Справа № 188/1906/18
Суддя: Місюра К. В.
Дата ухвалення: 2019-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 188/1906/18
Провадження № 2-а/188/2/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2019 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Місюра К.В.

при секретарі: Хандрига Л.І.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: не з'явився

третя особа: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції Першотравенського відділення поліції Павлоградського ВПГУНП в Дніпропетровській області третьої особи Першотравенського відділення поліції Павлоградського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адмінітатиного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху № 937097 від 25.12.2018 року, -

ВИРІШИВ:

29 грудня 2018 року до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області надійшла адміністративна справа ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції Першотравенського відділення поліції Павлоградського ВПГУНП в Дніпропетровській області третьої особи Першотравенського відділення поліції Павлоградського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) грн. по справі про адмінітатиного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху № 937097 від 25.12.2018 року.

В обґрунтування свого позову він зазначив, що він, ОСОБА_1, 25.12.2018 року дійсно керував транспортним засобом ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_1 у м. Першотравенськ. В цей час, на вул. Молодіжна, його автомобіль було зупинено працівниками патрульної поліції з невідомих підстав, перевіривши документи, інспектор обійшов автомобіль і повідомив, що на його автомобілі відсутні бризковики, які передбачені конструкцією даного транспортного засобу, тим самим порушив п. 31.4.7 (е) ПДР за що ч. 1 ст. 121 КУпАП передбачена відповідальність, у зв'язку із чим було накладено адміністративний штраф в розмірі 340 гривень. Він намагався пояснити інспектору, що автомобіль перебував на ремонті, та що він придбав нові бризковики, які на даний час знаходяться в бажаному відділенні автомобіля і він може усунути неполадку на місці, але інспектор не надав мені такої можливості.

Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення є незаконним, не обгрунтованим та недоведеним, а постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП018 № 937097 від 25.12.2018 року підлягає скасуванню.

До того ж, вважає, що працівник патрульної поліції не мав права притягти його до адміністративної відповідальності без доказів та без з'ясування всіх обставин справи. Звинувачення не може грунтуватися лише на припущеннях працівника патрульної поліції. Якщо ж поліцейський встановив докази, які вказують на вчинення правопорушення і посилається на них, водій має право ознайомитися з цими доказами, навіть якщо це відеозапис нагрудної камери інспектора. У разі відмови поліцейського надати водію для ознайомлення такий відеозапис, можна вважати, що такого доказу не існує.

Тобто, можна вважати, що відповідачем фактично не зафіксовано порушення ним правил дорожнього руху, яке б доводило його вину, також при розгляді справи не були досліджені інші докази по справі. Будь-яких з вище наведених доказів моєї вини не надано. У відповідності до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З цього виходить, що окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб'єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов'язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Уповноважена посадова особа, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, відповідно до статті 280 КУпАП зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правомірного вирішення справи (п. 7 Інструкції).

Крім того за результатами перевірки технічного стану ТЗ відповідно наказу № 534 від 13.10.2008 року МВС України «Про затвердження Порядку здійснення контролю за технічним станом колісних транспортних засобі (Надалі ТЗ) під час їх експлуатації» складається Акт перевірки технічного стану колісного транспортного засобу (далі - Акт перевірки) за формою, наведеною у додатку до цього Порядку, копія якого надається водієві КТЗ.

Але хоче зауважити, що інспектором поліції фактично було проведено перевірку технічного стану його автомобіля, але в порушення вищезазначеного наказу акт перевірки не складався та його копія йому не видавалась.

Він є пильним, уважним та обережним водієм, чітко дотримуючись правил дорожнього руху, тому розпочинаючи рух на своєму автомобілі перевірив технічну справність основних елементів авто: коліс, шин, гальмівної системи, рульового керування, двигуна та світлових приладів. Всі вузли та агрегати на момент перевірки були у стравному робочому стані. Технічний стан автомобіля відповідав вимогам стандартів, правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та ін. документам. А також, врахував дорожні умови, наявність перешкод перешкод на даній ділянці дороги, інтенсивність та рівень організації дорожнього руху, крім того, врахувавши всі фактори вважає, що не порушував Правил дорожнього руху, перешкод у здійснені права керування іншим особам не доставляв.

Разом з тим, інспектор не взяв до уваги його пояснення, в яких він зазначав, що не згоден з вказаними в постанові фактами, що бризковики знаходяться в багажному відділенні і він самостійно може виправити дану несправність, скориставшись п.31.5 ПДР України, а також те, що правопорушення вчинене ним не є тяжким і не призвело до будь-яких негативних наслідків і за малозначністю просив звільнити від показання обмежитися усним зауваженням.

Таким чином, як би відповідач дослідив всі належні і допустимі докази по справі, враховуючи чинне законодавство, а також те, що правопорушення вчинене ним не є тяжким і не призвело до будь-яких негативних наслідків, вважає, що інспектор, відповідно до ст.22 КУпАП міг звільнити його від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. Однак, виходячи із обставин справи, жодних інших доказів по справі, крім постанови, наприклад свідків, показань технічних приладів чи технічних засобів, чи інших доказів по справі, на момент розгляду адміністративної справи, не було!

Отже, при розгляді справи поліцейський не представився, не надав документи, не повідомив причини зупинки, не роз'яснив йому його права та обов'язки, не повідомив його про можливість відкладення справи для того щоб скористатися правовою допомогою, порушивши його права на звернення за правовою допомогою, також, не виявив обставини, які виключають адміністративну відповідальність, пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також не були з'ясовані інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, внаслідок чого при винесенні постанови поліцейським не було враховано характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан та інші обставини, які слід враховувати при призначенні адміністративного стягнення відповідно до ст. 33 КУпАП.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить суд їх задовільнити.

Відповідач та третя особа в судове засідання не з'явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, на адресу суду від відповідача та третьої особи будь-яких заяв та клопотань не надходило.

Вислухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що інспектором сектору роти реагування патрульної поліції Першотравенського відділення поліції Павлоградського ВПГУНП в Дніпропетровській області Хрипко І.М. було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18№937097 від 25.12.2018 року, за порушення п.31.4.7(е) ПДР України та накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. (а.с.10)

Дана постанова була винесена з урахування всіх вимог передбачених ст. 256, 283 КУпАП.

Стаття 222 КУпАП надає повноваження розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення, передбачені ч.1 ст. 121 КУпАП працівниками Органів Національної поліції.

Судом встановлено, що інспектор сектору роти реагування патрульної поліції Першотравенського відділення поліції Павлоградського ВПГУНП в Дніпропетровській області Хрипко І.М., є працівником Органів Національної поліції, має спеціальні знання, а отже постанова серії ДПО18№937097 від 25.12.2018 року винесена правомірно.

Відповідно ч. III п. 2 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно ч.3 ст. 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративного правопорушення, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Разом з цим, суд вважає, що позивачем не надано доказів на спростування обставин викладених у оспорюваній постанові.

Висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП повністю відповідає встановленим обставинам та матеріалам справи, а також підтверджується самим правопорушником. Стягнення за адміністративне правопорушення накладено у межах, визначених санкцією ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Посилання позивача на те, що при винесені постанови та призначення стягнення інспектором не було враховано пом'якшені обставини, особу правопорушника, та інші обставини, що мають значення для вирішення справи, які передбачені ст. 33 КУпАП, суд не приймає до уваги виходячи з наступного.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що при прийнятті рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності інспектором не було порушено порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та прав позивача.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

В силу положень ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, оскільки підстави для скасування оскаржуваної постанови судом не встановлені, в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 12, 222, 251, 252, 254, 256, 268, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 2, 4-5, 7-10, 72-78, 241-244, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцять днів з дня його проголошення до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Суддя К. В. Місюра