Справа № 400/2867/18
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2019-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/2867/18

Категорія: 11.5 Головуючий в І інстанції: Гордієнко Т.О. Дата та місце ухвалення: 05.12.2018 р. м. Миколаїв

П'ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

суддя-доповідач - Шеметенко Л.П.

судді - Стас Л.В.

судді - Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про визнання нечинною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про визнання нечинною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 23.02.2018 року.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2018 року у задоволенні заявленого позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про задоволення заявлених вимог у повному обсязі, наголошуючи, зокрема, на порушенні судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи.

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28.11.2012 року по справі № 2/1416/3393/12, зокрема, стягнуто з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного банку «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість по кредитному договору від 11.09.2007 року № 5668892, яка складається із 39242,80 дол. США заборгованості по кредиту, 17160,12 дол. США - процентів та 1500 грн. - пені. У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 11.09.2007 року № 5668892, яка складається із 39242,80 дол. США заборгованості по кредиту, 17160,12 дол. США - процентів та 1500 грн. - пені, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_1, що знаходиться в іпотеці Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на підставі договору іпотеки від 11.09.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Денисовою О.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 4416, укладеного з ОСОБА_2 та ОСОБА_7, померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 року, спадщину після якої прийняла ОСОБА_2.

Також, вказаним судовим рішенням визначено провести реалізацію предмета іпотеки - квартири АДРЕСА_2 на прилюдних торгах за початковою ціною продажу предмета іпотеки на підставі проведеної в рамках виконавчого провадження оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, з виселенням усіх мешканців з квартири, що в ній зареєстровані та/або проживають.

21.02.2013 року по вказаній справі Ленінським районним судом м. Миколаєва виданий виконавчий лист № 1416/3393 про звернення стягнення у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 11.09.2007 року № 5668892, яка складається із 39242,80 дол. США та пені у сумі 1500,00 грн., на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_2, що знаходиться в іпотеці ПАТ «ПУМБ» на підставі договору іпотеки від 11.09.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Денисовою О.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 4416, укладеного з ОСОБА_2 та ОСОБА_7, померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 року, спадщину після якої прийняла ОСОБА_2. Проведення реалізації предмета іпотеки - квартири АДРЕСА_2 на прилюдних торгах за початковою ціною продажу предмета іпотеки на підставі проведеної в рамках виконавчого провадження оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, з виселенням усіх мешканців з квартири, що в ній зареєстровані або проживають.

Боржником у вказаному виконавчому листі визначено - ОСОБА_2.

04.10.2016 року заступником начальника Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Терещенком А.О., на підставі заяви стягувача, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 52482997 з виконання вказаного виконавчого листа.

Згідно матеріалів справи, що підтверджується даними автоматизованої системи виконавчих проваджень Міністерства юстиції України, в період з дня відкриття вказаного виконавчого провадження будь-які виконавчі дії щодо виконання виконавчого листа державним виконавцем не проводились.

29.01.2018 року заступником начальника Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Терещенком А.О., у зв'язку з тим, що документальне підтвердження про виконання боржником виконавчого документа до відділу не надходило, керуючись ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2, що належить боржнику.

13.02.2018 року заступником начальника Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Терещенком А.О. здійснено запит до стягувача у виконавчому провадженні - ПАТ «ПУМБ» щодо повідомлення про залишок боргу за виконавчим документом щодо боржника ОСОБА_2

Згідно повідомленням ПАТ «ПУМБ» від 22.02.2018 року № КНО-44.4.1/71 заборгованість позивача перед банком відсутня.

23.02.2018 року заступником начальника Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Терещенком А.О., відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову ВП № 52482997 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 1416/3393 від 21.02.2013 року.

Крім того, постановою заступника начальника Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Терещенка А.О. від 23.02.2018 року ВП № 52482997 стягнуто з боржника - ОСОБА_2 виконавчий збір у сумі у розмірі 5640,29 дол. США та 150 грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Вирішуючи справу та залишаючи заявлений позов без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець правомірно виніс постанову від 23.02.2018 року про стягнення виконавчого збору відносно позивача в день закінчення виконавчого провадження.

Колегія суддів не погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на викладене.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

При цьому, за правилами ст. 10 вказаного Закону заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Крім того, за правилами ч. 7 ст. 51 цього ж Закону примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Згідно ст.ст. 39, 41 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 року № 898-IV (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

В свою чергу, відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби на всій території України справляється виконавчий збір.

Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Отже, зі змісту зазначених правових норм вбачається, що за своєю правовою природою виконавчий збір є платою за вчинення дій, пов'язаних з примусовим виконанням виконавчого документу, що здійснюються органами державної виконавчої служби, тобто є державним збором (платою) за таку процедуру.

Таким чином, для стягнення виконавчого збору необхідна наявність двох умов, а саме здійснення державним виконавцем дій направлених на примусове виконання рішення і фактичне стягнення заборгованості.

Виконавчий збір є збором, який сплачується боржником за примусове виконання виконавчого документа та розраховується виходячи з фактично стягнутої або повернутої суми.

Поряд з цим, як встановлено судом апеляційної інстанції із матеріалів справи, що підтверджено інформацією щодо спірного виконавчого провадження станом на теперішній час, державним виконавцем не вчинено жодних виконавчих дій щодо виконання виконавчого документу у спірному виконавчому провадженні у спосіб, що визначений таким виконавчим документом.

З матеріалів справи та інформації щодо спірного виконавчого провадження, колегією суддів встановлено, що оскаржуване виконавче провадження було відкрито за постановою державного виконавця 04.10.2016 року.

Проте, з вказаного періоду та до закінчення виконавчого провадження 23.02.2018 року, тобто, близько двох років, державним виконавцем взагалі не вчинялись дії щодо виконання виконавчого документу у спосіб, який в ньому визначений.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 29.01.2018 року державним виконавцем була винесена постанова про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 в рамках спірного виконавчого провадження.

Поряд з цим, вказане нерухоме майно і було предметом іпотеки, на яке звернуто судом стягнення у спосіб продажу на прилюдних торгах та видано виконавчий лист, який перебув на виконанні в рамках оскаржуваного виконавчого провадження.

Судовим рішенням, на підставі якого видано виконавчий лист, не було встановлено наведеного способу звернення стягнення на предмет іпотеки, який застосований державним виконавцем.

Більш того, колегією суддів встановлено, що за договором купівлі-проваджу ОСОБА_2 було придбано у ПАТ «ПУМБ» квартиру АДРЕСА_2 21.12.2017 року. Право власності на вказану квартиру зареєстровано за позивачем 21.12.2017 року. Тобто, ще з 21.12.2017 року вказана квартира належала позивачу на праві приватної власності. Іпотека вказаного об'єкту нерухомого майна припинена на підставі наведеного договору, тобто, з 21.12.2017 року.

Доказів щодо здійснення з боку державного виконавця виконавчих дій у спірному виконавчому провадженні у спосіб, встановлений виконавчим документом, відповідачем не надано.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що в даному випадку, факт виконання рішення державним виконавцем і дій спрямованих на фактичне стягнення заборгованості/передачу майна стягувачу за виконавчим документом не мали місце. На користь кредитора в примусовому порядку не було стягнуто заборгованості або передано майно за виконавчим документом.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про протиправність оскаржуваної постанови про стягнення з позивача виконавчого збору.

Аналогічна позиція щодо застосування норм матеріального права у спірних правовідносин викладена в постанові Верхового Суду від 19.09.2018 року у справі № 804/8289/16.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2018 року скасувати та прийняти нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_2 до Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про визнання нечинною та скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 23.02.2018 року про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 52482997.

Стягнути з Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (ідентифікаційний код юридичної особи 34993225) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) сплачений судовий збір у сумі 1762 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верхового Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 04.02.2019 р.

Суддя-доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька