Справа № 560/4172/18
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2019-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/4172/18
РІШЕННЯ

іменем України

30 січня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К.

за участю:секретаря судового засідання Варченко В.В. представника відповідача Поліщука Є.Р.
розглянувши адміністративну справу за позовом фізичної особи ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області № -2016 від 12.04.2018 року, яким фізичній особі ОСОБА_2 визначено податкове зобов'язання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб за 2016 рік в сумі 25 000 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що він є власником транспортного засобу марки NISSAN, моделі Murano, об'єм двигуна 3498 куб. см., 2012 року випуску, тип пального бензин, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, виданим ВРЕР ДАІ по обслуговуванню м. Хмельницького, Хмельницького та Волочиського районів.

12.04.2018 року Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області прийнято податкове повідомлення-рішення № -2016, яким позивачу визначено податкове зобов'язання зі сплати транспортного податку за 2016 рік в сумі 25000 грн.

Позивач вказує, що Головне управління ДФС у Хмельницькій області при прийнятті податкового повідомлення-рішення № -2016 від 12.04.2018 року порушило вимоги ст. 34, 267 ПК України, ст. 3 Закону України "Про державний бюджет", та в 2018 році визначило ОСОБА_2, податкове зобов'язання зі сплати транспортного податку за 2016 рік.

Базовим податковим (звітним) періодом по сплаті транспортного податку є календарний рік, тому в 2018 році податкове зобов'язання зі сплати транспортного податку за базовий податковий (звітний) період має бути 2017 рік, а не 2016 рік.

Також на думку позивача, належний їй автомобіль не є об'єктом оподаткування транспортним податком, а отже винесене відповідачем податкове повідомлення-рішення № -2016 від 12.04.2018 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 14.12.2018 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі із повідомленням сторін.

Позивач в судове засідання не прибув, хоча був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином, та подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, та за відсутності його представника.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, та надав суду пояснення згідно обставин викладених у відзиві на даний адміністративний позов.

В поданому відзиві представник відповідача зазначив, що прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення є повністю правомірним, оскільки у власності позивача перебуває автомобіль, який відповідно до інформаційних систем податкового органу є об'єктом оподаткування транспортним податком, і його вартість є більшою за 375 мінімальних заробітних плат, тому підстав для його скасування немає.

Також представником відповідача заявлено клопотання про залучення до участі в розгляді даної справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Міністерства економічного розвитку і торгівлі України.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 12.04.2018 року Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області прийнято податкове повідомлення-рішення № -2016, яким ОСОБА_2 визначено податкове зобов'язання зі сплати транспортного податку за 2016 рік в сумі 25000 грн.

Відповідно до пояснень представника відповідача, податкове зобов'язання з транспортного податку позивачу визначено у зв'язку з наявністю у нього на праві власності автомобіля NISSAN, моделі Murano, об'єм двигуна 3498 куб. см., 2012 року випуску, тип пального бензин.

У податковому повідомленні-рішенні № -2016 від 12.04.2018 року зазначено, що податкове зобов'язання позивачеві визначено за звітний (податковий) період 2016 рік.

Не погоджуючись з визначеним у вказаному податковому повідомленні-рішенні податковим зобов'язанням, позивач звернулася до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

01.01.2015 року набрав чинності Закон України № 71-VIII від 28 грудня 2014 року "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким шляхом викладення в новій редакції статті 267 Податкового кодексу України (далі - ПК України) було введено новий податок - транспортний податок.

Відповідно до підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Згідно з підпунктом 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України у редакції згідно з Законом України від 24.12.2015 року № 909-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році", що діяла у період з 01 січня по 31 грудня 2016 року, об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Відповідно до статті 10 ПК України транспортний податок належить до місцевих податків.

Положеннями підпунктів 12.3.2, 12.3.4. пункту 12.3 статті 12 ПК України передбачено, що при прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

Рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Зміни до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України, які діяли у період з 01 січня по 31 грудня 2016 року, були внесені Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" від 24 грудня 2015 року № 909-VIII.

Відповідно до пункту 4 розділу ІІ Прикінцеві положення Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" від 24 грудня 2015 року № 909-VIII в 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 ПК України та Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Отже, Законом України № 909-VIII не встановлювався новий транспортний податок, а також не змінювалась його ставка, з 1 січня 2016 року платниками транспортного податку є власники легкових автомобілів не старше п'яти років, середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права викладена Верховним Судом у постановах від 18 квітня 2018 року у справі № 802/2438/16-а, від 10 травня 2018 року у справі № П/811/1630/16, від 05 червня 2018 року у справі № 826/17092/16, від 01 серпня 2018 року у справі № 826/17172/16, від 29 серпня 2018 року у справі № 815/5503/16 та багатьох інших.

Станом на 01.01.2016 року мінімальна заробітна плата установлена в розмірі 1378,00 грн. (стаття 8 Закону України "Про державний бюджет України на 2016 рік"). Отже, 750 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2016 року складали 1 033 500 грн.

Таким чином, об'єктом оподаткування у 2016 році стали легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становить понад 1033 500 грн., та з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно).

Отже, правильність вирішення цього публічно-правового спору залежить від встановлення, чи є транспортний засіб, який належить позивачеві на праві власності, об'єктом оподаткування транспортним податком, і чи з'ясовував контролюючий орган ці обставини на момент визначення позивачеві податкового зобов'язання.

За змістом абзацу другого підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України середньоринкова вартість автомобілів для цілей віднесення їх до об'єктів оподаткування транспортним податком визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

На виконання вимог підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року № 66 затверджена Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі - Методика) (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Відповідно до пункту 1 Методики, вона встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей віднесення таких автомобілів до об'єктів оподаткування транспортним податком.

Пунктом 2 Методики передбачено, що середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 року № 403 (далі також Порядок №403), де за ціну нового транспортного засобу (Цн) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач.

Пунктом 3 Порядку №403 встановлено, що середньоринкова вартість транспортного засобу розраховується за методом аналогії цін ідентичних транспортних засобів за такою формулою: Ср = Цн х (Г / 100) х (1 ± (Гк / 100), де Цн - ціна нового транспортного засобу в Україні; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації згідно з додатком 1; Гк - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу згідно з додатком 2.

Джерелом інформації про ціни нових транспортних засобів в Україні є офіційні прайс-листи виробників (дилерів) або довідкові дані про ціни щодо ідентичних або аналогічних нових транспортних засобів в Україні чи країнах-виробниках (експортерах) з урахуванням податків та зборів, що визначаються відповідно до законодавства (пункт 4 Порядку №403).

Згідно з пунктом 5 Методики, ідентичними є автомобілі, в яких збігаються такі ознаки і параметри: марка; країна-виробник; тип кузова (седан, універсал тощо); модель; конструкція привода тягових коліс; тип та робочий об'єм двигуна; потужність двигуна; тип коробки переключення передач та інших складників силової передачі; габаритні розміри; рік випуску; комплектація. Розбіжності можуть стосуватися комплектації, пробігу та технічного стану.

Відповідно до пункту 13 Методики Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об'єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг (пункт 14 Методики).

На коефіцієнт коригування ринкової вартості транспортних засобів згідно додатком 1 та додатком 2 Методики впливає строк експлуатації транспортних засобів та нормативний середньорічний пробіг транспортних засобів. При цьому, технічний стан автомобіля відповідно до Методики не впливає на обрахунок середньоринкової вартості автомобіля. Однак, розбіжності між ідентичними автомобілями можуть стосуватися, зокрема, технічного стану легкового автомобіля.

Аналіз наведених положень Методики та Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів свідчить про врахування при розрахунку цієї вартості певних ознак, параметрів і характеристик транспортного засобу.

Обов'язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу законодавець покладає на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку. Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі отриманої від Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Відтак, підставою для прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення є отримана від Мінекономрозвитку інформація про вартість автомобіля позивача, яка розрахована виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля.

Аналогічна правова позиція у тотожних правовідносинах викладена Верховним Судом у постановах від 18 квітня 2018 року у справі №802/2438/16-а, від 10 травня 2018 року у справі №П/811/1630/16, від 05 червня 2018 року у справі №826/17092/16, від 1 серпня 2018 року у справі №826/17172/16, від 29 серпня 2018 року у справі №815/5503/16.

Суд зазначає, що ключовим моментом у питанні надання правової оцінки спірному податковому повідомленню-рішенню є встановлення наявності або відсутності у контролюючого органу при визначені оспорюваного податкового зобов'язання інформації про вартість конкретного транспортного засобу, яка була отримана від органу, уповноваженого її визначати - Мінекономрозвитку.

Тому для повного з'ясування обставин у даній справі, суд зобов'язаний був витребувати у відповідача або у Мінекономрозвитку, інформацію, яка стала підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення.

Суд зазначає, що він не може підміняти органи державної влади та здійснювати покладені на них повноваження, зокрема здійснювати розрахунок середньоринкової вартості автомобіля на сайті Мінекономрозвитку, оскільки вказаний розрахунок не може бути достовірним доказом, що автомобіль належний позивачу є об'єктом оподаткування транспортним податком у 2016 році, тому що він не враховує певних параметрів, які були актуальні на час визначення податкового зобов'язання за 2016 рік (постанови ВС від 05.06.2018 року у справі № 826/17092/16, від 12.06.2018 року у справі № 826/11959/16).

Аналіз викладених позицій Верховного Суду у взаємозв'язку з викладеними положеннями Податкового кодексу України дають підстави для висновку, що контролюючий орган може визначити податкове зобов'язання з транспортного податку лише у разі надходження від Мінекономрозвитку інформації про середньоринкову вартість транспортного засобу.

Чинне законодавство виключає можливість визначення контролюючим органом податкового зобов'язання з транспортного податку в інший спосіб, зокрема шляхом проведення визначення середньоринкової вартості транспортного засобу за власною ініціативою, у тому числі на підставі даних та інформації, розміщеної на сайті Мінекономрозвитку.

З'ясовуючи ту обставину, чи мав відповідач інформацію, отриману у встановленому законом порядку, що могла бути джерелом для висновків про вартість транспортного засобу, що належить позивачеві, Хмельницьким окружним адміністративним судом ухвалою від 14.12.2018 року вирішено витребувати в Міністерства економічного розвитку і торгівлі України інформацію про транспортний засіб марки Nissan, моделі Murano, об'єм двигуна 3498 куб. см., 2012 року випуску, розраховану за 2016 рік, відповідно до Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 №66, а також надати інформацію про те, чи розміщувались у Переліку об'єктів оподаткування транспортним податком у 2016 році відомості про вищезазначений автомобіль.

Витребовуваних документів Міністерство економічного розвитку і торгівлі України станом на дату розгляду справи не надало.

Разом з цим доказів або пояснень з приводу того, що Головне управління ДФС у Хмельницькій області на момент визначення позивачеві транспортного податку отримала від Мінекономрозвитку інформацію про середньоринкову вартість автомобіля позивача у 2016 році, відповідач не надав.

Частиною 2 статті 74 КАС України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з частиною 5 статті 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до частини 4 статті 9 КАС України, суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Проте це не означає, що суд зобов'язаний взяти на себе тягар доказування та перебрати невластиві йому повноваження щодо розрахунку середньо ринкової вартості транспортного засобу позивача та надання такої інформації відповідачеві для визначення податкових зобов'язань.

У зв'язку з цим суд констатує, що судом за результатами вчинених процесуальних дій у межах своєї компетенції не отримано, а відповідачем не надано доказів, які б підтверджували, що у розпорядженні Головного управління ДФС у Хмельницькій області на момент визначення позивачеві податкового зобов'язання з транспортного податку була наявна отримана у встановленому законом порядку від Мінекономрозвитку інформація про середньоринкову вартість автомобіля NISSAN, моделі Murano, об'єм двигуна 3498 куб. см., 2012 року випуску, тип пального бензин.

Беручи до уваги, що визначення середньоринкової вартості автомобілів для цілей нарахування транспортного податку є виключною компетенцією Мінекономрозвитку та враховуючи, що відповідач не довів, що у його розпорядженні на момент прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення була інформація про середньоринкову вартість автомобіля позивача, суд дійшов висновку, що податкове зобов'язання з транспортного податку відповідач позивачеві визначив безпідставно.

Окрім того суд зазначає, що згідно п.267.4. ст.267 ПК України, ставка транспортного податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Відповідно до п.п.267.6.1, 267.6.2, п.267.6 ст.267 ПК України, обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Суд звертає увагу відповідача, що податкове повідомлення-рішення № -2016 від 12.04.2018 року, яким визначено податкове зобов'язання позивачу за період 2016 року, винесено з порушенням пп. 267.6.2, п.267.6 ст.267 ПК України, оскільки таке податкове повідомлення-рішення повинно бути винесено та направлено платнику до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року). При цьому базовий податковий (звітний) період відповідно до пп.267.5.1. п.267.5. ст.267 ПК України, дорівнює календарному року.

Згідно статті 58 Конституції України, Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Податковий орган, як суб'єкт владних повноважень керуючись пп.261.6.2, п.261.6 ст.261, пп.267.5.1. п.267.5. ст.267 ПК України та з врахуванням ст. 58 Конституції України, у разі, якщо вказаний транспортний засіб, що належав позивачу був об'єктом оподаткування у 2016 році, повинен був винести та надіслати спірне податкове повідомлення-рішення, ще до 01 липня 2016 року, чого ним зроблено не було.

З урахуванням викладеного, податкове повідомлення-рішення № -2016 від 12.04.2018 року є протиправним та підлягає скасуванню.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідач у справі належних і достатніх доказів, які б підтверджували наявність правових та фактичних підстав для визначення позивачеві податкового зобов'язання під час розгляду справи не надав.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судові витрати у розмірі 704,80 грн., що складаються з витрат, понесених у зв'язку із сплатою судового збору, підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області № -2016 від 12.04.2018 року, яким фізичній особі ОСОБА_2 визначено податкове зобов'язання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб за 2016 рік в сумі 25 000 грн.

Стягнути на користь фізичної особи ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 704,80 грн., (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 04 лютого 2019 року

Позивач:ОСОБА_2 (АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1)
Відповідач:Головне управління ДФС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17,Хмельницький,Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 39492190)

Головуючий суддя В.К. Блонський