Справа № 520/10680/18
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2019-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

04 лютого 2019 р. справа № 520/10680/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Біленського О.О.,

при секретарі судового засідання - Поволяєвій К.В.,

за участі:

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Шапошник С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1) до Головного управління ДФС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46, ) про скасування податкових повідомлень - рішень, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області: від 13 квітня 2017 року № 950-1302 на суму 76601,04 грн., яким визначено податкове зобов'язання ОСОБА_3 з орендної плати за землю за 2016 рік; від 13 квітня 2017 року № 951-1302 на суму 53455,02 грн., яким визначено податкове зобов'язання ОСОБА_3 з орендної плати за землю за 2015 рік; від 03 травня 2017 року № 19828-1302 на суму 81197,10 грн., яким визначено податкове зобов'язання ОСОБА_3 з орендної плати за землю за 2017 рік.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 10 жовтня 2013 року між Лозівською міською радою Харківської області та ОСОБА_3 було укладено договір оренди земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 1.4500 га. Відповідачем винесені оскаржувані податкові повідомлення - рішення з орендної плати за землю за вказаним договором, які позивач вважає винесеними з порушенням вимог чинного законодавства та такими, що підлягають скасуванню. Позивач вказав, що оскільки вищезгадана земельна ділянка використовується позивачем - платником єдиного податку у межах господарської діяльності з ведення товарного сільськогосподарського з можливістю реалізації продукції такого виробництва, то визначення податкового зобов'язання по земельному податку ОСОБА_3 - є протиправним. Єдиний податок сплачується позивачем вчасно та в розмірах, встановлених чинним законодавством України, і відповідно, на думку позивача, заборгованість зі сплати земельного податку/орендної плати відсутня. Також позивач зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення рішення прийняті з порушенням строків, що вказує на те, що контролюючий орган діяв у спосіб не передбачений Конституцією та законами України, що є порушенням ст. 19 Конституції України. З огляду на викладене позивач просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2018 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено підготовче засідання.

Через канцелярію суду 21.01.2019 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень - рішень відповідач діяв на підставі та у межах повноважень, визначених чинним законодавством. Відповідно до вимог ст.289 ПК України Лозівською ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області, де перебуває на обліку як платник податків ОСОБА_3, на адресу Головного управління Держгеокадастр у Лозівському районі Харківської області направлено лист №2734/10/20-271302-21 щодо надання інформації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок з урахуванням коефіцієнтів індексації в 2014, 2015, 2016 роках, зокрема за земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2) станом на 01.01.2014 р., 01.01.2015р., 01.01.2016р., 01.01.2017р. Враховуючи вимоги ст. 288, ст. 289 ПК України відповідачем були прийняті оскаржувані податкові повідомлення - рішення про визначення грошового зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб ОСОБА_3 за 2015-2017 роки. Також представник відповідача зазначив, що контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення стосовно позивача у межах строків, встановлених п.102.1 ст.102 ПК України.

Позивач надав відповідь на відзив, в якій зазначив, що позовна заява ОСОБА_3 не містить посилання на незаконність або на необґрунтованість нормативної грошової оцінки; предметом оскарження у справі № 820/2560/17 було податкове повідомлення - рішення № 952-1302 від 13.04.2017 року, яке не є предметом даного позову та не має будь-якого значення для вирішення даного спору; будь-які заперечення, з приводу зазначених позивачем в обґрунтування позову обставин, відповідачем у відзиві не зазначено.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити адміністративний позов з підстав та мотивів, викладених в ньому.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, підтримав правову позицію, викладену у відзиві.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 10.10.2013 року між Лозівською міською радою Харківської області та ОСОБА_3 укладено договір оренди землі, положеннями якого визначено, що "Орендодавець" на підставі рішення LII сесії VI скликання Лозівської міської ради № 962 від 12 липня 2013 року надає, а "Орендар" приймає в строкове платне користування земельну ділянку, із земель ненаданих у власність або постійне користування м. Лозова (землі комунальної власності), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 надалі "земельна ділянка", для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, (кадастровий номер НОМЕР_2), згідно з планом земельної ділянки. В оренду передається земельна ділянка загальною площею 1,4500 га, у тому числі інші землі 1,4500 га. За користування земельною ділянкою "Орендар" сплачує "Орендодавцю" орендну плату в розмірі 3 % грошової оцінки земельної ділянки, яка індексується відповідно до чинного законодавства України. "Орендар" не звільняється повністю або частково від плати за землю. Орендна плата вноситься щомісячно до 30 числа за місяць, що передує звітному, рівними частинами. Земельна ділянка передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

За позивачем з 18.11.2013 року зареєстровано право користування земельної ділянкою площею 1,45 га за адресою: АДРЕСА_2, (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2) на підставі договору оренди земельної ділянки від 10.10.2013 року, укладеного з Лозівською міською радою Харківської області, строк дії договору 5 років. Вказана інформація підтверджується інформаційною довідкою, отриманою 11.04.2017 року Лозівською ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області, де перебуває на обліку як платник податків ОСОБА_3, з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №84823233 від 11.04.2017 року.

З огляду на встановлений факт, Лозівською ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області на адресу Головного управління Держгеокадастр у Лозівському районі Харківської області направлено лист №2734/10/20-271302-21 щодо надання інформації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок з урахуванням коефіцієнтів індексації в 2014, 2015, 2016 роках, зокрема за земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2) станом на 01.01.2014 р., 01.01.2015р., 01.01.2016р., 01.01.2017р.

Згідно отриманої інформації №19-20-0.23,042-30/124-17 від 12.04.2017 року, на вказаний запит контролюючого органу, повідомлено грошову оцінку земельної ділянки станом на 01.01.2014 року, 01.01.2015 року, 01.01.2016 року та 01.01.2017 року.

З наявних матеріалів справи вбачається, що враховуючи вимоги ст. 288, ст. 289 ПК України відповідачем були прийняті податкові повідомлення - рішення № 950-1302 від 13.04.2017 р., №951-1302 від 13.04.2017 р., № 19828-1302 від 03.05.2017 р. про визначення грошового зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб ОСОБА_3 за 2015-2017 роки.

Щодо правомірності визначення контролюючим органом грошового зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб ОСОБА_3 за 2015-2017 роки, суд зазначає наступне.

Земельні відносини в Україні регулюються Земельним кодексом України, а справляння плати за землю - ПК України.

Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Справляння плати за землю здійснюється відповідно до положень розділу ХII ПК України.

За змістом підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, плата за землю є податком і справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

У відповідності до підпункту 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 ПК України землекористувачами є юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Як визначено пунктами 288.2 та 288.3 статті 288 ПК України, платником орендної плати є орендар земельної ділянки, об'єктом ж оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

Пунктом 287.1 статті 287 ПК України встановлено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

За змістом пункту 288.1 статті 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний орган державної податкової служби про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Водночас, статтею 6 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) визначено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

За змістом статей 125 та 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

З огляду на наведене, та враховуючи факт укладення позивачем договору оренди земельної ділянки та проведення його реєстрації, суд приходить до висновку, що позивач набув статус суб'єкта орендної плати за землю та, як наслідок, обов'язок її сплати.

При цьому, розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (пункт 288.4 статті 288 ПК України), а підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (пункт 288.1 статті 288 ПК України). В силу вимог підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) річна сума платежу орендної плати, встановлена у договорі не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом.

Орендна плата є обов'язковим платежем, розмір якої хоча і обумовлюється договором, проте не може бути меншим, ніж встановлено підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Приписами Податкового кодексу України не надано можливості органу місцевого самоврядування звільнити орендаря від сплати орендної плати, відстрочити її внесення до відповідного бюджету або пов'язати виникнення обов'язку такої особи з перерахування орендної плати з певною подією чи фактом.

Тобто, фактичні дії позивача щодо способу використання орендованих ним земельних ділянок не впливають на виконання ним обов'язку з перерахування орендної плати як обов'язкового платежу в розмірі не меншому, встановленому підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Таким чином, відносини оподаткування не можуть регулюватися на засадах угоди між її учасниками та не передбачають укладання договорів стосовно виконання податкового обов'язку, а регулюються виключно засобами владних приписів з боку держави. Хоча розмір, порядок та умови сплати орендної плати за землю є умовою договору оренди, орендна плата є формою плати на землю, а справляння плати за землю є сферою регулювання податкового законодавства. Плата за землю державної або комунальної власності (орендна плата) є обов'язковим платежем, який не може залежати від умов договору чи неподанням органом виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, до 1 лютого контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліків орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік.

Пунктом 285.1 статті 285 Податкового кодексу України встановлено, що базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

В силу вимог пункту 286.5 статті 286 Податкового кодексу України, нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 288.1 статті 288 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни. Форма надання інформації затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної податкової політики.

Згідно з приписами п.102.1 ст.102 Податкового кодексу України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Судом встановлено, що у зв'язку з недотриманням органом місцевого самоврядування, яким укладено договір оренди землі, обов'язку подати подати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліку орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік та фактом самостійного встановлення 11.04.2017 року контролюючим органом наявності укладеного позивачем договору оренди землі, суд приходить до висновку про правомірність нарахування податкового зобов'язання, визначеного оскаржуваними податковими повідомленнями - рішеннями в межах строків, передбачених ст.102 Податкового кодексу України.

З огляду на приписи чинного законодавства України та враховуючи фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що у позивача наявний обов'язок щодо сплати орендної плати за земельну ділянку за 2015, 2016 та 2017 роки, доказів самостійної сплати податкового зобов'язання позивачем не надано, у зв'язку з чим контролюючим органом правомірно здійснено розрахунок визначених податкових зобов'язань та прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення, строк винесення податкового повідомлення-рішення не призводить до відсутності у позивача обов'язку щодо платного користування землею.

Також суд вважає, що оскаржуваними податковими повідомленнями - рішеннями не порушуються права позивача, оскільки позивачем самостійно, під час укладення договору оренди землі, прийнято зобов'язання вносити орендну плату щомісячно до 30 числа за місяць, що передує звітному, рівними частинами.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність у позивача обов'язку щодо сплати орендної плати з фізичних осіб за земельну ділянку, на підставі укладеного та зареєстрованого договору оренди землі, та правомірність винесення контролюючим органом спірних податкових повідомлень - рішень.

Відносно посилань позивача на положення п.п.4 п.297.1 ст.297 Податкового кодексу України, яким унормовано, що платники єдиного податку звільняються від обов'язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з таких податків і зборів, зокрема, земельного податку, крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються ними для провадження господарської діяльності, суд зазначає наступне.

У значенні наведених норм права спрощена система оподаткування не звільняє суб'єкта господарювання від виконання податкових зобов'язань зі сплати податків, встановлених у пункті 297.1 частини 297 ПК України, а запроваджує інші умови, порядок та механізм їх сплати, а також встановлює можливість відновлення їх сплати на загальних підставах у разі недотримання умов оподаткування за спрощеною системою.

Умовою несплати земельного податку за зазначеною системою оподаткування є те, що суб'єкт господарювання, який є власником чи користувачем земельної ділянки, використовує цю землю для проведення господарської діяльності. Можливість звільнення від сплати цього податку за інших умов не встановлена.

В межах даної справи судом встановлено, що позивач є платником саме орендної плати за земельну ділянку, що не є тотожнім сплаті земельного податку.

Можливий факт використання вказаної земельної ділянки позивачем в якості фізичної особи - підприємця в межах власної господарської діяльності, жодним чином не впливає на обов'язок по сплаті орендної плати за земельну ділянку на підставі укладеного та зареєстрованого договору оренди земельної ділянки.

Окрім цього, позивачем не доведено факт використання вказаної земельної ділянки позивачем в якості фізичної особи - підприємця в межах власної господарської діяльності, надані до суду документи містять значні відмінності.

Так, судом встановлено, що відповідно до умов договору оренди землі - земельна ділянка передасться в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, орендар земельної ділянки має право самостійно визначити напрями своєї діяльності відповідно до цільового призначення земельної ділянки згідно умов договору.

При цьому, відповідно до видів діяльності позивача за КВЕД, віднесено: код КВЕД 46.39 неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; код КВЕД 47.11 роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; код КВЕД 47.19 інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах (основний); код КВЕД 47.51 роздрібна торгівля текстильними товарами в спеціалізованих магазинах; код КВЕД 47.65 роздрібна торгівля іграми та іграшками в спеціалізованих магазинах; код КВЕД 47.71 роздрібна торгівля одягом у спеціалізованих магазинах; код КВЕД 47.78 роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах; код КВЕД 56.10 діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування.

З наведеного слідує, що позивач, в якості фізичної особи - підприємця, враховуючи його види діяльності, не може використовувати орендовану земельну ділянку в межах власної господарської діяльності за її цільовим призначенням.

Окремо суд наголошує, що відповідно до приписів п.286.2 ст.286 Податкового кодексу України, платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

З огляду на приписи вказаної норми, позивач, стверджуючи, що він використовує земельну ділянку в межах власної господарської діяльності як фізична особа - підприємець, повинен був самостійно обчислити суму податку та подати відповідну декларацію.

Окрім цього, судом встановлено та не спростовано позивачем, що ознак помилковості розрахунки орендної плати з фізичних осіб не містять, розрахунки здійснені контролюючим органом на підстав нормативно-правових актів та у відповідності до вимог чинного законодавства України.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

При цьому суд наголошує, що позивачем не наведено та не надано жодного доказу в обґрунтування відсутності обов'язку щодо сплати грошового зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб.

З огляду на те, що позивач не спростував правомірності прийняття контролюючим органом оскаржуваних податкових повідомлень - рішень, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що податкові повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 13 квітня 2017 року № 950-1302 на суму 76601,04 грн., яким визначено податкове зобов'язання ОСОБА_3 з орендної плати за землю за 2016 рік; від 13 квітня 2017 року № 951-1302 на суму 53455,02 грн., яким визначено податкове зобов'язання ОСОБА_3 з орендної плати за землю за 2015 рік; від 03 травня 2017 року № 19828-1302 на суму 81197,10 грн., яким визначено податкове зобов'язання ОСОБА_3 з орендної плати за землю за 2017 рік, винесені контролюючим органом на підставі, у порядку та у спосіб, що визначені законом, а тому є правомірними. Доказів, що свідчать про протилежне, до суду не надано.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1) до Головного управління ДФС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46, ) про скасування податкових повідомлень - рішень - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 07.02.2019 року.

Суддя Біленський О.О.