Справа № 735/1717/18
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 735/1717/18 Прізвище судді (суддів) першої інстанції:
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Мельничука В.П., Пилипенко О.Є.;

за участю секретаря: Горяінової Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у залі суду апеляційну скаргу Інспектора взводу №1 роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Герасько Ніни Михайлівни на рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 04 січня 2019 року (розглянута у відкритому судовому засіданні, смт. Короп, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Інспектора взводу №1 роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Герасько Ніни Михайлівни про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2018 року, ОСОБА_3 (далі - позивач, ОСОБА_3.) звернувся до Коропського районного суду Чернігівської області з адміністративним позовом до Інспектора взводу №1 роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Герасько Ніни Михайлівни про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Позов обґрунтовано тим, що постановою інспектора взводу роти БУПП в Чернігівській області Герасько Ніни Михайлівни від 12 грудня 2018 року на нього за ст. 121 ч. 3, ст. 122 ч. 1 КУпАП накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 340 грн., за те, що він керуючи транспортним засобом Opel Combo, д.н. НОМЕР_1, здійснив в'їзд в зону дії знаку «Рух механічних транспортних засобів заборонено» та керував автомобілем без пройденого обов'язкового технічного контролю.

Вважає вказану постанову незаконною, оскільки в зону дії знаку він заїхав, щоб уникнути ДТП, тобто мала місце крайня необхідність.

Автомобіль, яким він керував не підлягає обов'язковому технічному контролю.

Крім того, заборонний знак, на який посилається відповідач, не відповідає вимогам стандартів та встановлений у порушення вимог нормативно-правових актів.

А тому позивач просить суд визнати дії інспектора взводу роти БУПП в Чернігівській області Герасько Ніни Михайлівни щодо складання постанови серії НК № 416918 від 12 грудня 2018 року про адміністративне правопорушення про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. за порушення ст. 121 ч. 3, ст. 122 ч.1 КУпАП, незаконними та скасувати постанову серії НК № 416918 від 12 грудня 2018 року про адміністративне правопорушення і справу закрити.

Рішенням Коропського районного суду Чернігівської області від 04 січня 2019 року позов задоволено.

Скасовано постанову Інспектора взводу роти БУПП в Чернігівській області Герасько Ніни Михайлівни серії НК № 416918 від 12 грудня 2018 року про накладення на ОСОБА_3 за ст. 121 ч. 3, ст. 122 ч. 1 КУпАП адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 340 грн., а справу - закрито.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідачем у справі подано апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно п.2 ч.1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

З огляду на викладене та у зв'язку із неприбуттям учасників справи у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, а також враховуючи те, що справу можливо вирішити на підставі наявних у ній доказів, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що 12.12.2018 року відповідач виніс спірну постанову серії НК № 416918, якою притягнув позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 121 ч. 3, ст. 122 ч. 1 КУпАП і наклав стягнення у виді штрафу - 340, 00 грн.

Суть адміністративного правопорушення, викладена у спірній постанові полягає в наступному: ОСОБА_3, керував транспортним засобом Opel Combo, який не пройшов обов'язковий технічний контроль, та здійснив в'їзд в зону дії знаку «Рух механічних транспортних засобів заборонено», чим порушив розділ 33 д.з. 3.2, п.п. 31.3 б ПДР України (згідно змісту спірної постанови).

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Щодо правомірності винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії НК № 416918 від 12.12.2018 року, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Щодо посилання позивача на перебування у стані крайньої необхідності, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Підставою позовних вимог позивача є вчинення правопорушення (в'їзд під заборонюючий знак) у стані крайньої необхідності; невідповідність місця встановлення знака і самого знака вимогам спеціальних нормативно-правових актів; відсутність у спеціальному законодавстві обов'язку проходити технічний контроль.

Колегія суддів зазначає, що позивач не надав суду належних і допустимих доказів його перебування у стані крайньої необхідності.

Проте, у свою чергу, відповідач також не надав суду доказів відсутності стану крайньої необхідності. Зокрема, на відеозаписі, наданому стороною відповідача, видно момент повороту позивача ліворуч, але не видно, які обставини передували повороту.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів відкидає вказане твердження.

Щодо розташування дорожнього знаку за порушення правил якого позивача притягнено да адміністративної відповідальності, колегія судів зазначає наступне.

Так, як у доказах, наданих стороною відповідача, так і в доказах, наданих позивачем, видно, що з вулиці Шевченка є поворот ліворуч.

На відстані близько 8 метрів від початку повороту, на лівій стороні дороги мається бетонна опора лінії електропередач, до якої прикріплено круглий дорожній знак, який візуально відповідає знаку 3.2 ПДР «Рух механічних транспортних засобів заборонено».

Згідно п. 8.2-1Правил дорожнього руху: Дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту. Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами. Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини. Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною. Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

В Україні передбачено правосторонній рух транспортних засобів.

Отже, на виконання вищезазначених вимог Правил, дорожні знаки необхідно встановлювати праворуч по напрямку руху. І так, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена. Знак, на який посилається відповідач у спірній постанові, зазначеним вимогам Правил явно не відповідає.

Відповідно до п.п. 10.5.11 ДСТУ 4100-2002 та ДСТУ 4100-2014 «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування»: Знаки 3.1- 3.8, 3.11-3.14 повинні установлюватись на кожному в'їзді на ділянку дороги або територію, де заборонено рух відповідних видів транспортних засобів, при цьому перед боковими виїздами на дорогу знаки 3.1- 3.8, 3.11- 3.14 повинні застосовуватись з однією з табличок 7.3.1- 7.3.3. Як видно з наданих сторонами доказів, вказані таблички поряд зі знаком не встановлені.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходит до висновку, що дорожній знак 3.2 ПДР «Рух механічних транспортних засобів заборонено» встановлено з порушенням Правил дорожнього руху та державних стандартів, що виключає відповідальність за порушення його вимог.

Щодо посилання відповідача на наявність у позивача підтвердження технічного контролю, колегія суддів зазначає наступне.

Вимоги про обов'язковий технічний контроль транспортних засобів передбачено Законом України: «Про дорожній рух» (далі - Закон).

Так, відповідно до ст. 29 Закону: До участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов'язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

Згідно ст. 35 Закону: Транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов'язковому технічному контролю відповідно до цієї статті. Обов'язковому технічному контролю не підлягають:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України".

Автомобіль, яким керував позивач, зареєстрований за неприбутковою організацією - Коропською центральною районною лікарнею.

У полісі страхування вказано, що він не підлягає обов'язковому транспортному контролю.

Сторона відповідача не надала обгрунтування, на підставі якого діючого нормативно-правового акту, автомобіль Opel Combo днз НОМЕР_1 має проходити обов'язковий технічний контроль.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 121 ч. 3, ст. 122 ч. 1 КУпАП.

При вирішенні спору колегія суддів виходить із загальних засад недопустимості притягнення особи до адміністративної відповідальності на припущеннях та усі сумніви щодо доведеності провини особи тлумачить на її користь (ч.2ст.62 Конституції України).

Таким чином усі сумніви у правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень трактуються на користь позивача. Для позивача достатньо вказати на факт прийняття рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, якщо допустимі докази для цього недоступні. У свою чергу відповідач має довести факт прийняття такого рішення чи вчинення дії і їх правомірність, або ж спростувати цей факт і довести правомірність своєї бездіяльності. У разі невиконання цього обов'язку адміністративний суд повинен задовольнити вимогу позивача і визнати протиправними рішення, дії чи бездіяльність, на які вказував позивач. Єдиною умовою для цього є повідомлення позивачем мінімально достатньої інформації про такі рішення чи дії (Постанова Вищого адміністративного суду України від 13 вересня 2006 р. у справі № К-7375/06).

На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про недоведеність відповідачем всупереч ч. 2 ст. 77 КАС України правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мір досліджено обставини справи на підставі яких суд прийшов до правильного висновку, що позов слід задовольнити, оскаржувану постанову необхідно скасувати та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 205, 241, 242, 243, 251, 271, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Інспектора взводу №1 роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Герасько Ніни Михайлівни - залишити без задоволення, а рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 04 січня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: В.П. Мельничук,

О.Є. Пилипенко