Справа № 200/13596/18-а
Суддя: Галатіна О.О.
Дата ухвалення: 2019-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2019 р. Справа№200/13596/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого суду Галатіної О.О.,

при секретарі Картавих Г.В.

за участю

позивача ОСОБА_2

представник відповідача не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Торецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

30.11.2018 на адресу суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 до Торецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 1991 року перебуває на обліку в Торецькому об'єднаному управлінні Пенсійному фонду України Донецької області та з травня 2018 року пенсію перейшов на пенсію за віком. 24.09.2018 позивач звернувся до відповідача з заявою № 2759 про перерахунок пенсії стажу відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Рішенням № 371 від 28.09.2018 про незалік до пільгового стажу відповідач відмовив позивачу в заліку до пільгового стажу період роботи з 01.07.1991 по 31.12.1994 на підприємстві «Шахта ім. Артема», через те, що положення ст. ст. 1,8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» поширюється на працівників, передбачених пунктами "а", "б", "в" та не поширюється на працівників, передбачених пунктами "г", "д", "с" підрозділу І "Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалин" розділу І "Гірничі роботи" Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року № 36.

З огляду на викладене вище, позивач, апелюючи до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» стверджує про те, що наведена вище бездіяльність відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_3, як пенсіонеру, якому призначена пенсія у відповідності до ст.114 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за списком №1 є протиправною та такою, що порушує його права та законні інтереси, що і зумовило його звернутись до суду із означеною позовною заявою.

Позивач під час судового засідання надав пояснення аналогічні викладеним у позові просив суд задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився. Через відділ діловодства та архівної роботи суду надав відзив, відповідно до якого зазначив, що згідно довідки про підтвердження пільгового характеру роботи від 03.07.2008 № 01-5/73 період роботи з 01.07.1991 по 31.12.1994 позивач працював в якості старшого механіка, зайнятого на підземних роботах 50% і більше робочого часу, що передбачено п. «г» п. 1 п. 1 списком № 1. Посада старший механік відноситься до посад, на яких працівники зайняті на підземних роботах 50 і більше відсотків робочого часу на рік (в обліковому періоді), що не відноситься до робіт відповідно до ст. 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" (повний робочий день на підземних умовах). На підставі зазначеного вище, та з урахуванням норм ст. 8 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» повноважний представник відповідача просить суд у задоволенні пред'явлених позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи, дослідивши пояснення учасників справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером, якій призначена пенсія за віком на пільгових умовах за списком №1, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», інвалідом ІІ групи відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1

В матеріалах справи містяться відомості, що ОСОБА_2 звернувся із завою № 2759 до Торецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою щодо обчислення пенсії останньому.

28.09.2018 Торецьким об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області прийнято рішення № 371 про незалік до пільгового стажу спірного періоду, через те, що з 16.09.2008 р. набув чинності Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Відповідно до статті 1 дія останнього поширюється на працівників, що видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві та уранові руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та членів їх сімей. Відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менше як три прожиткових мінімуми для осіб, що втратили працездатність. Дія статей 1, 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» поширюється на працівників, передбачених пунктами "а", "б", "в", та не поширюється на працівників, передбачених пунктами «г», «д», «є» підрозділу І "Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень" розділу І "Гірничі роботи" Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36.

Відповідно до довідки, виданої Виконавчою дирекцією з ліквідації Шахт, ОСОБА_2 працював на посадах, що передбачені пунктом "г" підрозділу 1, розділу 1 Списку № 1, затвердженого постановою КМУ №36 від 16.01.2003.

Враховуючи вищезазначене дія статей 1, 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" на ОСОБА_2 не поширюється.

Загальний стаж роботи ОСОБА_2 на підземних роботах складає 13 років 05 місяців 22 дні, з яких роботах за список № 1 - шахтарі - 09 років 00 місяців 09 днів, тому на останнього дія Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" не поширюється.

Позивач вважає, що рішення № 371від 28.09.2018 року прийнято не у спосіб норм діючого законодавства, а тому звернувся до суду із цим позовом за захистом свого порушеного права.

Правовідносини сторін, що виникають у сфері підвищення престижності шахтарської праці, надання додаткових гарантій у виплаті та підвищенні заробітної плати і розв'язанні соціально-побутових проблем шахтарів регулюються нормами Конституції України, ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці», ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» тощо.

Відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до ч.2 ст.22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст.64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63цієї Конституції.

Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 01.01.2004 р. № 1058-15 цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. Зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 01.01.2004 р. № 1058-15, законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Якщо міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Відповідно до ст.5 наведеного вище закону визначається сфера дії Закону та зазначається, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

При цьому, виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до ст.7 вказаного закону визначаються принципи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, зокрема, такі, як: законодавчого визначення умов і порядку здійснення загальнообов'язкового державного пенсійного страхування; обов'язковості страхування осіб, які працюють на умовах трудового договору (контракту) та інших підставах, передбачених законодавством, а також осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, фізичних осіб - підприємців; права на добровільну участь у системі загальнообов'язкового пенсійного страхування осіб, які відповідно до цього Закону не підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню; заінтересованості кожної працездатної особи у власному матеріальному забезпеченні після виходу на пенсію; рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов'язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування; диференціації розмірів пенсій залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати (доходу); солідарності та субсидування в солідарній системі; фінансування видатків на виплату пенсій, надання соціальних послуг за рахунок страхових внесків, бюджетних коштів і коштів цільових фондів; спрямування частини страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування для здійснення оплати договорів страхування довічної пенсії і одноразової виплати залежно від розмірів накопичень застрахованої особи з урахуванням інвестиційного доходу; державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав, передбачених цим Законом; гласності, прозорості та доступності діяльності Пенсійного фонду; обов'язковості фінансування за рахунок коштів Пенсійного фонду витрат, пов'язаних з виплатою пенсій та наданням соціальних послуг, в обсягах, передбачених цим Законом; цільового та ефективного використання коштів загальнообов'язкового державного пенсійного страхування; відповідальності суб'єктів системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування за порушення норм цього Закону, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов'язків.

Визначено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст.26 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Відповідно до ч.1 ст.114 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Частиною 2 статті 114 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на пільгових умовах пенсія за віком призначається: 1) працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки ІНФОРМАЦІЯ_2 і старші після досягнення ними такого віку: 45 років - які народилися по 31 березня 1970 року включно; 45 років 6 місяців - з 1 квітня 1970 року по 30 вересня 1970 року; 46 років - з 1 жовтня 1970 року по 31 березня 1971 року; 46 років 6 місяців - з 1 квітня 1971 року по 30 вересня 1971 року; 47 років - з 1 жовтня 1971 року по 31 березня 1972 року; 47 років 6 місяців - з 1 квітня 1972 року по 30 вересня 1972 року; 48 років - з 1 жовтня 1972 року по 31 березня 1973 року; 48 років 6 місяців - з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року; 49 років - з 1 жовтня 1973 року по 31 березня 1974 року; 49 років 6 місяців - з 1 квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року; 50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 20 років 6 місяців у чоловіків і не менше 15 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 21 року у чоловіків і не менше 16 років у жінок; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 21 року 6 місяців у чоловіків і не менше 16 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 22 років у чоловіків і не менше 17 років у жінок; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 22 років 6 місяців у чоловіків і не менше 17 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 23 років у чоловіків і не менше 18 років у жінок; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 23 років 6 місяців у чоловіків і не менше 18 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 24 років у чоловіків і не менше 19 років у жінок; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 24 років 6 місяців у чоловіків і не менше 19 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п'ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи; жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці», дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Відповідно до ст.8 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці», мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Відповідно до ст. ст. 6, 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а також кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 № 3477 - IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до п.22 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України» (заява №63134/00) поняття «власності», яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу №1, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як «майнові права», і, таким чином, як «власність» в цілях вказаного положення.

Відповідно до п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України» (заява №63134/00) в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.

Оцінивши надані сторонами у справі докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, відповідно до ст.86 КАС України, та надавши відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника в світлі висновку, викладеного в пункті 25 Рішення Європейського Суду з прав людини «Проніна проти України» (заява №63566/00, Страсбург 18 липня 2006 року), суд приходить до висновку про можливість винесення законного і об'єктивного рішення у справі з урахуванням всіх обставин, наведених вище.

При цьому, суд зауважує, що п.1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь - якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, гарантоване ст. 46 Конституції України, є непорушним.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом відповідності до наведеної вище норми Основного закону.

Суд зазначає, що для особливостей пенсійного забезпечення відповідно до ст.8 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» необхідна сукупність трьох умов, а саме: наявність стажу роботи не менше 15 років для чоловіків; зайнятість на підземних роботах повний робочий день та віднесення професії до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці; зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач - має стаж на підземних роботах, як це передбачено нормою ст. 8 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» понад 15 років, що підтверджується записами внесеним до трудової книжки, копія якої міститься в матеріалах справи, а саме: з 01.07.1991 призначений на посаду старшого механіка з підземними роботами, що дає право на отримання державної пенсії на пільгових умовах у відповідності до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України; бувзайнятою на підземних роботах повний робочий день, та його професія віднесена до Списку №1 виробництв, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо важкими умовами праці; зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим КМУ.

За наведених обставин, суд вважає, що на позивача розповсюджуються норми Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», тобто в даному випадку наявні правові підстави для призначення пенсії в розмірі 80 відсотків від його середнього заробітку, з огляду на те, що посади позивача відноситься до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України.

При цьому, оцінюючи доводи позивача щодо підстав відмови у перерахунку позивачці призначеної останній пільгової пенсії за Списком №1 на підставі с.8 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці», з огляду на непоширення на позивача дії ст.ст.1, 8 наведеного вище ЗУ, оскільки відповідно до уточненої довідки, виданої «Шахтою ім. Артема» позивач працював на посадах, що передбачені пунктом «г» підрозділу 1, розділу 1 Списку №, затвердженого постановою КМУ №36 від 16.01.2018 р., суд зазначає наступне.

Як в тексті ст.1, так в тексті ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» не міститься будь-яких застережень або обмежень, пов'язаних із застосуванням зазначених норм чинного законодавства України щодо поширення дії зазначених статей на працівників, передбачених пунктами «а», «б», «в», та не поширення наведених норм на працівників, передбачених пунктами «г», «д», «е» підрозділу 1 «Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві, шахтах, рудників, копалень» розділу 1 «Гірничі роботи» Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Постановою КМУ від 16.01.2013 р. №36.

В наведеному контексті, посилання відповідача на листи Міністерства праці та соціальної політики України від10.12.2008 р. №13685/0/14-08/010 та від 04.02.2009 р. №1147/0/14-09-039 щодо поширення дій статей 1, 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», на працівників, передбачено п. «а», «б», «є» та не поширення на працівників, передбачених пунктами «г», «д», «с» підроздіду І «Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних, в геологорозвідці на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень» розділу І «Гірничі роботи» Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 р. №36,не відповідає змісту ст. 1, 8 зазначеного вище ЗУ, а відтак не може бути покладено в основу відмови позивачу у перерахунку пільгової пенсії останній з урахуванням наведених вище ст.ст.1, 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», оскільки Міністерства праці та соціальної політики України не наділено нормами чинного законодавства України щодо довільного тлумачення норм чинного законодавства України, а також щодо звуження прав осіб, які отримують пільгову пенсію за Списком №1 щодо здійснення перерахунку такої пенсії з урахуванням ст. 1, 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та мають право на здійснення такого перерахунку.

Відтак, суд встановивши відповідно до ч.2 ст.2 КАС України факт бездіяльності суб'єкта владних повноважень - відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії позивачу, відповідно до ст.8 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської професії» у розмірі 80 % середньої заробітної плати позивача вважає за необхідне скасувати рішення № 371 від 28.09.2018 року та зобов'язати Торецьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до пільгового стажу період роботи на підприємстві «шахта ім. Артема» з 01.07.1991 року по 31.12.1994 року

Судові витрати розподілити відповідно до статті 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 242 - 244, 246, 250, 254, 255 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Торецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Скасувати рішення № 371 від 28.09.2018 року Торецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про незалік до пільгового стажу ОСОБА_2 період роботи щ 01.07.1991 року по 31.12.1994 року на підприємстві «Шахта ім. Артема».

Зобов'язати відповідача розглянути заяву ОСОБА_2 про перерахунок пенсії по стажу, зарахувавши період роботи з 01.07.1991 року по 31.12.1994 року на підприємстві «Шахта ім. Артема» до пільгового стажу.

Рішення виготовлено у нарадчій кімнаті та проголошено вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 25 січня 2019 року. Повний текст рішення суду виготовлено 06 лютого 2019 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Галатіна О.О.