Справа № 2540/2824/18
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2540/2824/18 Суддя (судді) першої інстанції: Кашпур О.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання Цюпка Б.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2018 року (повний текст складено 01 листопада 2018 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу,-

В С Т А Н О В И Л А:
Позивач звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив визнати протиправним та скасувати п.1.3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 №703 від 07 липня 2018 року «Про результати службового розслідування по фактам незаконного списання пально-мастильних матеріалів, яке не підтверджене первинними документами», відповідно до якого, командира механізованого батальйону підполковника ОСОБА_1 , притягнуто до обмеженої матеріальної відповідальності в розмірі 9396,00 грн.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2018 року позов задоволено в повному обсязі, визнано протиправним та скасовано п. 1.3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 №703 від 07 липня 2018 року «Про результати службового розслідування по фактам незаконного списання пально-мастильних матеріалів, яке не підтверджене первинними документами».

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову. На думку апелянта, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що позивачем, як командиром механізованого батальйону, не здійснювався дієвий контроль за списанням пального за дорожніми листами і саме невиконання позивачем своїх прямих обов`язків, відповідального за облік пально-мастильних матеріалів, призвело до заподіяння шкоди державі в особі військової частини НОМЕР_1 і його вина виражається у недбалому виконанні ним службових обов`язків, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, що було підставою для застосування до нього обмеженої матеріальної відповідальності.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подавав, в суді першої інстанції його позиція обґрунтовувалась тим, що він не має жодного стосунку до неправомірного, безпідставного чи неналежним чином оформленого списання пально-мастильних матеріалів, а самим розслідуванням не було встановлено в чому полягає завдана позивачем матеріальна шкода, яка її вартісна оцінка, якими конкретно неправомірними діями заподіяно шкоду, та які вимоги при цьому було порушено, а висновки, викладені в спірному наказі, є протиправними та не зумовлюють виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялась.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про день, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином.

Враховуючи, що відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд заяви за відсутності сторін.

Згідно з ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира механізованого батальйону.

За результатами службового розслідування по факту незаконного списання пально-мастильних матеріалів, командиром військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) видано наказ №703 від 07 липня 2018 року (а.с.18), згідно з яким встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №1020 від 04 червня 2018 року комісія військової частини НОМЕР_1 у відповідності до вимог наказу Міністерства оборони України від 21 листопада 2017 року №608 «Про затвердження Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України» провела службове розслідування з метою з`ясування причин і умов незаконного (безпідставного) списання паливно-мастильних матеріалів, яке не підтверджене первинними документами (дорожніми листами), а саме: автомобільний бензин (далі - АБ) 219547 л та дизельне пальне (далі - ДП) - 549973 л, на загальну суму 20227067,00 грн.

В ході проведення службового розслідування було встановлено, що на виконання наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 26 червня 2018 року №244 «Про проведення службового розслідування військовою частиною НОМЕР_2 за фактом нестачі пального у військовій частині НОМЕР_1 » комісією військової частини НОМЕР_2 було проведено службове розслідування з метою з`ясування причин і умов незаконного (безпідставного) списання пально-мастильних матеріалів, яке не підтверджене первинними документами (дорожніми листами), а саме автомобільний бензин 219547 л та дизельне пальне - 549973 л, на загальну суму 20227067,00 грн.

За результатом вказаного розслідування наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 30 травня 2018 року №342 військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 було притягнуто до матеріальної відповідальності за шкоду, заподіяну державі в особі військової частини НОМЕР_1 , яка виникла внаслідок незаконного (безпідставного) списання пально-мастильних матеріалів, яке не підтверджене первинними документами.

Комісією військової частини НОМЕР_1 під час проведення службового розслідування у в/ч НОМЕР_1 було встановлено, що аудитом Північно-Східного територіального управління внутрішнього аудиту у період з 19 лютого 2018 року по 26 квітня 2018 року у військовій частині НОМЕР_1 були виявлені порушення вимог п.6.4 Порядку списання військового майна у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 12 січня 2015 року № 17, які виявилися в тому, що дорожні (робочі) листи до донесення про наявність та рух пального в обов`язковому порядку не додавались, та в порушення вимог п. 5.14.7 Тимчасового керівництва з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 24 грудня 2010 року № 690, що діяло до 02 листопада 2017 року, а також Інструкції з обліку військового майна № 440, що набрала чинності з 03 листопада 2017 року, щомісячні донесення Ф.24 командирами підрозділів не подавались, внаслідок чого було виявлено незаконне (безпідставне) списання паливно-мастильних матеріалів, яке не підтверджене первинними документами (дорожніми листами), а саме: автомобільний бензин (далі - АБ) 219547 л та дизельне пальне (далі - ДП) - 549973 л, на загальну суму 20227067,00 грн. В порушення вимог Інструкції про порядок використання автомобільної техніки № 678, переважна кількість дорожніх (робочих) листів, попередньо виписаних до автомобільної, бронетанкової служб, не здавалась, але посадовими особами відповідних служб нові дорожні листи оформлювалися. Система внутрішнього контролю взагалі не забезпечила контроль за законним використанням ресурсів. В порушення вимог п. 3.38 Інструкції про порядок використання автомобільної техніки №678 та №70, якими визначено: «у подальшому повністю оформлені дорожні листи передаються до фінансового органу для відображення у бухгалтерському обліку та зберігання протягом встановленого терміну для зберігання первинних документів», командирами підрозділів військової частини НОМЕР_1 передача визначених документів не здійснювалась. В порушення вимог ведення книги реєстрації та руху облікових документів (додаток №1 до Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 17 серпня 2017 року №440) було встановлено, що книги реєстрації дорожніх листів в автомобільній та бронетанковій службах були заведені не встановленого зразку. Під час реєстрації дорожніх листів не вказувалися підрозділи та були відсутні підписи осіб, які отримали документ. Також існували випадки реєстрації дорожніх листів під одним номером в декількох підрозділах. Нумерація дорожніх листів в пункті постійної дислокації та і районі проведення Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей здійснювалася за однаковими номерами, тільки у різних книгах реєстрації. Посадовими особами військової частини не вживались заходи щодо щомісячного звітування командирами підрозділів про рух пального, і лише під час проведення аудиту командиром військової частини НОМЕР_1 був виданий наказ від 22 лютого 2018 року №338, відповідно до якого визначено механізм передачі командирами підрозділів донесень про рух пального з обов`язковим додаванням первинних документів (дорожніх листів), які є підставою для списання пального.

З огляду на встановлені факти, відповідно до п.1.3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №703 від 07 липня 2018 року (а.с.18) відповідно до п.10 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженою Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року №243/95 за порушення ст.ст.11, 16, 58, 101, 102 частини І Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», ст.ст.2, 5, 6, 15, 16 «Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 серпня 2000 року № 1225 частині обов`язків організації належного ведення обліку та своєчасної подачі встановлених форм звітних документів про рух пально-мастильних матеріалів підлеглими підрозділами, здійснення не менш ніж 1 раз на 3 місяці контролю за наявністю пально-мастильних матеріалів та правильним застосуванням техніки; контролю за використанням підлеглими водіями військового майна (пально-мастильних матеріалів, військової техніки) у відповідності до нормативно-правових актів та нормативних документів Міністерства оборони України, за списанням пального за дорожніми листами - притягнено до обмеженої матеріальної відповідальності у розмірі місячного грошової забезпечення командира механізованого батальйону підполковника ОСОБА_1 у розмірі 9369,00 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що довідка про проведений аудит та акт службового розслідування, що був затверджений командиром військової частини НОМЕР_1 не містять жодних посилань на фактичні обставини, які б свідчили, що саме винні дії позивача призвели до розтрати паливно-мастильних матеріалів, а матеріали справи не містять жодних відомостей про те, що саме з вини ОСОБА_1 державі було завдано збитки у зв`язку з неналежним виконанням ним службових обов`язків щодо контролю за наявністю та законністю витрачання і списання пального.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст.11 наведеного Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Статтею 16 цього Статуту передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до ст.58 Статуту командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, корабля (підрозділу); за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу; за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини, корабля (підрозділу); за додержання принципів соціальної справедливості.

Командир (начальник) відповідно до посади, яку він займає, повинен діяти самостійно і вимагати від підлеглих виконання вимог Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів.

Згідно зі ст.101 Командир батальйону (корабля 3 рангу) в мирний і воєнний час відповідає за бойову та мобілізаційну готовність батальйону (корабля), успішне виконання батальйоном (кораблем) бойових завдань, за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу, за внутрішній порядок, за стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального та інших матеріальних засобів батальйону (корабля) і законність їх витрачання, за організацію і стан пожежної безпеки батальйону.

Командир батальйону (корабля 3 рангу) підпорядковується командирові полку (дивізіону кораблів) і є прямим начальником усього особового складу батальйону (корабля).

Командир батальйону (корабля 3 рангу) зобов`язаний, зокрема, знати й уміло володіти всіма видами зброї і техніки батальйону, організовувати правильне їх зберігання, експлуатацію та обслуговування і не менше ніж один раз на три місяці особисто перевіряти їх наявність, стан та облік (командирові корабля - не менше ніж один раз на два місяці проводити огляд корабля, не менше ніж один раз на місяць - огляд його озброєння, боєприпасів та технічних засобів, здійснювати щоденний обхід корабля); керувати господарством батальйону (корабля) (ст.102 Статуту).

Відповідно до ст.3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» Військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті).

З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04 серпня 2000 року №1225 затверджено Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах, відповідно до п.п.5, 6, 15, 16 якого військові частини використовують закріплене за ними військове майно виключно за його цільовим та функціональним призначенням.

Облік військового майна ведеться з метою отримання даних про його наявність, втрату, нестачу, рух, вартість та якісний (технічний) стан, необхідних для організації матеріально-технічного забезпечення військових частин, встановлення належного контролю за умовами зберігання, доцільністю та ефективністю його використання (витрачання), а також з метою підготовки даних для складення облікових документів та державної статистичної звітності.

Порядок зберігання, використання і технічного обслуговування військового майна визначається статутами Збройних Сил, цим Положенням, нормативно-правовими актами і нормативними документами Міноборони та документацією заводів-виробників.

Списання військового майна, закріпленого за військовими частинами, здійснюється у разі: набуття непридатного стану (за неможливості або економічної недоцільності його відновлення і використання); убутку в межах затверджених норм; втрати чи нестачі; використання на виробничі, господарські та експлуатаційні потреби в межах установлених норм, у тому числі на підготовку зброї (боєприпасів) до зберігання або застосування, виготовлення сумішей, проведення аналізу, виконання будівельних та будівельно-монтажних робіт; знесення будівель і споруд через недоцільність їх використання та з метою будівництва на їх місці нових об`єктів.

У разі коли військове майно підлягає утилізації згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, його списання може здійснюватися на підставі та на умовах зазначених договорів.

В той же час, у наведених нормах, за порушення яких позивача притягнуто до обмеженої матеріальної відповідальності, не визначено обов`язку командира батальйону щодо організації належного ведення обліку та своєчасної подачі встановлених форм звітних документів про рух пально-мастильних матеріалів підлеглими підрозділами, здійснення не менш ніж 1 раз на 3 місяці контролю за наявністю пально-мастильних матеріалів та правильним застосуванням техніки; контролю за використанням підлеглими водіями військового майна (пально-мастильних матеріалів, військової техніки) у відповідності до нормативно-правових актів та нормативних документів Міністерства оборони України, за списанням пального за дорожніми листами.

В той же час, відповідні обов`язки стежити за виконанням правил застосування та економним витрачанням пального, мастильних матеріалів закріплені Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України за: заступником командира полку (окремого батальйону) з озброєння (інженерно-авіаційної служби) (ст.75), заступником командира полку (окремого батальйону) (ст.77), начальником служби полку (ст.83), заступником командира батальйону з озброєння (ст.110), заступником командира роти з озброєння (ст.118). Доцільність використання пального і мастильних матеріалів здійснює начальник бронетанкової служби полку (ст.94). Статтею 96 Статуту передбачено, що начальник служби пально-мастильних матеріалів полку: відповідає за ощадливе витрачання пального, мастильних матеріалів; перевіряє не менше ніж один раз на місяць наявність та якість пального, спеціальних рідин у підрозділах і на складі полку, а також наявність та стан технічних засобів служби; організовує правильну експлуатацію технічних засобів служби, роботу, пов`язану з прийманням, зберіганням і видачею підрозділам пального, мастильних матеріалів; здійснює аналіз витрачання пального і мастильних матеріалів та готувати його для підбиття підсумків діяльності за місяць.

Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року №243/95-ВР затверджено Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, яке визначає підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами.

Згідно з п.п.3-4 вказаного Положення військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявністю:

а) заподіяння прямої дійсної шкоди;

б) протиправної їх поведінки;

в) причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди;

г) вини у заподіянні шкоди.

Протиправною визнається така поведінка (дія або бездіяльність) військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки.

Військовослужбовець або призваний на збори військовозобов`язаний визнається винним у заподіяній шкоді, якщо протиправне діяння вчинено ним умисно чи з необережності.

Відшкодування шкоди військовослужбовцями і призваними на збори військовозобов`язаними провадиться незалежно від притягнення їх до дисциплінарної чи кримінальної відповідальності за дію (бездіяльність), якою державі було заподіяно шкоди.

Військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну недбалим виконанням ними службових обов`язків, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення (п.10 Положення).

Відповідно до абз.2 п.11 наведеного Положення у разі, якщо командири (начальники) військових частин не вжили належних заходів, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами щодо запобігання розкраданню, знищенню чи псуванню військового майна або щодо притягнення винних до відповідальності, вони несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення.

Пунктом 16 Положення передбачено, що розмір заподіяної державі шкоди визначається за фактичними втратами на підставі даних обліку виходячи з вільних оптово-роздрібних чи договірних цін, що діють на період розгляду питання про матеріальну відповідальність, а в разі відсутності таких даних - за цінами, що обчислюються в порядку, який визначається Міністерством економіки України.

Обчислення розміру шкоди, що підлягає відшкодуванню, провадиться з урахуванням зносу військового майна за встановленими нормами.

Згідно з п.17 цього Положення у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

Розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня виявлення шкоди. У необхідних випадках цей термін може бути продовжено вищим за підлеглістю командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Відповідно до п.19 наведеного Положення розслідуванням повинно бути встановлено: в чому полягає матеріальна шкода та яка її вартісна оцінка; якими конкретно неправомірними діями військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного заподіяно шкоду; вимоги яких законів, військових статутів, порадників, інструкцій та інших нормативних актів при цьому було порушено; умисно чи з необережності та з якою метою заподіяно шкоду; чи заподіяно шкоду винною особою під час виконання службових обов`язків; ступінь вини кожного у разі заподіяння шкоди кількома особами; умови та причини, що сприяли заподіянню шкоди, та її наслідки.

З аналізу наведених норм законодавства України, що регулює спірні правовідносини вбачається, що при наявності вини військовослужбовця в заподіянні прямої дійсної шкоди, допущеної внаслідок невиконання (недбалого виконання) службових обов`язків, така особа несе матеріальну відповідальність. Обставини, за яких військовослужбовця може бути притягнуто до матеріальної відповідальності встановлюються службовим розслідуванням, яке має бути завершено протягом одного місяця з дня виявлення шкоди та вказаний термін може бути продовжено лише вищим за підлеглістю командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

В той же час, притягнення позивача до відповідальності, з підстав виявлення різниці шляхових листів, які надавались на списання ніж тих, які рахувались за підрозділом, не свідчить про розкрадання, пошкодження, втрату чи незаконне використання військового майна, погіршення або заниження його цінності. Тобто, внутрішнім аудитом, а згодом проведеного службового розслідування, не встановлено, що втрата майна сталася з вини позивача саме шляхом розкрадання, пошкодження, втрати чи незаконного використання військового майна, погіршенням або заниженням його цінності.

За наслідком проведеного аудиту, результати якого викладені у довідці від 24 квітня 2018 року та під час проведення службового розслідування, не було встановлено фактичних обставин, які б свідчили, що саме винні дії позивача призвели до незаконного (безпідставного) списання пально-мастильних матеріалів.

Фактично,відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, всупереч ч.2 ст.77 КАС України не було доведено, що ОСОБА_1 було заподіяну пряму дійсну шкоду внаслідок його протиправної поведінки та наявності його вини у такій шкоді, що є обов`язковими умовами для притягнення військовослужбовця до матеріальної відповідальності, згідно Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі.

В п.1.3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №703 від 07 липня 2018 року (а.с.18) зазначено, що позивача притягнуто до обмеженої матеріальної відповідальності за порушення ним ст.ст.11, 16, 58, 101, 102 частини І Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», ст.ст.2, 5, 6, 15, 16 «Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 серпня 2000 року №1225 в частині обов`язків організації належного ведення обліку та своєчасної подачі встановлених форм звітних документів про рух пально-мастильних матеріалів підлеглими підрозділами, здійснення не менш ніж 1 раз на 3 місяці контролю за наявністю пально-мастильних матеріалів та правильним застосуванням техніки; контролю за використанням підлеглими водіями військового майна (пально-мастильних матеріалів, військової техніки) у відповідності до нормативно-правових актів та нормативних документів Міністерства оборони України, за списанням пального за дорожніми листами.

Однак, як встановлено судом, зазначені норми не закріплювали за позивачем, як за командиром механізованого батальйону, відповідного обов`язку та Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України відповідні повноваження передано до компетенції, зокрема, начальника служби пально-мастильних матеріалів.

В той же час, нестача пально-мастильних матеріалів була встановлена за наслідком здійснення аудиту за період з 06 квітня 2015 року по 28 лютого 2018 року, в той час, як ОСОБА_1 призначено на посаду командира механізованого батальйону 11 листопада 2016 року відповідно до наказу Міністра оборони України від 25 серпня 2016 року №795, та після вступу на вказану посаду, позивачем подавався рапорт від 13 грудня 2016 року з метою призначення службового розслідування по факту нестачі під час прийому посади, в тому числі пально-мастильних матеріалів - сторінка 19 акту від 10 листопада 2016 року (а.с.54).

Крім того, в наказі командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №703 від 07 липня 2018 року зазначено, що незаконне (безпідставне) списання пально-мастильних матеріалів, яке не підтверджене первинними документами (дорожніми листами) здійснено на загальну суму 20227067,00 грн., однак не встановлено вартісної оцінки майнової шкоди, яка була завдана конкретними неправомірними діями позивача.

Крім того, факт заподіяння матеріальної шкоди, а саме незаконного (безпідставного) списання пально-мастильних матеріалів, яке не підтверджене первинними документами (дорожніми листами) було встановлено 26 квітня 2018 року (дата складання довідки про результати аудиту відповідності діяльності служби пально-мастильних матеріалів військової частини НОМЕР_1 за період з 06 травня 2015 року по 28 лютого 2018 року), в той же час, наказ «Про результати службового розслідування по факту незаконного списання пально-мастильних матеріалів, яке не підтверджене первинними документами» №703, яким було завершено службове розслідування та притягнуто позивача до обмеженої матеріальної відповідальності був виданий 07 липня 2018 року, що свідчить про порушення строку, визначеного п.17 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі.

Посилання апелянта на те, що пунктом 50 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №703 від 07 липня 2018 року, яким скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 16 червня 2018 року №614, жодним чином не спростовує висновків суду, стосовно того, що до матеріальної відповідальності позивача було притягнуто з пропуском строку, встановленого п.17 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі.

Всупереч ч.2 ст.77 КАС України, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність оскаржуваного наказу в частині притягнення позивача до обмеженої матеріальної відповідальності.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, за наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправним та скасування п.1.3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 №703 від 07 липня 2018 року

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 04 лютого 2019 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

А.Ю.Кучма