Справа № 855/18/19
Суддя: Коротких Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2019-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 855/18/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Коротких А.Ю.,

суддів: Сорочка Є.О.,

Файдюка В.В.,

при секретарі Григорук В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Центральної виборчої комісії про визнання протиправною та скасування постанови ЦВК №183 від 1 лютого 2019 року та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Шостого апеляційного адміністративного суду з адміністративним позовом до Центральної виборчої комісії, в якому просив: визнати протиправною дію ЦВК України про винесення постанови від « » лютого 2019 року про відмову в реєстрації його кандидатом у президенти України на чергових виборах Президента України 31 березня 2019 року, відповідно до заяви від 30 січня 2019 року, з підстав того, що ЦВК не керувалося Правом, не керувалося Верховенством права, не керувалось Принципом верховенства права, а керувалось Принципом свавілля влади; скасувати нормативно-правовий акт - постанову ЦВК України від « » лютого 2019 року про відмову в реєстрації його кандидатом у президенти України на чергових виборах Президента України 31 березня 2019 року, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 245 КАС України; зобов'язати суб'єкта владних повноважень - ЦВК України, вчинити дію з метою відновлення його права бути обраним Президентом України на чергових виборах Президента України 31 березня 2019 року, усунувши помилки та недоліки в поданій ним заяві до ЦВК від 30 січня 2019 року щодо п. 8 ч. 1 ст. 52 Закону, керуючись ч. 4 ст. 245 КАС України та керуючись принципом верховенства права у виконання норм ст. 8 Конституції України та керуючись Джерелом права щодо ст. 7 КАС України; забезпечити позов відповідно до п. 1 та п. 3 ч. 1 ст. 151 КАС України вчинити дії в реєстрації ОСОБА_2 кандидатом в президенти на чергових виборах Президента України 31 березня 2019 року негайно, надавши звіт до суду про вчинення цієї дії, щодо ст. 382 КАС України; стягнути з відповідача понесені ОСОБА_2 витрати стосовно сплати судового збору та інших документів, які будуть додані суду під час розгляду справи (за текстом позовної заяви).

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що ЦВК порушила вимоги Конституції України щодо верховенства права над законом та прийняла постанову, якою скасувала конституційне право ОСОБА_2 бути обраним Президентом України.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.02.2019 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні 06.02.2019 року о 13 годин 00 хвилин.

05 лютого 2019 року на адресу Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив на позовну заяву від представника Центральної виборчої комісії Гугуєвої О.В., в якому остання просить відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що постанова ЦВК від 01.02.2019 року №183 прийнята у межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством, оскільки ОСОБА_2, всупереч вимог п. 4 ч. 1 ст. 51 Закону України "Про вибори Президента України", не було додано до заяви документа про внесення грошової застави та всупереч вимог п. 5 ч. 1 ст. 51 Закону України "Про вибори Президента України" не подано декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за рік, що передує року початку виборчого процесу, за формою, визначеною відповідно до Закону України «Про запобігання корупції».

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову було відмовлено, оскільки колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення.

В судовому засіданні позивач підтримав позов у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позову з тих підстав, що викладено у відзиві.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з'явились у судове засідання, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів встановила.

30 січня 2019 року ОСОБА_2 особисто подав до Центральної виборчої комісії заяву, разом із доданими документами, з метою реєстрації його кандидатом на пост Президента України на чергових виборах Президента України 31 березня 2019 року.

Постановою Центральної виборчої комісії №183 від 01 лютого 2019 року ОСОБА_2 відмовлено у реєстрації його кандидатом на пост Президента України на чергових виборах Президента України 31 березня 2019 року(а.с. 9), відповідно до ч. 3 ст. 48, ч. 1 ст. 49, частин 1, 9 ст. 51, п. 3 частини 1, 2 ст. 52 Закону України «Про вибори Президента України», керуючись статтями 11-13 Закону України «Про Центральну виборчу комісію».

Вважаючи вищезазначену постанову ЦВК такою, що грубо порушує його виборчі права, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України), Законами України "Про вибори Президента України" від 05.03.1999 року № 474-XIV, "Про Центральну виборчу комісію" від 30.06.2004 року № 1932-IV.

Відповідно до ч. 6 ст. 103 Конституції України порядок проведення виборів Президента України встановлюється законом.

Спеціальним законом в Україні, який регламентує порядок проведення виборів Президента України, у тому числі порядок і умови висування та реєстрації кандидатів на пост Президента України, є Закон України "Про вибори Президента України" (далі - Закон).

Приписи ч. 11 ст. 18 Закону України "Про Центральну виборчу комісію" визначають, що Центральна виборча комісія реєструє кандидатів на пост Президента України, їх довірених осіб, уповноважених представників.

За правилами ч. 1 ст. 51 Закону Центральна виборча комісія реєструє кандидата на пост Президента України за умови отримання таких документів: 1) анкети кандидата на пост Президента України за формою, встановленою Центральною виборчою комісією (заповнюється кандидатом особисто); 2) автобіографії особи, висунутої кандидатом на пост Президента України (на паперовому носієві та в електронному вигляді), обсягом до двох тисяч друкованих знаків, що обов'язково повинна містити: прізвище, ім'я, по батькові, число, місяць, рік і місце народження, відомості про громадянство, освіту, трудову діяльність, посаду (заняття), місце роботи, громадську роботу (в тому числі на виборних посадах), партійність, склад сім'ї, адресу місця проживання із зазначенням часу проживання в Україні, відомості про судимість, не погашену і не зняту у встановленому законом порядку; 3) передвиборної програми кандидата, викладеної державною мовою, обсягом до дванадцяти тисяч друкованих знаків (на паперовому носієві та в електронному вигляді); 4) документа про внесення грошової застави відповідно до статті 49 цього Закону; 5) декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру відповідно до статті 50 цього Закону; 6) ксерокопії першої та другої сторінок паспорта громадянина України кандидата на пост Президента України та сторінок, де зазначаються відомості про його місце проживання, відповідно до Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні"; 7) чотири фотографії кандидата на пост Президента України розміром 4 х 6 сантиметрів, а також дві фотографії кандидата на пост Президента України розміром 9 х 13 сантиметрів, на паперових носіях та в електронному вигляді.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 48 Закону громадянин України, який відповідно до статті 9 цього Закону може бути обраним Президентом України, особисто подає до Центральної виборчої комісії засвідчену в установленому законом порядку заяву про самовисунення кандидатом на пост Президента України.

До заяви додаються документи, передбачені частиною першою статті 51 цього Закону.

Системний аналіз змісту положень ч. 3 ст. 48 та п. 4 ч. 1 ст. 51 Закону дає підстави для висновку, що для реєстрації кандидатом на пост Президента України подається документ про внесення грошової застави відповідно до статті 49 Закону.

Згідно ч. 1 ст. 49 Закону грошова застава вноситься партією, яка висунула кандидата на пост Президента України, або кандидатом на пост Президента України у безготівковому порядку на спеціальний рахунок Центральної виборчої комісії (після початку виборчого процесу та до подання документів Центральній виборчій комісії для реєстрації) у розмірі два мільйони п'ятсот тисяч гривень.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 разом з заявою від 30.01.2019 року про реєстрацію його кандидатом на пост Президента України на чергових виборах Президента України не додано документ про внесення у безготівковому порядку на спеціальний рахунок ЦВК грошової застави.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 52 Закону Центральна виборча комісія відмовляє в реєстрації кандидата на пост Президента України у разі відсутності документів, зазначених у статтях 48 або 51 цього Закону.

Згідно ч. 2 ст. 52 Закону рішення про відмову в реєстрації кандидата повинно містити вичерпні підстави відмови. Копія цього рішення не пізніше наступного дня після його прийняття видається уповноваженому представнику відповідної партії (кандидата) або кандидату.

За таких обставин суд приходить до висновку, що ЦВК, вирішуючи питання щодо реєстрації ОСОБА_2 кандидатом на пост Президента України, обґрунтовано прийняла постанову №183, оскільки позивачем до заяви не було додано документ, передбачений ст. 51 Закону, а саме - документ про внесення грошової застави.

Надаючи оцінку посиланням ОСОБА_2 на те, що встановлення вимоги щодо сплати грошової застави обмежує його право бути обраним на пост Президента України, є дискримінаційним щодо нього, а також не відповідає положенням міжнародного законодавства та Конституції України, якою закріплено вичерпні вимоги до особи, яка може бути Президентом України, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Питання обґрунтованості впровадження інституту грошової застави для реалізації права бути обраним було предметом дослідження як Конституційного Суду України, так і Європейського суду з прав людини.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30.01.2002 року у справі №2-рп/2002 "Про виборчу заставу" зазначено, що грошову (виборчу) заставу не можна розглядати як обмеження пасивного виборчого права громадян за ознакою майнового стану. Водночас встановлення грошової (виборчої) застави не порушує конституційного принципу рівності громадян перед законом та рівності їх конституційних прав і свобод, а також принципу рівності політичних партій перед законом.

Таким чином, на переконання Конституційного Суду, грошова застава за своєю правовою природою не є майновим цензом, а вказана норма не суперечить положенням статей 21, 24 Конституції України, за якими всі люди є вільні і рівні у своїй гідності і конституційних правах і свободах.

Крім того, у рішенні від 28.03.2006 року у справі "Суховецький проти України" Європейський суд з прав людини прийшов до висновку, що запровадження у національному законодавстві грошової (виборчої) застави переслідувало законну мету гарантії права на ефективне, добре налагоджене представництво, підвищуючи відповідальність тих, хто висуває свою кандидатуру на вибори, та обмежуючи вибори серйозними кандидатами, одночасно уникаючи необґрунтованого витрачання державних коштів. При цьому, Європейський суд з прав людини підкреслив, що не вважає цей захід свавільним або таким, що виходить за межі широких повноважень держави.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на прямо передбачену Законом вимогу про надання документу про внесення грошової застави до заяви про реєстрацію кандидатом на пост Президента України та зважаючи на те, що відповідна норма права неконституційною не визнавалася і, як було зазначено вище, у цілому відповідає духу міжнародного та національного права, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог про визнання незаконною та скасування постанови №183.

Аналогічна за змістом позиція була підтримана Верховним Судом у постанові від 17.01.2019 року у справі №855/6/19 та у постанові від 23.01.2019 року у справі №855/7/19.

Також судом встановлено, що всупереч вимогам п. 5 ч. 1 ст. 51 Закону, до заяви ОСОБА_2 додав на паперових носіях та в електронному вигляді викладені у довільній формі документи із назвою «Декларація за 2017 рік».

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 51 Закону, Центральна виборча комісія реєструє кандидата на пост Президента України за умови отримання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 50 Закону.

Статтею 50 Закону передбачено, що декларація особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за рік, що передує року початку виборчого процесу, подається кандидатом на пост Президента України (на паперових носіях та в електронному вигляді) за формою, визначеною відповідно до Закону України "Про запобігання корупції".

За змістом пункту 2 Роз'яснення щодо застосування деяких положень Закону України "Про вибори Президента України" під час реєстрації кандидатів на пост Президента України на чергових виборах Президента України 31 березня 2019 року, затвердженого постановою Центральної виборчої комісії від 31 грудня 2018 року № 272, на чергових виборах Президента України 31 березня 2019 року декларація кандидата на пост Президента України за 2017 рік (усі сторінки декларації, у тому числі ті сторінки її розділів, стосовно яких у суб'єкта декларування та членів його сім'ї відсутні об'єкти для декларування у відповідному розділі) подається до Центральної виборчої комісії для реєстрації кандидатом на пост Президента України після присвоєння такій декларації унікального ідентифікатора документа в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, на паперових носіях та в електронному вигляді:

на паперових носіях - роздруковані копії всіх сторінок декларації, розміщеної в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, засвідчені підписом кандидата на пост Президента України шляхом проставлення його на останній сторінці декларації;

в електронному вигляді - у форматі PDF (*.pdf) на оптичному носії інформації (CD-R, DVD-R) або на USB-флеш-накопичувачі чи іншому пристрої для запам'ятовування, що використовує інтерфейс USB.

Проте, ОСОБА_2 не подано передбачену пунктом 5 частини 1 статті 51 Закону декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за рік, що передує року початку виборчого процесу (на паперових носіях та в електронному вигляді) за формою, визначеною відповідно до Закону України "Про запобігання корупції".

Перевіривши мотивування та доводи адміністративного позову, судова колегія вважає, що доводи позивача не знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи.

Таким чином, враховуючи зазначені обставини та докази у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Керуючись Конституцією України, Законами України «Про Центральну виборчу комісію» та «Про вибори Президента України» статтями 2, 5, 241, 242, 243, 245, 246, 250, 268, 269, 271, 272, 273, 277, 278 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Центральної виборчої комісії про визнання протиправною та скасування постанови ЦВК №183 від 1 лютого 2019 року та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Верховного Суду через Шостий апеляційний адміністративний суд у дводенний строк з дня її проголошення.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Сорочко Є.О.

Файдюк В.В.

Головуючий суддя Коротких Андрій Юрійович

Судді: Сорочко Євген Олександрович

Файдюк Віталій Васильович