Справа № 370/1721/17
Суддя: Мазка Н. Б.
Дата ухвалення: 2019-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №370/1721/17

"10" січня 2019 р. Макарівський районний суд Київської області

у складі: судді Мазки Н.Б.

із секретарем Ребенок Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Макарів Макарівського району Київської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 до заступника начальника Житомирської митниці ДФС Мірошниченко М.І. про визнання незаконною та скасування постанови в справі про порушення митних правил №0412/10100/17,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до заступника начальника Житомирської митниці ДФС Мірошниченко М.І. про визнання незаконною та скасування постанови в справі про порушення митних правил №0412/10100/17, посилаючись на те, що 11.07.2017 року відносно нього було винесено постанову в справі про порушення митних правил №0412/10100/17, передбачених ч.3 ст.470 МК України та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500.00 гривень.

Постанова складена заступником начальника Житомирської митниці ДФС Мірошниченко М.І.

Позивач вважає постанову неправомірною та такою, що підлягає скасуванню.

У постанові вказано, що він, ОСОБА_1 перевищив строк транзитного ввезення транспортного засобу «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2. 27.03.2016 року позивачем було ввезено вказаний автомобіль та вивезено його з перевищенням строку 10 днів, передбаченого ст.95 МК України.

Позивач стверджує, що відповідачем у даному випадку грубо порушений шестимісячний строк накладення адміністративного стягнення, визначений ст.467 МК України. Враховуючи максимальний строк вивезення транспортного засобу «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 з митної території України був до 05.04.2016 року (строк передбачений ст.95 МК України).

Розуміючи свою відповідальність він, позивач після поломки транспортного засобу 05.04.2016 року звернувся до Київської митниці ДФС, за фактичним місцезнаходженням транспортного засобу, із заявою про неможливість вивезення транспортного засобу в строки у зв'язку з аварією.

31.03.2016 року видана довідка про неможливість експлуатації транспортного засобу «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 у зв'язку з проведенням ремонту двигуна.

Таким чином, митний орган в особі Київської митниці ДФС дізналася про порушення строків вивезення транспортного засобу «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 ще 05.04.2016 року. Враховуючи те, що митниця була обізнана про факт порушення ним строків транзиту одночасно з їх завершенням, то строки накладення адміністративного стягнення в даному випадку також спливли 05.10.2016 року.

Незважаючи на це, заступник начальника Житомирської митниці ДФС виніс вищевказану постанову про порушення митних правил з порушенням строків накладення адміністративного стягнення.

Позивач просить: відновити строк на оскарження постанови в справі про порушення митних правил №0412/10100/17; постанову в справі про порушення митних правил №0412/10100/17 від 11.07.2017 року заступника начальника Житомирської митниці ДФС Мірошніченко М.І. - визнати незаконною та скасувати.

Позивач ОСОБА_1 надав заяву про розгляд справи за своєї відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач заступник начальника Житомирської митниці ДФС Мірошніченко М.І. будучи повідомленим про час, місце розгляду справи, до суду не з?явився, про причини неявки не повідомив, відзиву у встановлений термін не надав.

Встановлено, що відповідно довідки №119 від 31.03.2016 року, виданої ТОВ «Порше Мобіліті», транспортний засіб «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, знаходиться на СТО з 31.03.2016 року у зв'язку з проведенням ремонту двигуна (а.с.6).

Відповідно постанови в справі про порушення митних правил №0412/10100/17 від 11.07.2017 року, ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 8500.00 гривень (а.с.9-12).

Згідно довідки від 31.03.2016 року за підписом ОСОБА_4, автомобіль «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2 знаходився на СТО з 31.03.2016 року з приводу ремонту мотора (а.с.25).

До матеріалів справи додана квитанція №1292 від 04.06.2017 року, згідно якої ОСОБА_1 перерахував на ім?я ОСОБА_4 11800.00 гривень (а.с.24).

Відповідно до вимог ст.90 МК України, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно вимог п.1 ч.1 ст.95 МК України, строк транзитного перевезення для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Відповідно ч.3 ст.470 МК України, перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Позивач у своєму позові посилається на те, що правопорушення передбачене ч.3 ст.470 МК України не є триваючим, а відтак відповідачем пропущений шестимісячний строк притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення митних правил.

За змістом вимог ч.1 ст.467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до ст.522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Аналіз наведеної правової норми свідчить про те, що перелік триваючих правопорушень, визначений у ст.467 МК України, не є вичерпним.

Триваючими визначаються правопорушення, які, почались з якоїсь протиправної дії або бездіяльності та здійснюються в подальшому безперервно шляхом невиконання обов'язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний, або не виконує конкретний покладений на нього обов'язок, або виконує його не повністю чи неналежним чином.

Діяння (бездіяльність) позивача щодо не вивезення транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, за межі території України, характеризуються тривалим невиконанням встановленого Митним Кодексом України обов'язку. Вчиняючи такі діяння, позивач перебував у стані безперервного порушення закону, тому відповідне порушення не може вважатись таким, що носить разовий характер.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 31.10.2018 року №490/11485/16-а, від 26.12.2018 року №464/6899/16-а.

Отже, використання транспортного засобу, що перебуває в режимі транзиту, та щодо якого існує обов'язок вивезення за межі митної території, протягом 10-денного строку, є триваючим правопорушенням, оскільки в даному випадку особа перебуває в безперервному стані протиправної бездіяльності через невиконання свого обов'язку, а відтак, виявивши вказане порушення та приймаючи оскаржувану постанову, адміністративне стягнення за порушення митних правил накладене відповідачем в межах строку, передбаченого ст.467 МК України, а саме не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення.

Частиною1 ст.460 Митного кодексу України визначено, що вчинення порушень митних правил, передбачених ч.3 ст.469, ст..470, ч.3 ст.478, ст.481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Таким чином, дана норма чітко визначає умови звільнення особи від відповідальності за вказане порушення митних правил. Такими умовами відповідно підтверджується відповідними документами.

Згідно Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 року №1118 до обставин непереборної сили відносяться: смерть власника транспортного засобу, стихійне лихо (пожежа, повінь, інше стихійне лихо чи сезонне природне явище, зокрема замерзання моря тощо, закриття шляхів тощо), військові дії чи надзвичайний стан у регіоні, через який переміщується транспортний засіб, страйк, злочинні дії третіх осіб, спрямовані проти власника транспортного засобу, дорожня пригода за участю транспортного засобу, яка спричинила повне або часткове його пошкодження, неможливість подальшого руху транспортного засобу, якщо зсув або ожеледиця створює небезпеку чи загрозу дорожньому руху, життю чи здоров'ю людей або навколишньому середовищу, інші схожі за характером обставини чи події.

Крім цього, відповідно до п.2 розділу VIII Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 31.05.2012 №657, обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема, стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов'язкових для особи, закриття шляхів, проток каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події; аварія - небезпечна подія техногенного характеру, у зв'язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Обов'язковою ознакою обставин непереборної сили є надзвичайність та невідворотність.

Пунктом 5 розділу VIII вищезазначеного Порядку визначено, що якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Статтею 192 МК України передбачено, що якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до митного органу призначення, перевізник зобов'язаний терміново повідомити найближчий митний орган про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Пункт 3 розділу VІІІ Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 31.05.2012 №657 передбачено, що залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

Право засвідчувати форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), за зверненням суб'єктів господарської діяльності та фізичних осіб та видачі сертифікатів щодо форс-мажорних обставин передбачено Законом України від 02.12.1997 року №671/97, надано Торгово-промисловій палаті України та уповноваженими нею регіональним торгово-промисловим палатам як єдиним органам із засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) в Україні.

Позивач посилається на те, що його автомобіль з 31.03.2016 року перебував у ремонті, проте ним не надано жодного документу, який підтверджував би факт обставин непереборної сили або дорожньо-транспортної пригоди.

Будь-яких доказів того, що транспортний засіб потребував ремонту в результаті аварії або дії обставин непереборної сили, подані позивачем суду документи не містять.

Жодною нормою законодавства не встановлено вимог щодо вивезення транспортних засобів за межі митної території України лише власним ходом. Так, вищенаведеними нормами законодавства передбачено обов'язок доставити транспортний засіб у митний орган призначення до закінчення строку, проте спосіб виконання цього обов'язку не передбачений.

Отже, ремонт транспортного засобу не міг завадити позивачу вивезти автомобіль за межі митної території України за допомогою інших способів (наприклад, на лафеті, на евакуаторі, шляхом буксирування).

З аналізу зазначених вище норм видно, що законодавством чітко визначено умови можливості не включення до строків транзитного перевезення часу дії обставин непереборної сили чи аварії та/або ліквідації їх наслідків: документальне підтвердження факту дорожньо-транспортної пригоди або дії обставин непереборної сили; вчасне (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) письмове інформування перевізником найближчого митного органу про дорожньо-транспортну пригоду або дії обставин непереборної сили.

Аналіз вищенаведених норм митного законодавства та встановлених фактичних обставин справи дає підстави для висновку, що сам по собі факт перебування автомобіля на ремонті, не підтверджує факту дорожньо-транспортної пригоди чи обставин непереборної сили, та в контексті ст.192 МК України, не перериває, встановлений ч.1 ст.95 МК України, строк транзитного перевезення для автомобільного транспорту.

Вищевказане узгоджується з правовою позицією Вищого адміністративного суду України в аналогічних справах №К/800/15082/16, №К/800/25810/16, №К/800/21036/16.

Відповідно до положень ст.460 МК України, документи щодо ремонтних робіт транспортного засобу не відносяться до документів, які підтверджують факт дорожньо-транспортної пригоди, дії обставин непереборної сили.

З аналізу зазначених вище норм вбачається, що законодавством чітко визначено умови можливості не включення до строків транзитного перевезення часу дії обставин непереборної сили чи аварії та/або ліквідації їх наслідків: документальне підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили; вчасне (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) письмове інформування перевізником найближчого митного органу про обставини події.

Згідно ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Позивачем у позові зазначено, що він звернувся до Київської митниці ДФС, за фактичним місцезнаходженням транспортного засобу із заявою про неможливість вивезення транспортного засобу в строки у зв'язку з аварією, проте належних доказів на підтвердження вказаного факту позивачем додано не було.

Керуючись ст.8, 9, 73, 74, 77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.192, 460, 470 ч.3 , 481, 491, 494 Митного Кодексу України,

в и р і ш и в :

У задоволені позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення з урахуванням положень п.п.15.5п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України.

Суддя