Справа № 357/585/19
Суддя: Бондаренко О. В.
Дата ухвалення: 2019-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/585/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий - суддя Бондаренко О. В. ,

при секретарі - Бондаренко Н. В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону №1 УПП у Київській області командира взводу старшого лейтенанта поліції Бродовського Івана Сергійовича, про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним позовом 04.01.2019 року, шляхом направлення поштою, який зареєстрований судом 17.01.2019 року, мотивуючи тим, що 31.12.2018 року командиром взводу батальйону №1 роти №1 УПП у Київській області, старшим лейтенантом поліції Бродовським Іваном Сергійовичем, було винесено постанову серія ЕАВ №829132 про притягнення ОСОБА_1, до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу 425 гривень. Відповідно до якої він о 03 годині 14 хв. керував транспортним засобом з двостороннім рухом та рухався в крайній лівій смузі, при вільній правій, чим, на думку інспектора, порушив вимоги п.11.4 ПДР: На дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги. Зазначені дії інспектора вважає протиправними, а постанову незаконною, винесену з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, яка підлягає скасуванню за таких підстав. 31.12.2018 року він рухався в транспортному засобі Mercedes-Benz GLK350д.н.з. НОМЕР_1, який належить його матері ОСОБА_3, проїжджаючи по вул. Шевченка у напрямку Таращанського масиву, в районі будинку №141, він був зупинений патрульним автомобілем марки Skoda білого кольору д.н.з НОМЕР_3, до якого підійшов спочатку один співробітник патрульної поліції (не відповідач) та без представлення запитав, чому він рухається у крайній лівій смузі при вільній правій, після чого інший патрульний поліцейський (також, не представившись) висловив вимогу надати йому посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб, тобто поліцейські вже порушили імперативну норму, передбачену ч.3 ст. 18 Закону України «Про національну поліцію», на запитання про причину зупинки транспортного засобу, поліцейські відповіли, що вже пояснили, ніби він порушив правила дорожнього руху, з чим він не погодився. Також, його зупинили шляхом використання проблискових маячків, що є грубим порушенням ПДР, оскільки дозволу на проблискові маячки у поліцейських не було, і означає, що спосіб зупинки автомобіля був незаконним. Патрульний Бродовський І.С. висловив вимогу надати водійське посвідчення, оскільки інспектор почав розглядати справу, однак з грубим порушенням процедури: не було оголошено посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не було оголошено і роз'яснено мої права, тобто порушено вимоги ст.279 КУпАП. Потім відповідач знову попросив документи для складання адміністративного матеріалу, на що він попросив показати йому постанову, а інспектор перевернувши планшет сказав, що це електронна постанова і норми законодавства, якою закріплена електронна постанова немає. Переглянувши документи, відповідач увів решту даних до свого планшету, повідомив про порушення ПДР, після чого він продовжував зачитувати всі дані, які ввів у планшет, фактично оголошуючи постанову, повідомив, що буде накладено стягнення 425 грн., при цьому не вказавши на право, передбачене ст. 63 Конституції України, що також є грубим порушенням процедури, а саме статті 279 КУпАП, не назвав право на подання пояснень, подачу доказів, які передбачені ст.268 КУпАП. Після складення та зачитування всієї постанови позивач захотів ознайомитися з відео доказом, згідно ст.251 КУпАП, інспектор надав планшет з відеозаписом, на якому було зображено, як його авто рухається дорогою в лівій смузі, але аж ніяк не на зустрічній смузі руху, в чому його звинуватив інспектор. Також, інспектор не сказав, чи сертифікований технічний засіб, на який було зафіксовано даний відеозапис і чи здійснює він запис в автоматичному режимі, чи перебуває він на балансі управління, а отже це порушення статті 41 ЗУ «Про національну поліцію», яка визначає, що поліція може використовувати лише автоматичну фото- і відеотехніку, а отже, якщо відеодоказ, наданий йому працівниками поліції не був зафіксований в автоматичному режимі, то він є недопустимим, відповідно до ст. 74 КАС України. Відомостей про засіб фіксування не було і в самій постанові. Переглянувши відео, позивач пояснив, що їхав у лівій смузі через те, що потім планував здійснювати поворот ліворуч через 150 метрів, на наступному перехресті (проспекту Князя Володимира та вулиці Павліченко) згідно з вимогами пункту 10.4 ПДР, на що інспектор повідомив, що йому достатньо того, що він бачив. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи та свідки, та не з'ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також інші обставини, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи, отже порушено процедуру, передбачену статтями 278-280 КУпАП. Після того, як інспектор роздрукував постанову і приніс її для ознайомлення, позивач повідомив, що інспектор не ознайомив його з усіма процесуальними правами, і не встигнувши з нею повністю ознайомитися, інспектор вліз рукою в салон його авто, ледь не вирвавши з рук постанову, інспектор, тримаючи в руках частину постанови, сказав, що на його думку, він вже ознайомився і що тепер підписуватимусь про отримання копії з його рук, а для отримання він повинен вийти зі свого автомобіля. Крім усього іншого, інспектор навіть не пояснив йому порядок оскарження цієї постанови, а отже порушив вимоги ст. 279 КУпАП. Також, пункт правил дорожнього руху, який, на думку інспектора, було порушено, взагалі не відповідає фактичним обставинам справи, адже інспектор вважає, що він здійснював рух у крайній лівій смузі при вільній правій, чому відповідає п. 11.2 ПДР, але в постанові вказує, що він порушив пункт 11.4 ПДР на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги. Інспектор взяв інформацію про порушення пункту 11.4 ПДР невідомо з яких джерел. До того ж, поліцейський не попередив його про те, що він здійснює відео фіксацію за допомогою бодікамери, що також є грубим порушенням вимоги ч.2 статті 31 Закону України «Про національну поліцію». Зазначене лише підтверджує халатне ставлення відповідача до розгляду справи, адже своїми діями, Бродовський І.С, грубо порушив вимоги ст.ст.278,279, та 280 КУпАП, а також його право надати пояснення, оскільки інспектор просто не зважав на них і одразу виніс постанову, в якій відсутні важливі елементи, в тому числі і обов'язкові зазначення технічного засобу, якими здійснено фото або відеозапис, а також неправильно вказано час розгляду справи. Усі зазначені порушення є не допустимими. Тому просив визнати протиправними дії інспектора патрульної поліції роти №1 батальйону №1 УПП у Київській області командира взводу старшого лейтенанта поліції Бродовського Івана Сергійовича та скасувати постанову серії ЕАВ № 829132 від 31.12.2018 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП.

23.01.2019 року ухвалою суду було відкрито провадження у справі, відповідач відзив на позов із запереченнями та відповідними доказами в їх підтвердження не подав.

Відповідно до ст. 205, 268 КАС України, суд прийшов до висновку про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 31.12.2018 року командиром взводу батальйону №1 роти №1 УПП у Київській області, старшим лейтенантом поліції Бродовським Іваном Сергійовичем щодо гр. ОСОБА_1 було винесено постанову серії ЕАВ №829132 у справі про адміністративне правопорушення (а.с. 7), відповідно до якої ОСОБА_1 31.12.2018 року о 03 год. 14 хв. в м. Біла Церква по вулиці Шевченка, 146, керував транспортним засобом марки Mercedes-Benz GLK350державний номерний знак НОМЕР_1, з двостороннім рухом та рухався в крайній лівій смузі, при вільній правій, чим порушив вимоги п.11.4 ПДР України: на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Вказаною постановою накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП Порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26 травня 2015 року наданого за поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини з приводу офіційного тлумачення положення частини першої ст. 276 КУпАП Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (частина друга статті 6 Основного Закону України).

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення; технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження, відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Також повинна міститинайменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом МВС України від 07 листопада 2015 року №1395 затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов'язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Згідно п. 4 розділу І наведеної Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч. 2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до п. 1 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 2 розділу ІІІ наведеної Інструкції передбачено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч.2 ст.122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 9, 10 розділу ІІІ наведеної Інструкції передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 2 р. IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

Відповідно до п. 5 р. IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режиміпостанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції. Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи (стаття 285 КУпАП). Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається поштою рекомендованим листом особі, стосовно якої її винесено. У випадках, передбачених статтею 258 КУпАП, копія постанови у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення (стаття 285 КУпАП).

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №829132 від 31.12.2018 (а.с.7) ОСОБА_1 вчинив порушення передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП України, чим порушив п.11.4 ПДР, а саме керував транспортним засобом з двостороннім рухом та рухався в крайній лівій смузі, при вільній правій.

Положеннями пункту 11.4 Розділу 11 ПДР України визначено, що на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги.

Однак, слід зазначити, що пункт 11.4. правил дорожнього руху, вказаний у постанові, взагалі не відповідає фактичним обставинам справи, адже інспектор зазначив, що правопорушник керував транспортним засобом з двостороннім рухом та рухався у крайній лівій смузі при вільній правій, чому відповідає п. 11.2 чи п. 11.5 ПДР, залежно від обставин, але в постанові зазначає, що було порушено пункт 11.4 ПДР на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги.

Положенням пункту 11.2 Розділу 11 ПДР України визначено, що на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об'їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом.

Пунктом 11.5 Розділу 11 ПДР України визначено, що на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Отже, рух транспортного засобу в крайній лівій смузі, можливий лише на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, а виїзд на смугу призначену для зустрічного руху дороги можливий лише на дорозі з двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку.

Відповідачем не надано до суду жодних доказів, які б підтверджували факт порушення позивачем саме п.11.4 ПДР України та як наслідок вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП України.

В п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ч. 1-2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. На виконання вказаної вимоги, суд запропонував всім учасникам провадження надати відповідні докази, а відповідача зобов'язав довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем Правил дорожнього руху України.

Судом було досліджено відеозапис, який наданий позивачем, однак, після його перегляду можна ствердити, що цей відеозапис не зафіксував саме правопорушення, яке передбачено ч.2 ст. 122, а зафіксувало лише розмову між позивачем ОСОБА_1 та командиром взводу батальйону №1 роти №1 УПП у Київській області, старшим лейтенантом поліції Бродовським Іваном Сергійовичем, після зупинки транспортного засобу.

З відеозапису наданого позивачем, було встановлено, що позивач посвідчення водія інспектору поліції пред'явив, а інспектор зафіксував відомості відображені у посвідченні у винесеній ним постанові та повідомив позивачу факт порушення ПДР України, а саме те, що він рухався в крайній лівій смузі, при вільній правій, однак не надав позивачу докази для огляду, в підтвердження даних обставин.

Крім того слід зазначити, що згідно положень статті 35 Закону України «Про національну поліцію» встановлено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби, поінформувавши водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, у разі, зокрема, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Таким чином, поліцейський мав законне право зупинки транспортного засобу та мав право здійснити перевірку документів.

Однак, із матеріалів справи вбачається, що відповідач у справі не відібрав пояснення у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не встановлював свідків правопорушення, не складав протокол, враховуючи, що позивач заперечував встановлене інспектором правопорушення, не зазначив чи здійснювався відеозапис правопорушення, передбаченого п.11.4 ПДР, до постанови про адміністративне правопорушення не додано належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, а саме порушення пункту 11.4 ПДР України.

За принципом презумпції невинуватості: всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Не доведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких умов вчинення позивачем правопорушення, залишається недоведеним.

Відсутність доказів вини позивача свідчить про незаконність постанови та необхідність її скасування.

Сам факт винесення оскаржуваної постанови не є доказом вчинення адміністративного правопорушення позивачем, саме до цього зводяться висновки Верховного Суду викладені у постанові від 26 квітня 2018 року (справа №338/1/17)

Обґрунтованими є доводи позивача, щодо порушення його прав при накладенні адміністративного стягнення.

Приписами ст.129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Крім того, відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету ОСОБА_4 Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами:1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину;2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані;3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї;4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію;5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

Згідно ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає зокрема, рішення про скасування постанови і закриття справи.

У відповідності до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії інспектора поліції під час провадження у справі про адміністративне правопорушення та ухвалення постанови по відношенню до позивача не відповідають вимогам ст.ст. 245, 258, 268, 276, 280 КУпАП. Оскаржувана постанова відповідачем прийнята без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому суд відповідно до вимог ст. 247, п. 3 ст. 293 КУпАП, приходить до висновку, що постанова серії ЕАВ № 829132 від 31.12.2018 року, є неправомірною та підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2, 5, 9, 72, 74, 75, 77, 205, 241, 242, 244, 246, 250, 255, 286, 295, 297 КАС України, ст. 7, 33, ч.2 ст.122, 245, 251, 252, 256, 258, 268, 276, 280, 283, 288, 289, 293 КУпАП, суд -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону №1 УПП у Київській області командира взводу старшого лейтенанта поліції Бродовського Івана Сергійовича, про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 829132 від 31.12.2018 року, якою ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а провадження по справі закрити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня його складення.Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення.

Постанова складена 04.02.2019 року.

СуддяО. В. Бондаренко