Справа № 810/4351/18
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2019-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2019 року № 810/4351/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лисенко В.І., за участі секретаря судового засідання Приходько Н.І.,

представника позивача - Чирки П.Г.,

представника відповідача - Пушкарського С.С.,

представника третьої особи - Плужної Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Житлово-комунального господарства села Морозівка до Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області, третя особа - Морозівська сільська рада Баришівського району Київської області про визнання протиправним та скасування припису,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Житлово-комунальне господарство села Морозівка з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати припис від 18.07.2018 № 147 Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що за результатами розрахунків економічно обґрунтованих витрат, які включені до житлово-комунальних тарифів, у зв'язку із збільшенням заробітної плати та витрат на паливно-енергетичні ресурси, позивачем було скориговано тарифи у бік збільшення. При цьому, зазначено, що коригуванню підлягали лише складові витрат, за якими відбулися цінові зміни у бік збільшення.

Позивач переконаний, що на підставі позапланової перевірки відповідач дійшов безпідставного висновку про те, що Житлово-комунальним господарством села Морозівка введено в дію та застосовано тарифи, які сформовані з порушенням вимог чинного законодавства та прийняв протиправний припис, яким вимагається здійснити належний розрахунок комунальних тарифів і повернути споживачам, шляхом перерахунку, суми коштів за житлово-комунальні послуги, які сформовані та введені всупереч вимогам законодавства.

Відповідач позов не визнав, свої заперечення висловив у письмову відзиві, в якому зазначив, що за результатами позапланового заходу державного нагляду (контролю), встановлено, що коригування тарифів на житлово-комунальні послуги, зокрема, послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, і послуг на централізоване водопостачання та водовідведення, відбулось без додержання передбаченого порядку.

Третя особа своїм правом, передбаченим статтею 165 КАС України, не скористалась, пояснень по суті справи до суду не надавала.

Ухвалою суду від 27.08.2018 відкрито загальне позовне провадження в даній адміністративній справі.

Протокольною ухвалою суду від 11.12.2018, було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

У судове засідання, призначене на 22.01.2019, прибули представник позивача, представник відповідача та представник третьої особи.

Представники позивача та третьої особи позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити адміністративний позов, представник відповідача з позовом не погодився, наполягав на відмові у його задоволенні.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши учасників справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Як убачається з матеріалів справи, рішеннями Морозівської сільської ради від 15.09.2017 №378-28-07 та від 01.02.2018 №445-33-07, затверджено скориговані тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, водопостачання та водовідведення, вивіз твердих побутових відходів (а.с. 59).

08 червня 2018 року до Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області звернулась фізична особа ОСОБА_4 (а.с. 57).

У вказаному зверненні зазначено, що Морозівською сільською радою, було затверджено тарифи на житлово-комунальні послуги без їх економічного обґрунтування, без оприлюднення регуляторного акта та за відсутності аналізу регуляторного впливу. Зважаючи на такі обставини, фізична особа просила перевірити розрахунки планових витрат при формуванні тарифів на житлово-комунальні послуги, які надаються Житлово-комунальним господарством с. Морозівка, та їх відповідність нормам законодавства.

Отримавши вказане звернення фізичної особи, відповідач звернувся до Державної регуляторної служби України та погодив проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю), що встановлюється із погодження на проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) на підставі обґрунтованого звернення фізичної особи про порушення суб`єктом господарювання її законних прав від 06.06.2018 № 6225 (а.с. 60).

У подальшому, на підставі наказу Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області від 11.07.2018 №1297/Д та направлення на проведення заходу від 11.07.2018 №2197, посадовими особами відповідача проведено перевірку дотримання вимог щодо формування, та встановлення державних регуляторних цін Житлово-комунальним господарством с. Морозіка. (а.с. 61-62).

За результатами проведення перевірки складено акт від 13.07.2018 №24, яким встановлено порушення позивачем Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 №869, Порядку формування тарифів на послуги з вивезення побутових відходів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.2006 №1010, Закону України "Про житлово-комунальні послуги", Закону України "Про ціни та ціноутворення" (а.с. 63-68).

До таких висновків перевіряючі дійшли з огляду на те, що позивачем після надання розрахунків тарифів на житлово-комунальні послуги не було доведено до відома споживачів інформацію про намір зміни тарифу, а проект рішення місцевого самоврядування з питань встановлення тарифів на житлово-комунальні послуги не оприлюднено у передбаченому законодавством порядку. Також, тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій розраховано для всіх будинків, а не для кожного окремо, а сам тариф є економічно необґрунтованим та не відповідає закріпленим вимогам. Тарифи на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення також не є економічно обґрунтованими, при формуванні тарифу не був складений та врахований річний план з централізованого водопостачання та водовідведення.

18 липня 2018 року Головним управлінням Держпродспоживслужби в Київській області прийнято припис №14, яким від позивача вимагається (а.с. 70-71):

1. Житлово-комунальному підприємству с. Морозівка в термін до 01.09.2018 здійснити розрахунки тарифів на централізоване водопостачання, водовідведення та тарифів на вивезення ТПВ відповідно до вимог Порядків формування і подати на затвердження до виконавчого комітету Морозівської сільської ради відповідно до пункту 2 частини "а" статті 28 закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та пункту 2 частини 3 статті 4 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

2. Житлово-комунальне підприємство с. Морозівка в термін до 01.09.2018 повинно повернути споживачам за період з 01.02.2018 по 30.06.2018 шляхом здійснення перерахунку за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій суму у розмірі 66159,79 грн. за послуги централізованого водопостачання суму у розмірі 17260,43 грн., за послуги водовідведення суму у розмірі 22388,24 грн., у зв`язку із введенням в дію та застосуванням тарифів на житлово-комунальні послуги, які сформовані та введено в дію з порушенням вимог Порядків формування, та які не набрали чинності, порушення вимог ч.2 ст. 12, 31, 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та п. 2, 3 ст.12 Закону України "Про ціни та ціноутворення".

На думку позивача, оскаржуваний припис є необґрунтованим та безпідставним, у зв'язку із чим, він звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами спору, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Основного закону України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до пункту 11 частини 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №667 "Про затвердження Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів", Держпродспоживслужба у сфері дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін: здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням вимог формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; здійснює державний нагляд (контроль) за достовірністю інформації, зазначеної у документах про формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; надає у випадках, передбачених законодавством, висновки щодо економічного обґрунтування витрат під час формування цін (тарифів) на товари, роботи і послуги, щодо яких запроваджено державне регулювання цін (тарифів); надає органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування, суб'єктам господарювання обов'язкові до виконання приписи про усунення порушень вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Частинами другою та третьою статті 12 Закону України "Про ціни і ціноутворення" закріплено, що державні регульовані ціни повинні бути економічно обґрунтованими (забезпечувати відповідність ціни на товар витратам на його виробництво, продаж (реалізацію) та прибуток від його продажу (реалізації). Зміна рівня державних регульованих цін здійснюється в порядку і строки, що визначаються органами, які відповідно до цього Закону здійснюють державне регулювання цін.

Зміна рівня державних регульованих цін може здійснюватися у зв'язку із зміною умов виробництва і продажу (реалізації) продукції, що не залежать від господарської діяльності суб'єкта господарювання.

Абзацом четвертим частини першої статті 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", передбачено, що підставою для здійснення позапланових заходів зі здійснення державного нагляду (контролю), є звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров'ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.

Отже, органи, які здійснюють контроль за дотриманням вимог законів України у сфері формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, якими відповідно до зазначених вище норм є Головні управління Держпродспоживслужби, наділені правами та повноваженнями щодо здіснення позапланових заходів, у тому числі, з підстав звернення фізичних осіб щодо порушення їх прав.

При цьому, законодавством передбачено, що у разі здійснення позапланового заходу саме на підставі звернення фізичної особи, для його проведення необхідне погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері.

Судом встановлено, що перевірка Головним управлінням Держпродспоживслужби в Київській області була здійснена на підставі звернення фізичної особи - гр. ОСОБА_4, у зв`язку із чим, керуючись вимогами закону, перевірку було погоджено із Державною регуляторною службою України.

Провівши перевірку, відповідач дійшов висновку про порушення позивачем порядку формування, встановлення та застосування держаних регульованих цін, зокрема житлово-комунальних тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг на централізоване водопостачання та водовідведення.

З`ясовуючи відповідність дійсності такого висновку перевіряючих та його правову обґрунтованість, судом враховано наступне.

Статтею першою Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року № 1875-IV закріплено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Суд наголошує, що даний спір підлягає вирішенню на підставі вищеназваного закону, оскільки Закон України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року №2189-VIII, на який посилається позивач, вказуючи на відсутність у ньому статей 31 та 32, буде введений в дію лише 01.05.2019.

Перелік учасників договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг регламентований статтею 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», частиною другою якої встановлено, що учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Згідно із частиною першою статті 12 Закону України № 1875-IV, житлово-комунальні послуги поділяються за: 1) функціональним призначенням; 2) порядком затвердження цін/тарифів.

Залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:

1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);

2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо);

3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо);

4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи:

1) перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг;

2) друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території;

3) третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін).

Статтею 31 Закону України від 24.06.2004 № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що виконавці/виробники здійснюють розрахунок економічно обґрунтованих витрат на виробництво житлово-комунальних послуг і подають їх на затвердження до органів місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку. Органи місцевого самоврядування затверджують ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво.

Згідно частини десятої статті 31 цього ж закону, у разі зміни протягом строку дії цін/тарифів обсягу окремих складових економічно обґрунтованих витрат з причин, які не залежать від виконавця/виробника, зокрема, збільшення або зменшення податків і зборів, мінімальної заробітної плати, орендної плати та амортизаційних відрахувань, підвищення або зниження цін на паливно-енергетичні та інші матеріальні ресурси, виконавці/виробники проводять коригування встановлених цін/тарифів на житлово-комунальні послуги і подають на затвердження до органу, уповноваженого здійснювати встановлення таких цін/тарифів. При цьому перерахунок цін/тарифів може проводитися шляхом коригування лише тих складових структури цін/тарифів, за якими відбулися цінові зміни в бік збільшення або зменшення. При коригуванні додатково враховується компенсація втрат (або вилучення необґрунтовано отриманих прибутків) від застосування не скоригованої на зміну вартості окремих витрат ціни/тарифу в період до встановлення скоригованих цін/тарифів.

Щодо коригування тарифу на комунальні послуги (централізоване водопостачання та водовідведення), суд зазначає.

Пунктом 1.4 Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг № 307 від 22.03.2017 «Про затвердження ліцензійних умов провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення» (далі - Постанова №307) Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг здійснює ліцензування господарської діяльності з централізованого водопостачання (виробництво та/або транспортування та/або постачання питної води споживачам) та/або водовідведення (відведення та/або очищення стічної води) у разі, якщо системи централізованого водопостачання та/або водовідведення суб'єктів господарювання розташовані в одному чи декількох населених пунктах у межах території однієї або більше областей (включаючи місто Київ), сукупна чисельність населення яких становить більше ніж сто тисяч осіб та обсяги реалізації послуг яких становлять відповідно: з централізованого водопостачання - більше ніж триста тисяч метрів кубічних на рік; з централізованого водовідведення - більше ніж двісті тисяч метрів кубічних на рік.

Відповідно до пункту 1.5 Постанови №307 Обласні та Київська міська державні адміністрації здійснюють ліцензування господарської діяльності з централізованого водопостачання (виробництво та/або транспортування та/або постачання питної води споживачам) та/або водовідведення (відведення та/або очищення стічної води) для суб'єктів господарювання, що не підпадають під критерії регулювання НКРЕКП, визначені пунктом 1.4 цих Ліцензійних умов.

Абзацом 5 пункту 2 частини 1 статті 6 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» встановлено, що Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг здійснює встановлення тарифів на комунальні послуги суб'єктам природних монополій та суб'єктам господарювання на суміжних ринках, ліцензування діяльності яких здійснюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг.

З наведеного убачається, що Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг встановлює тарифи на комунальні послуги лише тим суб'єктам природних монополій та суб'єктам господарювання на суміжних ринках, ліцензування яких вона здійснює. В іншому випадку встановлення тарифів відноситься до компетенції органів місцевого самоврядування.

Судом встановлено та підтверджується змістом акта перевірки, що позивач здійснює діяльність з водопостачання та водовідведення на підставі ліцензії від 18.05.2011 серії АВ №582477, виданої Київською обласною державною адміністрацією, тому встановлення тарифів з централізованого водопостачання та водовідведення Житлово-комунального господарства с. Морозівка, відноситься до повноважень органу місцевого самоврядування.

Тарифи на централізоване водопостачання та водовідведення формуються та встановлюються відповідно до Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 10.03.2016 № 302.

Пунктом 1.7 вказаного порядку закріплено, що у разі зміни протягом строку дії тарифів обсягу окремих складових структури тарифів з причин, які не залежать від ліцензіата, зокрема збільшення або зменшення мінімальної заробітної плати, податків і зборів, орендної плати, амортизації необоротних активів, підвищення або зниження цін і тарифів на паливно-енергетичні та інші матеріальні ресурси, може проводитися коригування лише тих складових структури тарифів, за якими відбулися цінові зміни в бік збільшення або зменшення.

У відповідності до пункту 2.1 Порядку, формування тарифів на централізоване водопостачання та/або водовідведення здійснюється ліцензіатами відповідно до річних планів ліцензованої діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення, економічно обґрунтованих планованих витрат, визначених на підставі державних та галузевих нормативів витрат ресурсів, у тому числі галузевих технологічних нормативів використання питної води на підприємствах водопровідно-каналізаційного господарства, з урахуванням фактичних даних та основних особливостей технологічних процесів конкретного виробництва, техніко-економічних розрахунків, кошторисів з урахуванням ставок податків і зборів, цін на матеріальні ресурси та послуги у планованому періоді.

Річні плани ліцензованої діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення складаються окремо за видами такої діяльності (водопостачання, водовідведення) на підставі фактичних за останні п'ять років та прогнозованих обсягів централізованого водопостачання та водовідведення з урахуванням укладених із споживачами договорів та інших техніко-економічних факторів, зокрема:

зміни обсягів централізованого водопостачання та/або водовідведення в результаті економічного розвитку населеного пункту;

здійснення заходів щодо зменшення обсягу витрат на технологічні потреби у питній воді та її втрат у процесі виробництва і транспортування, оснащення приладами обліку використання водних ресурсів, виробництва та реалізації питної води, підвищення вимог щодо якості послуг з централізованого водопостачання та/або водовідведення;

удосконалення технологічних процесів підйому та/або подачі води, транспортування та очищення води і стічних вод у результаті автоматизації та механізації виробництва, заміни мереж і обладнання, застосування енергозберігаючих технологій;

підвищення рівня організації виробництва та поліпшення умов праці у зв'язку з удосконаленням операційно-виробничого планування, систем управління, поліпшенням матеріально-технічного забезпечення господарської діяльності та з урахуванням вимог щодо економії паливно-енергетичних ресурсів (пункт 2.2).

Положеннями пункту 2.3 цього Порядку передбачено, що розрахунки тарифів на централізоване водопостачання та/або водовідведення проводяться шляхом ділення суми річних планованих витрат повної собівартості та річного планованого прибутку на планований річний обсяг централізованого водопостачання та/або водовідведення, визначений річними планами ліцензованої діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення згідно з пунктом 2.2 цього розділу.

Як свідчать матеріали справи, при розрахунку тарифів на послуги з водопостачання та водовідведення позивачем не складався, та відповідно не врахований річний план з централізованого водопостачання та водовідведення. Така обставина вказує на порушення порядку розрахунку такого тарифу та на його економічну необґрунтованість, адже річний план є одною із складових формули для визначення ставки тарифу.

Таким чином, тарифи на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення не відповідають вимогам Порядку та не обґрунтовуються правовим чином.

Щодо коригування тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, суд зазначає.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» затверджено Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Відповідно до п. 2 Порядку, тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій є сукупною (загальною) вартістю надання таких послуг, розрахованою на основі економічно обґрунтованих планових (нормативних) витрат з урахуванням планового прибутку та податку на додану вартість або єдиного податку.

Тариф на послуги розраховується окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників послуг, що фактично повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням переліку послуг згідно з додатком до цього Порядку.

Інформація про перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, їх вартість, структуру тарифу, його зміну з обґрунтуванням її необхідності доводиться до відома споживачів у порядку, затвердженому Мінрегіоном.

Таким порядком є Порядок доведення до споживачів інформації про перелік житлово-комунальних послуг, структуру цін/тарифів, зміну цін/тарифів з обґрунтуванням її необхідності та про врахування відповідної позиції територіальних громад, затверджений Наказом Міністерства регіонального розвитку від 30.07.2012 №390.

Пунктом 2.2 цього Порядку закріплено, що протягом п'яти робочих днів з дня подання відповідних розрахунків (в тому числі здійснених за результатами коригування встановлених тарифів) до органу, уповноваженого встановлювати тарифи, суб'єкти господарювання інформують споживачів про намір здійснити зміну тарифів за визначеними цим Порядком способами та доводять до відома споживачів інформацію, передбачену цим Порядком.

Зауваження і пропозиції від фізичних та юридичних осіб, їх об'єднань приймаються суб'єктом господарювання у строк, що визначений відповідно до пункту 2.12 цього Порядку.

Суб'єктами господарювання, що надають послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, до відома споживачів доводиться така інформація:

загальний розмір планованого тарифу (з податком на додану вартість), поданого до органу, уповноваженого встановлювати тарифи, для кожного конкретного будинку;

перелік послуг, що входять до складу послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що надаватимуться в кожному конкретному будинку, та їх вартість;

періодичність та строки надання послуг;

обґрунтування причин зміни тарифу (зазначення розміру діючого тарифу та відсотка відшкодування затвердженим тарифом собівартості, планового економічно обґрунтованого тарифу, дати, коли тариф востаннє переглядався, причин перегляду тарифу, визначення відсотка зростання основних складових тарифу (заробітної плати, електроенергії, матеріалів), визначення відсотка підвищення тарифу тощо);

інша додаткова інформація, визначена суб'єктом господарювання та/або органом, уповноваженим встановлювати тарифи.

Зазначена інформація доводиться до відома споживачів шляхом розміщення на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування в мережі Інтернет (за наявності), в друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження (перевага надається друкованим засобам масової інформації органу місцевого самоврядування), веб-сайті суб'єкта господарювання (за наявності) та в кожному конкретному будинку (на прибудинковій території), зокрема на інформаційних стендах у під'їздах будинків та біля них.

З матеріалів справи та з`ясованих обставин встановлюється, що коригування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, виконавцем яких є Житлово-комунальне господарство с. Морозівка, відбулось без дотримання вищезазначених приписів.

Тарифи розраховано для всіх будинків, а не для кожного окремо, що не заперечувалось позивачем у ході судових засідань. Виконавець, всупереч вимогам законодавства не довів до відома споживачів намір зміни тарифів та не ознайомив їх із відповідними розрахунками, що позбавило фізичних та юридичних осіб права та можливості висловити свої зауваження та пропозиції. Доказів, які б доводили протилежне та спростовували б доводи відповідача, позивачем не надано.

При цьому, позивачем під час судового засідання зазначено, що тариф на послугу з вивезення побутових твердих відходів ним вже самостійно перерахований, а тарифи на інші послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, позивач має намір перерахувати по кожному будинку окремо.

Згідно акта перевірки, попередній тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій складав 1,56 грн за 1 кв.м. і був встановлений рішенням Морозівської сільської ради від 11.05.2017 №294-24-07, тобто, з різницею у часі лише півроку, що не може свідчити про економічну обґрунтованість коригування тарифів, адже всі основні економічні показники розвитку (наприклад мінімальна заробітна плата), зростають щонайменше раз у рік.

Отже, тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій скориговано позивачем з порушенням передбаченого для цього порядку та за відсутності економічної обґрунтованості.

Підсумовуючи встановлені обставини справи щодо розрахунку позивачем тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і водопостачання та водовідведення у поєднанні з нормами права, що їх регулюють, суд дійшов висновку про невідповідність дій виконавця нормативно-правовим актам та про економічну необґрунтованість скоригованих тарифів.

Наступним етапом, який йде після розрахунку скоригованих тарифів виконавцем (суб'єктом господарювання), який надає житлово-комунльні послуги, є їх затвердження.

Ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Такий припис кореспондується із положеннями пункту "а" статті 28 Закону України "Про місцеве самоврядування", згідно якого, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать встановлення в порядку і межах, визначених законом, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів, послуги з централізованого опалення, послуги з централізованого постачання холодної води, послуги з централізованого постачання гарячої води, послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг), транспортні та інші послуги.

У цьому контексті, суд зазначає, що скориговані тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, виконавцем яких є позивач, були встановлені рішеннями Морозівської сільської ради від 15.09.2017 №378-28-07 та від 01.02.2018 №445-33-07.

Зазначені рішення суд вважає чинними, оскільки доказів їх скасування учасниками справи не надано, а у межах даного спору не розглядається питання правомірності їх прийняття.

У зв`язку із цим, суд розцінює посилання відповідача на не оприлюднення проекту рішення органу місцевого самоврядування, як безпідставні, та такі, що не мають відношення до предмету спору. Вирішення даної адміністративної справи по суті передбачає дослідження висновку Держпродспоживслужби про невідповідність законодавству України розрахунків тарифів Житлово-комунальним господарством с. Морозіка - виконавцем житлово-комунальних послуг, а не законність прийняття рішень Морозівської сільської ради.

Так, беручи до уваги вищенаведені висновки суду, Житлово-комунальне господарство с. Морозівка, розраховуючи тарифи на послуги з водопостачання та водовідведення, та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, діяло не на підставі встановлених законодавством Порядків, а також вимог щодо економічної обґрунтованості державних регульованих цін.

Тому, припис відповідача, яким вимагається здійснити належні розрахунки тарифів відповідно до вимог Порядків формування і подати на затвердження до виконавчого комітету Морозівської сільської ради, а також повернути споживачам кошти за послуги, надані на підставі неправомірно розрахованих тарифів, прийнятий на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, позовні вимоги не базуються на чинному законодавстві, заявлені безпідставно та необґрунтовано, а відтак, не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лисенко В.І.

Дата складення і підписання повного тексту рішення- 04 лютого 2019 р.