Справа № 810/3179/18
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2019-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

04 лютого 2019 року 10:25 № 810/3179/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К., при секретарі судового засідання Мині І.І., за участі представника позивача - Макаренко М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «ВІНОД»
доГоловного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІНОД» (далі-позивач/ ТОВ «ВІНОД») звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - відповідач/ ГУ ДФС у м. Києві), в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 12.03.2018 №, №, №, №.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.06.2018 №810/3179/18 адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "ВІНОД" передано на розгляд до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.08.2018, адміністративний позов №810/3179/18 передано судді Каракашьяну С.К.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.08.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №810/3179/18.

Позивач мотивує свої вимоги неправомірністю перевірки, оскільки, на думку позивача, нормами законодавства не встановлено право відповідача на перевірку дотримання норм законодавства із врегулювання виробництва та обігу підакцизних товарів.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши про правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, прийнятих у межах наданих контролюючому органу повноважень, у зв'язку з виявленими під час перевірки порушеннями вимог законодавства з боку позивача.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Співробітниками Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області на підставі наказу від 05.02.2018 №290 проведено фактичну перевірку складу, що належить товариству з обмеженою відповідальністю «ВІНОД», розташованого за адресою: м. Житомир, вул. П. Сингаївського, 4, результати якої оформлено актом від 21.02.2018 №43/40/41420806 (далі-акт перевірки).

Відповідно до акту перевірки встановлено порушення ТОВ «ВІНОД» вимог чинного законодавства, а саме:

роздрібна торгівля алкогольними напоями за цінами, нижчими від встановлених мінімальних роздрібних цін на такі напої на загальну суму 162973,49 грн.;

оптова торгівля алкогольними напоями за цінами, нижчими від встановлених мінімальних роздрібних цін на такі напої на загальну суму 22318,74 грн.;

роздрібна торгівля алкогольними напоями без наявності ліцензії на загальну суму 306673,55 грн.;

неведення обліку товарних запасів за місцем їх зберігання на загальну суму 26670,73 грн.

На підставі акта перевірки від 21.02.2018 №43/40/41420806, Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві прийняті податкові повідомлення-рішення від 12.03.2018:

- №, відповідно до якого до позивача застосовано штрафні санкції (штраф) за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів в розмірі 613347,10 грн., згідно встановленого порушення ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а саме: роздрібна торгівля алкогольними напоями без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями;

- №, відповідно до якого до позивача застосовані штрафна санкції за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування і послуг в розмірі 53341,46 грн., згідно встановлено порушення п. 12 ст. 3, 6 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»;

- №, відповідно до якого до позивача застосовано штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів в розмірі 162973,49 грн., відповідно встановленого порушення постанови КМУ від 30.10.2008 №957, ст. 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а саме:роздрібна торгівля алкогольними напоями за ціною нижчою від встановленої мінімальної роздрібної ціни на такі напої;

- №, відповідно до якого до позивача застосовано штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів в розмірі 22318,74 грн., відповідно встановленого, а саме: оптова торгівля алкогольними напоями за ціною нижчою від встановленої мінімальної оптово-відпускної ціни на такі напої.

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

1. Щодо тверджень позивача про проведення перевірки контролюючим органом з порушення вимог законодавства, суд зазначає наступне.

Порядок проведення фактичної перевірки врегульовано положеннями статті 80 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Так, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (пункт 80.1 ст. 80 Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Нормативно-правовим актом, який визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України, є Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

У розумінні статті 1 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", мінімальні оптово-відпускні ціни на алкогольні напої - ціни, які визначаються за кодами виробів Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності за 1 літр 100-відсоткового спирту, обраховані виходячи з найнижчої оптової ціни на вітчизняну або контрактної вартості на імпортну продукцію та податків і зборів, які відповідно до чинного законодавства підлягають сплаті з одиниці продукції вітчизняними виробниками й імпортерами, та з урахуванням вартості тари.

При цьому, контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України (частина перша статті 16 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів").

За порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством (частина перша статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів").

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується позивачем, що останнім допущено працівників контролюючого органу до проведення перевірки Товариства та оформлення її результатів відповідним актом перевірки такими, що підтверджуються документально.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки. Вказана правова позиція підтримана Верховним судом, зокрема, у постановах від 17 квітня 2018 року у справі №826/12612/17, від 07 листопада 2018 року у справі №П/811/824/17.

2. Щодо встановленого порушення постанови КМУ від 30.10.2008 №957, ст. 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а саме: роздрібна та оптова торгівля алкогольними напоями за ціною нижчою від встановленої мінімальної ціни на такі напої.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР мінімальні роздрібні ціни на алкогольні напої - це ціни, які визначаються виходячи з мінімальних оптово-відпускних цін на цю продукцію та торговельної надбавки.

Відповідно до ч. 10 ст. 18 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР Кабінету Міністрів України надано право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, слиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

До суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро- горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово- відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 гривень.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем здійснено роздрібну торгівлю алкогольними напоями за ціною нижчою від встановленої мінімальної роздрібної ціни та здійснено оптову торгівлю алкогольними напоями за ціною нижчою від встановленої мінімальної, чим порушено вимоги постанови КМУ від 30.10.2008 №957 та ст. 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

При цьому, позивач посилаючись на порушення процедури щодо проведення перевірки, проте ніяким чином не спростовує самого факту вчинених правопорушень.

Таким чином, Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві, приймаючи податкові повідомлення-рішення від 12.03.2018 №0000624 та №№, якими до позивача застосовано штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів, діяло в межах повноважень та з дотриманням вимог чинного законодавства.

3. Щодо встановленого порушення в частині здійснення позивачем роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності ліцензії.

За приписами ст. 1 Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб'єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Відповідно до ч. 14 статті 15 вказаного Закону, роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб'єкта господарювання терміном на один рік і підлягають обов'язковій реєстрації в органі доходів і зборів, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб'єкта господарювання (ч. 22 статті 15 Закону).

Як вбачається з акту перевірки, контролюючим органом встановлено здійснення ТОВ «ВІНОД» роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності ліцензії на загальну суму 306673,55 грн.

Водночас, позивач не заперечує факт відсутності у ТОВ «ВІНОД» ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, однак зазначає, що здійснюючи реалізацію алкогольних напоїв за видатковою накладною від 18.12.2017 №РН-0001003 для ПВКФ «Леся», за видатковою накладною від 21.12.2017 №РН-0001374 для ТОВ «Алєкс і Ко», видатковою накладною від 08.12.2017 №РН-0000699 та від 28.12.2017 №РН-0001267 для ТОВ «АДК ЛЛІР», отримавши безготівковий розрахунок від покупців, позивач здійснював оптовий продаж, ліцензія на здійснення якого наявна.

Суд критично розцінює такі твердження позивача з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»:

- оптова торгівля - діяльність по придбанню і відповідному перетворенню товарів для наступної їх реалізації підприємствам роздрібної торгівлі, іншим суб'єктам підприємницької діяльності;

- роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших підприємствах громадського харчування.

З аналізу вказаних термінів вбачається, що визначальною ознакою оптової торгівлі алкогольними напоями є реалізація алкогольних напоїв підприємствам для подальшої реалізації, яка, відповідно до приписів статті 15 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», здійснюється за наявності ліцензій.

Відповідно до листа ПрАТ ВКФ «Лєся» від 18.12.2017 №767 повідомлено, що оплачений товар згідно рахунку №СФ-0000003 від 12.12.2017 буде використано для власного споживання.

Відповідно до п. 1.3 укладеного між позивачем та ТОВ «Алекс і Ко» договору поставки від 01.12.2017 покупець підтверджує, що здійснює господарську діяльність на підставі ліцензії на право оптової та /або роздрібної торгівлі алкогольними напоями. У випадку, якщо з будь-яких причин у покупця відсутня ліцензія, вважається, що він придбав товар для особистого некомерційного споживання.

Відповідно до ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, що видана Головним управлінням Державної фіскальної служби у Житомирській області товариству з обмеженою відповідальністю «Алекс і Ко», ліцензія дійсна з 22.12.2017, тобто вже після придбання алкогольних напоїв у позивача.

Також, матеріали справи не містять необхідної ліцензії у ТОВ «АДК ЛЛІР».

На підставі наведеного, керуючись положеннями Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» суд вважає, що відповідач діяв в межах, наданих чинним законодавством, повноважень при прийнятті податкового повідомлення-рішення від 12.03.2018 №.

4. Щодо встановлено порушення в частині не ведення обліку товарних запасів за місцем їх зберігання на загальну суму 26670,73 грн.

Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг від 06.07.1995 №265/95-ВР (далі Закон №265/95, в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних відносин) суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Відповідальність за невиконання цього обов'язку встановлена статтею 20 Закону №265/95, якою закріплено, що до суб'єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі Закон №996, в редакції, чинній на момент проведення перевірки).

Відповідно до ч. 2, ч. 5 ст. 8 Закону №996 питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Підприємство самостійно визначає за погодженням з власником (власниками) або уповноваженим ним органом (посадовою особою) відповідно до установчих документів облікову політику підприємства.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій у відповідності до положень ст. 9 Закону №996 є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з частиною 2 статті 6 Закону №996 регулювання питань методології бухгалтерського обліку та фінансової звітності здійснюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики, який затверджує національні положення (стандарти) бухгалтерського обліку, інші нормативно-правові акти щодо ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності.

Національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку - нормативно-правовий акт, затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики, що визначає принципи та методи ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності, що не суперечать міжнародним стандартам (ст. 1 Закону №996).

Методологічні засади формування у бухгалтерському обліку інформації про запаси і розкриття її у фінансовій звітності визначені Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 9 «Запаси», затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 20 жовтня 1999 р. N 246.

Таким чином, суб'єкти господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, зобов'язані вести у встановленому порядку облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, що має бути підтверджено відповідними первинними та обліковими документами.

При цьому, фінансова санкція, встановлена статтею 20 Закону№265/95, може бути застосована до юридичної особи лише у тому випадку, коли ця особа не веде обліку товарів або веде його з порушенням порядку.

До документів, що є підставою для оприбуткування (обліку) товару за місцем їх реалізації, належать первинні документи щодо походження (руху) товару, наприклад: накладні на внутрішнє переміщення товару, податкові та видаткові накладні.

У зв'язку з цим, порушенням порядку ведення бухгалтерського обліку товару за місцем їх реалізації є, зокрема, відсутність у суб'єкта підприємницької діяльності первинних документів, які підтверджують рух таких товарів.

Аналогічний висновок викладено в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 21.09.2015 (справа №2а-402/12/1070).

Згідно до Прогнозного розрахунку штрафних санкцій до акту перевірки ТОВ «ВІНОД» від 21.02.2018 №43/40/41420806 містяться посилання на Додаток №2 на перелік не облікованих товарів, однак такого переліку матеріали справи не містять, що унеможливлює встановлення факту зазначеного порушення ведення обліку.

Водночас, в матеріалах справи наявні первинні документи, які підтверджують придбання (облік) позивачем товарів, а саме: позивачем надано до матеріалів справи копії договорів поставки, видаткових накладних, оборотно-сальдових відомостей по рахунку 281, які долучено до матеріалів справи.

Судом встановлено та відповідачем не спростовано, що вказані вище первинні бухгалтерські документи оформлено відповідно до статті 9 Закону "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

З огляду на викладене, наявним матеріалами справи спростовано висновок відповідача про порушення п. 12 ст. 3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», що вказує на протиправність податкового повідомлення-рішення від 12.03.2018 № та є підставою для його скасування.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІНОД" задовольнити частково.

2.Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у м.Києві від 12 березня 2018 року №.

3. В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Повний текст рішення складено 06.02.2019.

Суддя С.К. Каракашьян