідно із Законом України від 23 грудня 2015 року №900-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей», статтями 51, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», перерахунок якої проведено на підставі довідки ліквідаційної комісії УМВС України в Сумській області від 21.03.2018 №11/204-1001 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій станом на січень 2016р., починаючи з 01.01.2016 із врахуванням виплаченої суми пенсії.

Для примусового виконання вказаного рішення 23.10.2018 виданий виконавчий лист, на підставі якого, позивач звернувся з заявою до Відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Сумській області про примусове виконання судового рішення.

14.11.2018 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Сумській області Колос Р.В. прийнято повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання на підставі п.9 ч.4 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження". Підставами для прийняття вказаного рішення відповідача послугувало те, що 28.08.2018 р. набрав чинності Порядок погашення заборгованості з пенсійних витрат за рішенням суду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 р. № 649, а відтак, рішення Сумського окружного адміністративного суду від 07.06.2018 р. по справі №818/1534/18 не підлягає примусовому виконанню органами Державної виконавчої служби. Позивач не погоджується з вказаним рішенням відповідача та вважає його протиправним.

За наведених обставин, позивач вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Ухвалою суду від 30.01.2019 відкрито провадження у справі №480/100/19, розгляд справи призначений у відкритому судовому засіданні на 06.02.2019 о 11 год. 00 хв., відповідачу встановлений строк для подання відзиву.

Відповідачем, в порушення вимог ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України, станом на 06.02.2019 року відзив не надано.

Позивач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не прибув, причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не прибув, надав до суду клопотання про відкладення розгляду справи (а.с.28).

Відмовляючи в задоволенні заявленого клопотання, суд виходить з розумного строку розгляду справи, крім того, відповідно до положень статті 205 КАС України, відповідачем не надано доказів на підтвердження поважності причин неприбуття в судове засідання.

Згідно з ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Частиною 9 цієї статті встановлено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

На виконання вимог ч. 13 ст. 10 та ч. 1 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 4 ст. 229 КАС України).

Таким чином, враховуючи наведені обставини, фіксування судового засідання по справі не здійснювалось, справа розглянута в письмовому провадженні.

Всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши подані сторонами докази та об'єктивно оцінивши їх в сукупності, суд встановив наступне.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 07.06.2018 по справі №818/1534/18, яке набрало законної сили 10.07.2018, задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, зобов'язано ГУ ПФУ в Сумській області здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 згідно із Законом України від 23 грудня 2015 року №900-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей», статтями 51, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», перерахунок якої проведено на підставі довідки ліквідаційної комісії УМВС України в Сумській області від 21.03.2018 №11/204-1001 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій станом на січень 2016р., починаючи з 01.01.2016 із врахуванням виплаченої суми пенсії.

23.10.2018 на виконання вказаного рішення виданий виконавчий лист, який позивач подав до Відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Сумській області для примусового виконання судового рішення.

14.11.2018 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Сумській області Колос Р.В. прийнято повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання на підставі п.9 ч.4 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження". Підставами для прийняття вказаного рішення відповідач визначив те, що 28.08.2018 р. набрав чинності Порядок погашення заборгованості з пенсійних витрат за рішенням суду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 р. № 649, у зв'язку з чим, Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 07.06.2018 р. по справі №818/1534/18 не підлягає примусовому виконанню органами Державної виконавчої служби.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та обставинам справи, суд погоджується з доводами позивача щодо протиправності дій державного виконавця, з наступних підстав.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Перелік рішень, що підлягають примусовому виконанню, та виконавчих документів наведено у статті 3 Закону.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону підлягають примусовому виконанню рішення, зокрема, на підставі виконавчих листів.

З матеріалів справи убачається, що за рішенням суду по справі №818/1534/18 в частині про зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 згідно із Законом України від 23 грудня 2015 року №900-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей», статтями 51, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», перерахунок якої проведено на підставі довідки ліквідаційної комісії УМВС України в Сумській області від 21.03.2018 №11/204-1001 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій станом на січень 2016р., починаючи з 01.01.2016 із врахуванням виплаченої суми пенсії видано виконавчий лист.

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 4 Закону виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов'язок щодо виконання рішення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року № 649 було затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.

Відповідно до п. 1 Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі по тексту - Порядок), цей Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Тобто, згаданий Порядок прийнято з метою визначення механізму виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов'язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету і, відповідно, цей Порядок не регулює спірні правовідносини у виконавчому провадженні, зокрема, щодо визначення органів та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень. Такі органи та посадові особи визначені в Законі України "Про виконавче провадження" як спеціальному акті законодавства, що регулює умови і порядок виконання рішень судів.

Отже, у даному випадку, Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області є боржником у виконавчому провадженні, а не органом, який здійснює примусове виконання рішення. У свою чергу, орган державної виконавчої служби (державний виконавець) є єдиним органом, уповноваженим здійснювати примусове виконання рішення у справі про зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити перерахунок пенсії позивачу як пенсіонеру органів внутрішніх справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 1291 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування. (ч.ч. 4, 7 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах "Іммобільяре Саффі" проти Італії" (Case of Immobiliare Saffi v. Italy, Заява № 22774/93, п.п. 63, 66), Горнсбі проти Греції від 19.09.1997 (п.п. 40, 41), "Жовнер проти України", "Бурдов проти Росії", "Ясіун'єне проти Литви" (Jasiuniene c. Lituanie), "Руйану проти Румунії" (Ruianu c. Roumanie) наголошує на тому, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід'ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6.

При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що адміністративні органи є складовою держави, яка керується принципом верховенства права, а відтак інтереси цих органів збігаються з необхідністю належного здійснення правосуддя. Якщо адміністративні органи відмовляються або неспроможні виконати рішення суду, чи навіть зволікають з його виконанням, то гарантії, надані статтею 6 стороні на судовому етапі, втрачають свою мету.

У контексті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. виконання судового рішення, прийнятого будь-яким судом, має розглядатися як складова "судового розгляду".

Конституційний Суд України у рішенні від 30 січня 2003 року N 3-рп/2003 у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора вказав, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9 мотивувальної частини).

Отже, механізм ефективного судового захисту обумовлює у необхідних випадках застосування процедури виконання рішень суду.

У рішенні від 30 червня 2009 року N 16-рп/2009 Конституційний Суд України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частин сьомої, дев'ятої, пункту 2 частини шістнадцятої статті 236-8 Кримінально-процесуального кодексу України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

З огляду на зазначене, суд робить висновок, що примусове виконання рішення суду як завершальна стадія судового процесу є складовою та невід'ємною частиною гарантованого державою права на захист. При цьому, жодний державний орган не має права надавати висновки щодо наявності чи відсутності підстав для виконання рішення суду, яке набрало законної сили. Остаточне рішення суду має виконуватись в безумовному порядку за визначеною законодавством процедурою.

Примусове виконання рішення суду у справі про зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити перерахунок пенсії позивачу як пенсіонеру органів внутрішніх справ покладається на органи державної виконавчої служби та здійснюється на підставі Закону України "Про виконавче провадження".

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що повернення відповідачем виконавчого документу позивачу без прийняття його до виконання з посиланням на Постанову Кабінету Міністрів України № 649 від 22.08.2018, не відповідає критеріям, встановленим ч. 2 ст. 2 КАС України, у зв'язку з чим, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідент. номер НОМЕР_1) до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області (40003, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 28, ), Головного територіального управління юстиції в Сумській області (40003, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 28, ) про визнання дій протиправними, скасування відмови та зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Колос Р.В. щодо повернення виконавчого листа №818/1534/18, виданого Сумським окружним адміністративним судом 23.10.2018. без прийняття до виконання.

Скасувати повідомлення старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Колос Р.В. від 14.11.2018 про повернення виконавчого листа №818/1534/18, виданого Сумським окружним адміністративним судом 23.10.2018, без прийняття до виконання.

Зобов'язати старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Колос Р.В. відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" вирішити питання про прийняття рішення щодо відкриття виконавчого провадження з виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 07.06.2018 по справі №818/1534/18 згідно виконавчого листа, виданого судом 23.10.2018.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Воловик