Справа № 826/14579/16
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2018-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10 грудня 2018 року № 826/14579/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Донця В.А., секретар судового засідання Сом П.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Міністерство економічного розвитку і торгівлі України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

за участю:

позивач - ОСОБА_1;

представник відповідача - Демченко Д.В.;

представник третьої особи - Остафійчук А.М.

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення від 30.06.2016 №16653-13.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.04.2017 визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 30.06.2016 №16653-13.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.07.2017 залишено без змін постанову суду першої інстанції.

Постановою Верховного Суду від 04.04.2018 скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.04.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26.07.2017, справа №826/14579/16 направлено на новий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанції Верховний Суд дійшов висновку, що відповідачем не виконано обов'язок щодо надання належних доказів в підтвердження наявності підстав для визначення податкового зобов'язання, а судом не витребувано інформації, яка стала підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення та не встановлено фактичних обставин справи.

Ухвалами суду: від 08.05.2018 - прийнято справу до провадження, призначено судовий розгляд справи в судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження; від 11.06.2018 - залучено до участі у справі Міністерство економічного розвитку і торгівлі України в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача та витребувано докази; від 17.09.2018 - витребувано в Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві докази, на підставі яких прийнято податкове повідомлення-рішення від 30.06.2016 №16653-13.

У судовому засіданні 10.12.2018 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що транспортний засіб позивача не відноситься до об'єктів оподаткування транспортним податком у 2016 році, оскільки Міністерством економічного розвитку і торгівлі України надано інформацію, згідно з якою автомобіль з аналогічними характеристиками є об'єктом оподаткування у разі його експлуатації до одного року, в той час як податкове зобов'язання визначено для автомобіля зі строком експлуатації три роки.

Позивач під час судового розгляду справи позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві та додаткових поясненнях. Позивач наголосила, що інформація Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 06.07.2016 не могла бути застосована відповідачем під час прийняття спірного податкового повідомлення-рішення від 30.06.2016.

Представник Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві проти позову заперечив, пояснивши, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято на підставі листа Міністерства економічного розвитку і торгівлі України за 2016 рік, відповідно до якого транспортний засіб позивача відносився до об'єктів оподаткування.

Представник Міністерства економічного розвитку і торгівлі України проти позову заперечив, зазначивши, що через відсутність в листі Головного управління ДФС у м. Києві даних про фактичний пробіг автомобіля у 2016 році надати конкретну інформацію щодо його середньоринкової вартості немає можливості, проте розрахована за допомогою калькулятора середньоринкова вартість легкового автомобіля Toyota Land Cruiser 200 з об'ємом циліндрів двигуна 4,5 літра, дизель, з автоматичною коробкою переключення передач, 2013 року випуску з урахуванням нормативного середньорічного пробігу 27 тис. кілометрів становить 1.035.000,00 грн. (з податком на додану вартість). На думку представника третьої особи, позивач зобов'язана була сплатити податок у 2016 році як власник вказаного автомобіля.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, судом встановлено.

Позивач є власником транспортного засобу марки - Toyota, модель - Land Cruiser 200, об'єм двигуна - 4461, куб. см., тип пального - дизель, рік випуску - 2013.

Державною податковою інспекцією в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві прийнято оскаржуване рішення, яким позивачу, згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 та підпунктом 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України визначено суму податкового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб у розмірі 25.000,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернулась до суду.

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов'язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, далі - ПК України).

Відповідно до статті 267 ПК України: платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування (підпункт 267.1.1 пункту 267.1); об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (підпункт 267.2.1 пункту 267.2); базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті (підпункт 267.3.1 пункту 267.3); ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті (підпункт 267.4); базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підпункт 267.5.1 пункту 267.5); обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку (підпункт 267.6.1 пункту 267.6); податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року) (підпункт 267.6.2 пункту 267.6).

Як уже зазначалось, позивач є власником транспортного засобу Toyota Land Cruiser 200, з об'ємом двигуна 4461, куб. см. 2013 року випуску, що сторонами не заперечувалось.

Згідно з підпунктом 10.1.1 пункту 10.1 статті 10 та статті 265 ПК України, транспортний податок у складі податку на майно віднесений до місцевих податків.

Рішенням Київської міської ради від 28.01.2015 №58/923 "Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 23.06.2011 №242/5629" викладено в новій редакції рішення Київської міської ради від 23.06.2011 №242/5629 "Про встановлення місцевих податків і зборів в м. Києві", яким встановлено, серед інших, транспортний податок.

Рішенням Київської міської ради від 11.02.2016 №103/103 "Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 23.06.2011 №242/5629 "Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві та акцизного податку", зокрема, до додатка 2 рішення Київської міської ради від 23.06. 2011 №242/5629 (у редакції рішення Київської міської ради від 28.01.2015 №58/923. Змінами передбачено, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Зазначений розмір податку відповідає розміру, встановленому в статті 267 ПК України.

Станом на 01.01. 2016 мінімальна заробітна плата згідно зі статтею стаття 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" від 25.12.2015 №928-VIII установлена в розмірі 1.378,00 грн. Отже, до об'єкту оподаткування транспортним податком у 2016 році відносились легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становила понад 1.033.500,00 грн. та з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно).

Відповідно до абзацу другого підпункту 267.2.1 пункт 267.2 статті 267 ПК України середньоринкова визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

"Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів", затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 №66. Відповідно цієї Методики (в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення): середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 "Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 №403, де за ціну нового транспортного засобу (Цн) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач (пункт2); джерелом інформації для визначення ціни нового автомобіля є офіційні прайс-листи виробників (дилерів) (пункт 3); Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (пункт 13).

Пунктом 3 "Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів" передбачено, що середньоринкова вартість транспортного засобу розраховується за методом аналогії цін ідентичних транспортних засобів за такою формулою: Сср = Цн Х (Г / 100) х (1 ± (Г к / 100), де Цн - ціна нового транспортного засобу в Україні; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації згідно з додатком 1; Гк - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу згідно з додатком 2.

На виконання вимог постанови Верховного Суду ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.05.2018 запропоновано сторонам надати докази на підтвердження ціни нового транспортного засобу в України (ідентичного транспортному засобу позивача), а також докази щодо моделі, типу двигуна, типу кузова, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, конструкції приводу тягових коліс, габаритних розмірів, комплектації, пробігу, технічного стану автомобіля позивача, щодо якого визначено податкове зобов'язання.

Ухвалою суду від 11.06.2018 залучено до участі у справі Міністерство економічного розвитку і торгівлі України в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача та витребувано інформацію про середньоринкову вартість легкового автомобіля марки - Toyota, модель - Land Cruiser 200, рік випуску - 2013, 4461 куб. см., для розрахунку транспортного податку з фізичних осіб у 2016 році.

На виконання вимог ухвали суду від 11.06.2018 Міністерством економічного розвитку і торгівлі України надано лист від 03.07.2018 №3805/05/28658-05, відповідно до якого згідно з підпунктом 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України та "Методикою визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів" для цілей віднесення легкових автомобілів до об'єктів оподаткування транспортним податком у 2016 році Мінекономрозвитку було розраховано середньоринкову вартість автомобілів, подано ДФС Інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року та забезпечено роботу офіційного веб-сайту в режимі, який давав змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна. об'єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг. Враховуючи, що 1000 куб. см є еквівалентом 1 літру, а тому об'єм циліндрів двигуна автомобіля 4461 куб. см з урахуванням заокруглення до найближчого основного розряду дорівнює 4,5 літра. Також у листі зазначено, що згідно з Інформацією середньоринкова вартість автомобіля Toyota Land Cruiser 200 з об'ємом циліндрів двигуна 4,5 літра, дизель, автоматичною коробкою переключення передач до 4 років експлуатації становила понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Через відсутність в ухвалі суду про витребування доказів даних про пробіг автомобіля Мінекономрозвитку повідомило про неможливість надати інформацію щодо його середньоринкової вартості.

Під час судового розгляду справи позивач наголосила, що нею заперечується обставина належності автомобіля Toyota, модель Land Cruiser 200, з об'ємом двигуна 4461, куб. см., 2013 року випуску, власником якого є позивач, до об'єктів оподаткування транспортним податком у 2016 році. При цьому позивач, на пропозицію суду, не надала доказів щодо показників пробігу автомобіля у відповідному періоді. Як убачається зі змісту позову та додаткових пояснень позивач не визначала підставами позову показники пробігу автомобіля, тому такі докази відповідно до частини четвертої статті 77 КАС України в позивача не витребовувались.

За клопотанням позивача ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.09.2018 витребувано у Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві докази, на підставі яких було прийнято податкове повідомлення-рішення від 30.06.2016 №16653-13 та інформацію, отриману від Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про вартість автомобіля позивача, на підставі якої позивачу визначено податкове зобов'язання. Також судом було запропоновано подати розрахунок визначення вартості автомобіля позивача марки - Тоyота, модель - Land Cruiser 200, випуск - 2013,4461 куб. см.

На виконання вимог ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.09.2018 Міністерством економічного розвитку і торгівлі України надано лист від 04.10.2018 №3805-05/43478-05, відповідно до якого, згідно з інформацією середньоринкова вартість автомобіля Toyota Land Cruiser 200 з об'ємом циліндрів двигуна 4,5 літра, дизель, автоматичною коробкою переключення передач до 4 років експлуатації становила понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2016 року. Через відсутність в ухвалі суду даних про пробіг автомобіля у 2016 році надати конкретну інформацію щодо його середньоринкової вартості немає можливості.

Представником Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві до суду додано лист Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 22.02.2016 №3252-08/4797-03, адресований Державній фіскальній службі України, відповідно до якого на виконання вимог пункту 13 "Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів" Мінекономрозвитку надано інформацію щодо автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" станом на 01.01.2016. Додатками до листа вказано: 1. "Інформація щодо автомобілів, середньоринкова вартість яких розрахована на основі даних ДП "Держзовнішінформ"; 2. "Інформація щодо автомобілів, середньоринкова вартість яких розрахована на основі інформації, отриманої з інших джерел"; 3. "Перелік автомобілів, вартість яких неможливо визначити" (а.с. 177).

Як убачається з додатку 1 "Інформація щодо автомобілів, середньоринкова вартість яких розрахована на основі даних ДП "Держзовнішінформ" автомобіль Toyota Land Cruiser 200 в цьому такому переліку відсутній (а.с. 178-180). У Додатку 2 "Інформація щодо автомобілів, середньоринкова вартість яких розрахована на основі інформації, отриманої з інших джерел" зазначено автомобілі Toyota Land Cruiser 200 з об'ємом циліндрів двигуна 4,6 літра, бензин, з автоматичною коробкою переключення передач, строк експлуатації до 3 років, а також Toyota Land Cruiser 200 з об'ємом циліндрів двигуна 4,5 літра, дизель, з автоматичною коробкою переключення передач, строк експлуатації до одного року (а.с. 181). У додатку 3 "Перелік автомобілів, вартість яких неможливо визначити" автомобіль Toyota Land Cruiser 200 відсутній (а.с. 182).

Отже, відповідно "Інформації щодо автомобілів, середньоринкова вартість яких розрахована на основі інформації, отриманої з інших джерел", яка сформована Мінекономрозвитку для визначення автомобілів, з року випуску яких не минуло більше п'яти років та середньориноква вартість яких у 2016 році становила понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати (1.033.500,00 грн.), до таких автомобілів віднесено Toyota Land Cruiser 200 з об'ємом циліндрів двигуна 4,5 літра, дизель, з автоматичною коробкою переключення передач, строк експлуатації яких не перевищує один рік. У даній справі судом встановлено та не заперечувалось учасниками справи, що автомобіль позивача Toyota Land Cruiser 200, 4461 куб. см., 2013 року випуску. Отже, автомобіль позивача не відноситься до автомобілів, середньориноква вартість яких у 2016 році становила понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати відповідно до "Інформації щодо автомобілів, середньоринкова вартість яких розрахована на основі інформації, отриманої з інших джерел", оскільки строк експлуатації автомобіля позивача перевищує один рік.

Позивачем до матеріалів судової справи додано відповідь Міністерства економічного розвитку і торгівлі України на адвокатський запит, до якого долучено лист Мінекономрозвитку від 06.07.2016 №3252-08/20315-03, адресований Державній фіскальній службі України, відповідно до якого надано уточнену інформацію щодо автомобілів, середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" станом на 01.01.2016, підготовлену згідно з пунктом 13 "Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів" та з урахуванням обговорення проблемних питань нарахування транспортного податку на нарадах у Міністерстві фінансів України 16,17, 21, 24 червня 2016 року. Додатками до листа вказано: 1. "Інформація щодо автомобілів, середньоринкова вартість яких розрахована на основі даних ДП "Держзовнішінформ" за офіційними прайс-листами дилерів; 2. "Інформація щодо автомобілів, середньоринкова вартість яких розрахована на основі даних ДП "Держзовнішінформ" за інформацією, отриманою з інших джерел"; 3. "Перелік автомобілів, вартість яких неможливо визначити" (а.с. 206). Згідно з додатком 1 "Інформація щодо автомобілів, середньоринкова вартість яких розрахована на основі даних ДП "Держзовнішінформ" до автомобілів, середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати віднесено Toyota Land Cruiser 200 з об'ємом циліндрів двигуна 4,5 літра, дизель, з автоматичною коробкою переключення передач, строк експлуатації до 4 років (а.с. 210).

Позивач заперечила можливість врахування вказаного доказу, позаяк він суперечить інформації, яка Мінекономрозвитку надавалась ДФС України (лист від 22.02.2016 №3252-08/4797-03). Доказів того, що лист від 06.07.2016 №3252-08/20315-03 з додатками був джерелом інформації для формування податкового зобов'язання відповідачем не надано.

У судовому засіданні, 26.11.2018, судом оголошено перерву, встановлено відповідачу час для надання пояснень та доказів, які б дозволили суду зробити висновок, на підставі якої інформації було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення. Також суд запропонував відповідачу повідомити про докази, які слід витребувати для підтвердження обґрунтованості визначення податкового зобов'язання позивачу.

Представником відповідача додані додаткові пояснення, відповідно до яких податкове зобов'язання з транспортного податку позивачу визначено на підставі даних АІС "Податковий блок". Також представником додано розрахунок транспортного податку позивача у 2016 році, відповідно до якого, крім інформації про автомобіль та його реєстрацію, вказано: "ціна авто згідно Мінекономіки - 1.035.000,00 грн.".

Оцінюючи наведені докази та встановлені обставини суд доходить висновку, що інформація про автомобілі, середньоринокова вартість яких становила понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, яка міститься в листі Мінекономрозвитку від 06.07.2016 №3252-08/20315-03, не може бути підставою для визначення позивачу податкового зобов'язання податковим повідомленням-рішенням від 30.06.2016 №16653-13, оскільки така інформація сформована та надана контролюючому органу після прийняття оскаржуваного податкового повідомленням-рішенням. Водночас, лист Мінекономрозвитку від 22.02.2016 №3252-08/4797-03, наданий представником відповідача на вимогу суду, містить інформацію, за якою автомобіль аналогічний автомобілю позивача (Toyota Land Cruiser 200 з об'ємом циліндрів двигуна 4,5 літра, дизель) відносився до автомобілів, середньоринокова вартість яких становила понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2016, з пробігом до одного року. На відміну від зазначеного, автомобіль позивача 2013 року випуску, відповідно строк експлуатації більше одного року.

Отже, встановлені обставини свідчать, що Мінекономрозвитку як орган, який відповідно до абзацу другого підпункту 267.2.1 пункт 267.2 статті 267 ПК України та пункту 13 "Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів" уповноважений визначати середньоринкову вартість автомобіля, станом на дату прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 30.06.2016 №16653-13, подав до Державної фіскальної служби України інформацію, яка не відносила автомобіль позивача до автомобілів, середньориноква вартість яких становила понад 1.035.000,00 грн.

З огляду на викладене, суд погоджується з доводами позивача щодо неналежності автомобіля, власником якого вона є, до об'єктів оподаткування транспортним податком станом 30.06.2016, коли було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення. Відтак позовні вимоги є обґрунтованими, тому податкове повідомлення-рішення від 30.06.2016 №16653-13 підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Задовольняючи позовні вимоги, судом враховано, що представником відповідача не надано доказів, які б підтверджували, що станом на час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення існувала інформація Мінекономрозвитку, яка б відносила до об'єктів оподаткування транспортним податком автомобіль позивача, в тому числі в базах даних податкового органу. Заяв про неможливість подання таких доказів або клопотань про їх витребування заявлено не було. Судом не взято до уваги листи Мінекономрозвитку від 03.07.2018 №3805/05/28658-05 та від 04.10.2018 №3805-05/43478-05, в яких стверджується про належність автомобіля позивача до об'єктів оподаткування транспортним податком у 2016 році, оскільки в листі відсутня інформація, на підставі якої зроблено такий висновок. Під час розгляду даної справи судом встановлено, що лише в листі Мінекономрозвитку від 06.07.2016 №3252-08/20315-03 автомобіль аналогічний автомобілю позивача віднесено до об'єктів оподаткування. Щодо відсутності даних про пробіг автомобіля, то суд зазначає, що на позивача не покладено обов'язок фіксувати такі дані з метою оподаткування транспортним податком. За змістом підпункту 267.2.1 пункт 267.2 статті 267 ПК України та "Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів" повноваженнями щодо визначення середньоринокової вартості автомобіля з урахуванням даних про пробіг покладено на Мінекономрозвитку.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір за майнову вимогу в розмірі 551,20 грн. (квитанція від 18.09.2016 № 21030).

Отже, судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 551,20 грн. підлягають присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Керуючись статтею 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 30 червня 2016 року №16653-13.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 551,20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна грн. 20 коп.).

Позивач - ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1).

Відповідач - Державна податкова інспекція в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві (ідентифікаційний код 39468697, місцезнаходження: 04213, місто Київ, проспект Героїв Сталінграда, будинок 58).

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно зі статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Підпунктом 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Закону України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII передбачено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення складено 04 лютого 2019 року.

Суддя В.А. Донець