Справа № 540/2151/18
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2019-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/2151/18
10 год. 40 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Кисильової О.Й.,

при секретарі: Бондарчук О.О.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представників відповідача - Малюченка С.Я., Мальованого Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (далі - позивач) звернулася до суду із адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі (далі-відповідач), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 29.01.2018 року № 000281405 на суму 56701,00 грн., № 000291405 на суму 1478210,00 грн., № 000301405 на суму 510,00 грн.

Ухвалою від 23.10.2018 року позовна заява залишена без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою від 30.10.2018 року у справі відкрите загальне позовне провадження, учасникам наданий строк для подання заяв по суті справи, підготовче засідання призначене на 23.11.2018 року о 10:00 год.

23.11.2018 року підготовче засідання не відбулося у зв'язку з перебуванням судді у відпустці. Підготовче засідання відкладене на 10.12.2018 року о 14:00 год.

Ухвалою від 10.12.2018 року підготовче засідання закрите, розгляд справи призначений по суті у судовому засіданні на 18.12.2018 року о 15:30 год.

Ухвалою від 18.12.2018 року розгляд справи по суті відкладений на 22.01.2019 року о 15:00 год. у зв'язку із задоволення клопотання позивача про відкладення розгляду справи за поважних причин.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві та зазначила, що 05.03.2018 року ФОП ОСОБА_4 отримала податкові повідомлення-рішення від 29.01.2018 року № 000301405, № 000281405, №000291405, які були складені на підставі Акта фактичної перевірки №509/21/22/РРО/НОМЕР_1 від 18.12.2017 року. Позивач вважає, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення є протиправними, оскільки прийняті на підставі висновків акту перевірки, яка фактично не проводилася, оскільки позивачем не було допущено до перевірки представників контролюючого органу. 27.01.2017 позивач отримала Акт (довідка) фактичної перевірки від 18.12.2017 року №509/21/22/РРО/НОМЕР_1. Крім цього, представник позивача стверджувала, що ФОП ОСОБА_4 не здійснює господарську діяльність за адресою фактичної перевірки. Враховуючи зазначене, просить позовні вимоги задовольнити повністю, а податкові повідомлення - рішення скасувати.

Представники відповідача в судовому засіданні заперечили проти задоволення позовних вимог з підстав зазначених у відзиві на адміністративний позов. У задоволенні позову просили відмовити повністю, оскільки вважають, що контролюючим органом дотримані всі вимоги щодо проведення перевірки, а податкові повідомлення - рішення прийняті відповідно до вимог чинного законодавства та не підлягають скасуванню.

Розглянувши надані сторонами документи, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд зазначає наступне.

17.12.2017 року заступником начальника відділу Головного управління ДФС у Херсонській області Мальованим Р.В. та головним державним ревізором - інспектором Головного управління ДФС у Херсонській області Кузьміновим С.В. на підставі наказу Головного управління ДФС у Херсонській області від 29.11.2017 року №1148 та направлень на фактичну перевірку від 13.12.2017 року № 1348 та від 13.12.2017 року № 1349, керуючись ст. 20, пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, пп. 80.2.2, 80.2.3, 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, з метою дотримання суб'єктами господарювання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів на території Херсонської області, проведено фактичну перевірку об'єкта - магазин "ІНФОРМАЦІЯ_1", що розташований за місцем фактичного провадження діяльності: АДРЕСА_1 (другий поверх автовокзалу) ФОП ОСОБА_4

За результатами перевірки складено Акт (довідка) фактичної перевірки від 18.12.2017 року № 509/21/22/РРО/НОМЕР_1 (далі - Акт № 509).

Як вбачається із висновків Акту № 509, контролюючим органом встановлено наступні порушення ФОП ОСОБА_4, а саме: п.1 ст.3, п.12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 року № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (із змінами та доповненнями); п.44.3 ст. 44 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI; п. 2.6 ст. 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.20004 року № 637.

Також працівниками контролюючого органу складено Акт (обстеження/огляду) від 13.12.2017 року № 175/21/22, Акт проведення контрольної розрахункової операції від 13.12.2017 року № 174/21/22.

Крім цього, складено Акт (відмови) від 13.12.2017 року № 176/21/22.

За результатами перевірки та на підставі висновків зазначених в Акті № 509, контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 29.01.2018 року :

- № 000281405, яким до ФОП ОСОБА_4 застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій за порушення законодавства про регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у сумі 56 701,00 грн.;

- № 000291405, яким до ФОП ОСОБА_4 застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій за порушення законодавства про регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій в сумі 1 478 210,00 грн.;

- № 000301405, яким до ФОП ОСОБА_4 застосовані штрафні санкції (надходження коштів, контроль за справлянням яких закріплено за ГУ ДФС) в сумі 510,00 грн.

Не погоджуючись з оскаржуваними податковими повідомленнями - рішеннями, позивач звернулася до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Щодо посилань представника позивача на порушення контролюючим органом порядку проведення фактичної перевірки та недотримання вимог при складанні наказу на перевірку, суд зазначає наступне.

Порядок проведення фактичної перевірки регламентовано статтею 80 Податкового кодексу України (далі- ПК України), відповідно до якої фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з підстав, визначених у пункті 80.2 цього Кодексу.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно з статтею 81 цього Кодексу (пункту 80.5 статті 80 цього Кодексу).

Спірним питанням у межах даних правовідносин є належне оформлення копії наказу про проведення фактичної перевірки, а також наявність у ньому вичерпного переліку відомостей, з урахуванням положень пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України.

Так, за змістом абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України умовою допуску посадової особи контролюючого органу до проведення фактичних перевірок за наявності підстав для її проведення є пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, зокрема, такого документу як копія наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

До Додатку № 1 Наказу про проведення фактичної перевірки повинні ставитись такі ж вимоги, як і до спірного наказу.

Із дослідженого судом наказу від 29.11.2017 року № 1148 про проведення фактичних перевірок встановлено, що ні спірний наказ, ні Витяг з Додатку № 1 до наказу не містять зазначення періоду діяльності позивача, який буде перевірятися, мети перевірки, дати початку перевірки, зазначення яких є обов'язковим за змістом абзацу третього пункту 81.1 статті 81 Кодексу.

Посилання у Витязі з Додатку № 1 на статтю 102 Податкового кодексу України з метою визначення періоду діяльності ФОП, суд вважає недостатнім для ідентифікації цього періоду, а також створення у позивача відчуття правової визначеності при здійсненні відповідачем податкового контролю відносно нього.

Отже, суд приходить до висновку про те, що спірний наказ не відповідає нормам Податкового кодексу України щодо його змісту.

Щодо дотримання законодавчих вимог до форми наказу, суд звертає увагу, що Витяг з Додатку № 1 до спірного наказу, який є невід'ємною його частиною, не містить печатки (ні гербової, ні печатки без зображення герба), наявність на ньому підпису уповноваженої особи судом не встановлена, внаслідок чого Витяг з Додатку № 1 до наказу оформлено з порушенням вимог законодавства, які ставляться до наказу.

Зазначене є підставою для визнання спірного наказу таким, що не відповідає пункту першому частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України в частині способу виконання відповідачем владних управлінських функцій.

Крім того, суд зазначає, що ніщо в положеннях Інструкцій з діловодства, не може тлумачитись як таке, що відміняє вимоги Податкового кодексу України щодо змісту і форми (підпис уповноваженої особи і печатка контролюючого органу) наказу про призначення податкової перевірки.

Оскільки згідно Витягу з Додатку №1 до спірного наказу, цей Додаток містить відомості, передбачені абзацом третім пункту 81.1 статті 81 Кодексу, які є обов'язковими, то за відсутності обов'язкових реквізитів ні Додаток, ні Витяг з нього (який оформлений неналежно) не можуть оцінюватися як такі, що прийняті (вчинені) у передбачений законом спосіб.

Якщо спірний наказ або витяг до наказу контролюючого органу на податкову перевірку платника податків не містить обов'язкових реквізитів передбачених абзацом третім пункту 81.1 статті 81 Кодексу, то спірний наказ не відповідає положенням Податкового кодексу України щодо його змісту, а отже є нечинним.

Суд зазначає, оскільки податкове-повідомлення рішення приймається на підставі порушень, що повинні бути встановлені посадовими особами органів ДФС в ході перевірки та бути відображені в акті такої перевірки, то визнання протиправним і скасування в судовому порядку наказу про проведення такої перевірки, а також визнання неправомірними дій посадових осіб органів ДФС щодо проведення перевірки та складання акту перевірки - автоматично нівелює правове значення прийнятого за результатами такої перевірки податкового повідомлення-рішення.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені також у постановах Верховного Суду від 16.01.2018 року у справі № 826/442/13-а, від 12.06.2018 року у справі № 821/597/17.

Щодо законності підстав для проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_4, суд зазначає наступне.

Статтею 80 Податкового кодексу України передбачено підстави призначення та проведення фактичної перевірки.

Таким чином, право контролюючого органу приймати рішення про призначення фактичної перевірки надано за наявності чітко встановлених підстав для її проведення.

При цьому, лише у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на фіскальні органи, у керівника контролюючого органу виникає право на призначення фактичної перевірки такого платника.

Виключенням з цього правила є приписи, які містяться у підпункті 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України.

Як вбачається, фактична перевірка ФОП ОСОБА_4 призначена наказом ГУ ДФС у Херсонській області від 29.11.2017 року № 1148 на підставі статті 20, підпункту 80.2.2, 80.2.3, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України. З метою дотримання суб'єктами господарювання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів на території Херсонської області.

При цьому, додатком до цього наказу є Перелік суб'єктів (прізвище, ім'я по батькові фізичної особи платника податків, який перевіряється), та/або об'єктів та їх адреси, які підлягають відпрацюванню шляхом проведення фактичних перевірок, у відповідності до вимог статті 80 Податкового кодексу України.

Дослідивши копію Переліку суб'єктів, які підлягають відпрацюванню шляхом проведення фактичних перевірок, встановлено, що серед вказаного переліку суб'єктів, значиться ФОП ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, підстава - п.п. 80.2.2 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, дата початку перевірки - 13.12.2017 року.

При цьому, в порушення вимог наказу ГУ ДФС у Херсонській області від 29.11.2017 року № 1148, вказаний Перелік не містить об'єкту перевірки і його адреси, який підлягає відпрацюванню шляхом проведення фактичних перевірок та тривалість перевірки.

Крім того, дослідивши направлення на перевірку від 13.12.2017 року № 1348, від 13.12.2017 року № 1349, встановлено, що підставою для проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_4 є також, п.п. 80.2.2 п. 80.2 стаття 80 Податкового кодексу України.

Отже, єдиною підставою для проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_4 відповідно до Переліку суб'єктів, які підлягають відпрацюванню шляхом проведення фактичних перевірок та направлень на перевірку є підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, який визначає …"у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів".

Проте, як вбачається зі змісту акту фактичної перевірки, то за її результатами встановлені порушення позивачем вимог Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 року № 265/95ВР, статті 44 Податкового кодексу України, Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637, що свідчить про здійснення відповідачем фактичної перевірки питань, які не були визначені вищевказаним наказом та направленнями на перевірку, а саме - перевірка щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, що передбачено п.п. 80.2.2 п. 80.2 стаття 80 Податкового кодексу України.

При цьому, згідно п.п. 80.2.2 п. 80.2 стаття 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися при умові наявності або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення вимог законодавства, як щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій тощо.

Проте, відповідачем не вказано в акті фактичної перевірки № 509, ні в наказі №1148, ні в направленнях № 1348 та № 1349, яка інформація ним була отримана щодо порушень з боку позивача, коли та ким така інформація надана, а також відповідачем не надано взагалі жодного доказу отримання такої інформації/звернення.

З огляду на викладене, суд вважає, що фіскальний орган, здійснюючі вказані контрольні функції, вийшов за межі своїх повноважень, оскільки під час проведення спірної перевірки не досліджуються (не перевіряються) питання, які не були підставою для її проведення.

Щодо порушень, які зафіксовані в Акті № 509, складеному за результатами проведення фактичної перевірки позивача, суд зазначає наступне.

За висновками Акту № 509, позивачем несвоєчасно оприбуткуванні готівкові кошти у сумі 295 642,00 грн. в Книзі обліку розрахункових операцій, чим порушено вимоги пункту 2.6 глави 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року № 637 (чинне на момент виникнення спірних правовідносин), а також, відсутність у платника податків оригіналів документів чи їх копій, а саме Книги обліку доходів, книги обліку доходів та витрат, первинні документи на товари тощо, що є порушенням пунктів 44.3 статті 44 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно ( у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням реєстратора розрахункових операцій (далі РРО) або використанням розрахункових книжок (далі - РК), оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Таким чином, у випадку проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО оприбуткуванням готівки є відображення повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних РК) та здійснення обліку зазначених готівкових коштів у КОРО.

Тобто, з метою встановлення факту виконання суб'єктом господарювання вимог Положення необхідним є дослідження Книги ОРО та відповідних чеків РРО.

Разом з тим, як встановлено судом, Книга ОРО під час перевірки не надавалась та не досліджувалась, оскільки представником позивача не було допущено до перевірки посадових осіб контролюючого органу, що підтверджується наявним в матеріалах справи Акт (відмова) від 13.12.2017 року № 176/21/22.

Крім того, висновок відповідача про порушення позивачем пунктів 44.3 статті 44 Податкового кодексу України в частині не забезпечення зберігання документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючи органи, також не узгоджуються з фактично встановленими обставинами справи, а саме відсутністю факту допуску посадових осіб відповідача до перевірки.

Таким чином, суд зазначає, що є не зрозумілим за яких обставин контролюючим органом встановлено порушення в Акті фактичної перевірки № 509. При цьому, що така перевірка взагалі не проводилася, оскільки як було судом зазначено вище, до такої перевірки працівники контролюючого органу допущені не були.

Також, вирішуючи даний спір, суд враховує наступні обставини.

У судовому засіданні представники відповідача пояснили, що податкове повідомлення-рішення від 29.01.2018 року № 000291405, яким ФОП ОСОБА_4 нараховані штрафні санкції у сумі 1478210,00 грн., прийняте за порушення позивачем вимог пункту 2.6 глави 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні - несвоєчасне оприбуткування готівкових коштів у сумі 295 642,00 грн. в Книзі обліку розрахункових операцій. 01.04.2017 року анульована реєстрація платника єдиного податку ФОП ОСОБА_4 На час перевірки позивач знаходилася на загальній системі оподаткування, а тому у своїй діяльності зобов'язана застосовувати РРО. Із інформації підрозділу оподаткування фізичних осіб ГУ ДФУ у Херсонській області стало відомо, що позивач має 14 магазинів на території Херсонської області, в яких здійснює діяльність з продажі одягу, в тому числі вживаного Згідно бази даних АІС "податковий блок", позивач будь-які доходи у безготівковій формі не отримувала, та не реєструвала в органах ДФС Книги доходів і витрат, відтак, для розрахунку штрафних санкцій відповідач взяв дані декларації про обсяг доходів - 295 642,00 грн., отриманих позивачем у 2016 році згідно податкової декларації платника єдиного податку, поданої ФОП ОСОБА_4 від 05.02.2017 року № НОМЕР_2.

Суд вважає неправомірним обчислення відповідачем суми штрафних санкцій, виходячи із обсягу доходів за звітній 2016 рік, зважаючи на наступне.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України визначено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відтак, здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами.

У свою чергу, у разі відсутності проведеної перевірки як юридичного факту у контролюючого органу відсутні компетенція на прийняття рішення про застосування штрафних санкцій, прийнятого в результаті порушення Положення про проведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року № 637, чинного на час проведення фактичної перевірки.

Правління Національного банку України 29.12.2017 року прийняло постанову № 148, якою затвердило Положення про проведення касових операцій у національній валюті в Україні, підпунктом 2.6 глави 2 якого уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній мірі оприбутковуватися.

За змістом п. 11 Розділу ІІ Положення № 148 готівка, що надходить до кас, оприбутковується в день одержання готівки у повній сумі. Оприбуткуванням готівки в касах установ/підприємств / відокремлених підрозділів, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги / застосуванням РРО та КОРО (у разі застосування КОРО без застосування РРО), є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів / фіскальних звітних чеків (або даних розрахункових квитанцій).

Таким чином, у випадку проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО оприбуткуванням готівки є відображення повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних РК) та здійснення обліку зазначених готівкових коштів у КОРО.

Тобто, з метою встановлення факту виконання суб'єктом господарювання вимог Положення необхідною умовою є дослідження Книги ОРО та відповідних чеків РРО.

Разом з тим, як встановлено судом Книга ОРО під час перевірки посадовим особам відповідача не надавалась та останніми не досліджувалась.

Абзацом третім ст. 1 Указу Президента України від 12.06. 1995 року № 436/95 "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" установлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються НБУ, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема, за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Таким чином, аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що у разі проведення фактичної перевірки контролюючий орган повинен встановити факт неоприбуткування готівки безпосередньо за місцем проведення такої перевірки. Тобто, для розрахунку суми штрафної санкції згідно із абз. 3 ст. 1 Указу № 436/95 контролюючий орган застосовує суму не оприбуткованої готівки, яка виявлена за місцем проведення фактичної перевірки.

Напротивагу цьому судом встановлено, що фактична перевірка позивача проводилась за адресою: АДРЕСА_1, магазин "ІНФОРМАЦІЯ_1", тобто була перевірена одна господарська одиниця ФОП із 14 наявних на території Херсонської області.

Проте під час обрахунку штрафної санкції відповідач не встановив обсяги готівкових розрахунків саме на об'єкті фактичної перевірки, а безпідставно включив до розрахунку суму отриманого доходу позивача за 2016 рік за всіма видами діяльності та усіма торгівельними точками, що є незаконним.

Суд відмічає, що дослідження господарської діяльності позивача, у тому числі обсягів загального доходу, ведення Книг ОРО та дотримання правил оприбуткування готівки щодо усіх видів діяльності ФОП у 2016 році та на усіх об'єктах господарської діяльності загалом, можуть бути предметом виключно документальної перевірки, в ході якої перевірятиметься вся господарська діяльність ФОП та первинні бухгалтерські документи і фінансова звітність, висновки якої можуть бути підставою, зокрема, для застосування фінансових санкцій.

Одночасно суд не приймає до уваги посилання позивача, як на підставу скасування оскаржуваних податкових повідомлень - рішень на те, що ФОП ОСОБА_4 не здійснює свою господарську діяльність за фактичною адресою перевірки, оскільки в матеріалах справи наявна копія Договору оренди нежитлового приміщення №70 від 25.04.2016 року та додатковими угодами до нього. Даний договір укладено між ТОВ "Херсонавтотранс" (Орендодавець) та ФОП ОСОБА_4 (Орендар). Предметом договору є те, що Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування нежитлове приміщення загальною площею 339,12 кв.м., розташоване в будівлі міжміської автостанції за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно до Додаткової угоди від 14.09.2018 року сторони вирішили припинити дію Договору оренди нежитлового приміщення № 70 від 25.04.2016 року за взаємною згодою з 17.09.2018 року, що і спростовує твердження позивача про нездійснення господарської діяльності за фактичною адресою перевірки.

Частиною 1 ст. 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості..

За змістом ч.ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Податковим органом не доведено, що спірні податкові повідомлення-рішення, які були складені на підставі Акта фактичної перевірки № 509/21/22/РРО/НОМЕР_1 від 18.12.2017 року, прийняті у зв'язку із порушенням позивачем вимог законодавства про регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій, а отже висновки податкового органу ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені належними доказами і не мають фактичного та правового обґрунтування.

З огляду на зазначене вище, суд вважає, що прийняті контролюючим органом податкові повідомлення-рішення від 29.01.2018 року № 000301405, № 000281405, № 000291405, які були складені на підставі Акта фактичної перевірки № 509/21/22/РРО/НОМЕР_1 від 18.12.2017року є протиправними та такими що підлягають скасуванню.

За таких обставин суд задовольняє позовні вимоги ФОП ОСОБА_4 у повному обсязі.

За правилами статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 73-78, 90, 139, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 29.01.2018 року № 000281405 на суму 56701,00 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення 29.01.2018 року № 000291405 на суму 1478210,00 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення 29.01.2018 року № 000301405 на суму 510,00 грн.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (рнокпп НОМЕР_1, АДРЕСА_2) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 8810 (вісім тисяч вісімсот десять) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (, 73026, м. Херсон, просп. Ушакова, 75).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 04 лютого 2019 р.

Суддя Кисильова О.Й.

кат. 111010000