Справа № 499/572/18
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2019-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2019 р.м.ОдесаСправа № 499/572/18

Категорія: 5.2 Головуючий в 1 інстанції: Тимчук Р.М.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Шеметенко Л.П.

за участі секретаря - Скоріної Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС на рішення Іванівського районного суду Одеської області від 08 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про скасування постанови в справі про порушення митних правил та закриття провадження, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Львівської митниці ДФС про скасування постанови в справі про порушення митних правил від 22.05.2018 року №2667/20900/18 про визнання його винним у вчинені порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України та про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 983 295,45 грн.

Поряд із вказаними вимогами, позивач просив закрити провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 заявив, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, оскільки суб'єктом владних повноважень не доведено заявлення декларантом у митній декларації, з метою звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару, згідно з УКТ ЗЕД.

До того ж, позивач звернув увагу, що митним органом помилково встановлено суб'єкта адміністративного правопорушення, позаяк не враховано, що декларантом за спірними митними деклараціями являвся митний брокер - ТОВ "Преміум - Логістик".

Рішенням Іванівського районного суду Одеської області від 08 листопада 2018 року позов задоволено.

Суд скасував постанову Львівської митниці ДФС від 22.05.2018 року в справі про порушення митних правил № 2667/20900/18, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України та закрив справу про адміністративне правопорушення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, звернув увагу на те, що диспозиція ст. 485 Митного кодексу України передбачає спеціальну протиправну мету дій декларанта щодо заявлення неправдивих відомостей, а саме - неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру. Наявність спеціальної протиправної мети, як вважав суд, вказує на те, що правопорушення може бути вчинене декларантом або уповноваженою ним особою виключно з умисною формою вини, адже останні повинні усвідомлювати факт заявлення неправдивих відомостей та умисно бажати, щоб ці відомості вплинули на розмір митних платежів, які необхідно сплатити за митне оформлення задекларованого ним товару.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, Львівська митниця ДФС його оскаржила, вважаючи, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а також судом порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове - про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги митниця наполягала на тому, що суд першої інстанції повинен був взяти до уваги акт ГУ ДФС в Одеській області про результати документальної виїзної перевірки дотримання законодавства України з питань державної митної справи за період з 01.01.2015 року по 15.12.2017 року ТОВ "Шляховик", яке очолює позивач.

Так, указаним документом встановлено, що дане товариство невірно класифікувало товари згідно з УКТ ЗЕД, що призвело до заниження податкового зобов'язання щодо сплати ввізного мита на суму 273 137,62 грн. та до заниження податку на додану вартість на суму 54 627,52 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник позивача - адвокат ОСОБА_2 вказує на те, що її зміст не містить жодного доводу, який би спростував висновки суду першої інстанції або свідчив про неправильне застування норм матеріального та процесуального права. Наведене, на думку представника позивача, дає підстави для залишення апеляції без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце судового засідання суду апеляційної інстанції, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч.4 ст.229 КАС України).

Перевіривши правильність встановлення судом першої інстанції обставин справи та додержання норм матеріального і процесуального права, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, зважаючи на наступне.

Установлені судом першої та апеляційної інстанцій обставини справи, свідчать, що в період з 17.01.2018 року по 27.02.2018 року ГУ ДФС в Одеській області проводилась документальна позапланова виїзна перевірка дотримання ТОВ «Шляховик-97» вимог законодавства України з питань державної митної справи за період з 01.01.2015 року по 15.12.2017 року, за результатом якої було складено Акт № 555/15-32-14-10-11/3446334 від 12.03.2018 року.

Встановлено, що за наведений період ТОВ «Шляховик-07» імпортувало на територію України за 19 митними деклараціями товар, який класифікувало згідно УКТ ЗЕД за 28 кодами, а саме: асфальтні заводи MARINIXPRESS2500, MARINI TOP TOWER3000P, MARINI XPRESS2500 та інші вироби та запасні частини призначені для встановлення на машину для подрібнення і просіювання бетону та інших мінеральних речовин.

Аналіз розрахунків ТОВ «Шляховик-97» з іноземними постачальниками за отримані товари, проведений контролюючим органом, за даними, що містилися в митних деклараціях та в бухгалтерського обліку, розбіжностей не виявив.

До того ж, контролюючим органом не було встановлено випадків неправильного визначення декларантом митної вартості імпортованих товарів та незаконного отримання пільг та звільнення від оподаткування митними платежами.

Митне оформлення товарів ТОВ "Шляховик" на Львівській митниці ДФС здійснював декларант, в особі ТОВ "Преміум - Логістик", який діяв на підставі договору про надання брокерських послуг.

Розмитненню підлягали, згідно митних декларацій, частини асфальтного заводу MARINI XPRESS2500, мобільна; нова, 2016 року випуску, у розібраному стані, продуктивністю 200 т/год, що призначені для виробництва асфальту шляхом змішування мінеральних речовин з бітумом.

Декларантом, в особі ТОВ "Преміум - Логістик", за відповідними митними деклараціями визначено код товару згідно з УКТ ЗЕД - 8474 32 00 00 - «обладнання для сортування, просіювання, сепарації, промивання, подрібнення, розмелювання, змішування або перемішування ґрунту, каміння, руд чи інших мінеральних копалин у твердому (включаючи порошкоподібний та пастоподібний) стані; обладнання для агломерації, формування або відливання твердого мінерального палива, керамічних паст, незатверділого цементу, гіпсових матеріалів або інших мінеральних речовин у вигляді порошку або пасти; машини формувальні для виробництва піщаних ливарних форм: - машини для змішування або перемішування: - машини для змішування мінеральних речовин з бітумом». Ставка ввізного мита - 0 %.

Проте, відповідно до висновку Департаменту адміністрування митних платежів ДФС України, розмитнення товару у вигляді частини асфальтного заводу MARINI XPRESS2500 повинно було відбуватись за кодами УКТ ЗЕД 730900900 та НОМЕР_1, де ставка мита, за деякими складовими частинами є вищою, ніж було заявлено декларантом.

Контролюючий орган, за результатами перевірки звинувачує позивача в тому, що останній не звернувся до Львівській митниці з заявою про одержання Попереднього рішення щодо класифікації комплектного об'єкту "асфальтний завод".

На думку посадових осіб контролюючого органу, розмитнення повинно було здійснюватися на підставі достовірної техніко - технологічної документації.

Провівши дослідження відповідне дослідження та враховуючи позицію Департаменту адміністрування митних платежів ДФС України , контролюючий орган встановив, що із 9 позицій комплектного об'єкту "асфальтний завод", неправильно були класифіковані три позиції, зокрема, мобільний агрегат для каміних матеріалів, система дозування целюлози, вертикальний бункер для мінеральних наповнювачів, ємкістю 50 куб. см з системою дозування.

Поряд з цим, матеріалами справи встановлено, що в зоні діяльності Київської митниці ДФС та Дніпропетровської митниці ДФС декларант, здійснюючи митне оформлення аналогічного комплектного об'єкту MARINI TOP TOWER3000P, зазначав той же код УКТ ЗЕД (847420000), що і на Львівській митниці, але контролюючий орган, у даному випадку, не встановив порушень ст. 485 Митного кодексу України.

Аналіз фактичних обставин справи та законодавчих норм, що регулюють спірні правовідносини, свідчить про обґрунтованість висновку суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України.

Такого висновку суд апеляційної інстанції дійшов ураховуючи наступне.

Відповідно до частин 1-6 статті 69 Митного кодексу України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.

Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

На вимогу посадової особи органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов'язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них.

У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари.

Під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

Штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв'язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються органами доходів і зборів виключно у разі, якщо прийняте органом доходів і зборів рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.

Стаття 458 Митного кодексу України передбачає, що заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Як було встановлено вище, ОСОБА_1 притягнули до адміністративної відповідальності за невірне зазначення коду УКТ ЗЕД, що в свою чергу спричинило нарахування додаткових зобов'язань, тобто позивача звинувачують у наданні неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД.

Однак, дані висновки фіскального органу суперечать встановленим, під час перевірки ГУ ДФС в Одеській області, фактам, а саме: контролюючим органом не виявлено:

1) укладання непрямих контрактів;

2) нелогічного шляху доставки товарів;

3) значно (необґрунтованої) різниці між вагою нетто - брутто;

4) нехарактерної завантаженості контейнера (іншого засобу для перевезення товарів) з урахуванням характеру вантажу;

5) нехарактерного розподілу ваги між товарами, що вказує на можливість переміщення одного товару під виглядом іншого;

6) товарів, код згідно з УКТ ЗЕД яких відповідає групі товарів подвійного призначення;

7) спільного переміщення товарів, частина яких належить до товарів групи «ризику», а інші до товарів групи «прикриття».

Отже, суб'єктом владних повноважень встановлено, що декларантом не було приховано/спотворено жодної інформації, яка стосувалась предмету декларування.

Більш того, за вказаним кодом класифікації товару, декларант вже проводив розмитнення, і претензій до нього не виникало.

До того ж, слід звернути увагу на доводи позивача, що в спірних митних деклараціях в якості особи уповноваженої на декларування товарів, зазначено ТОВ "Преміум - Логістик", яке повинно нести таку ж саму відповідальність за ст. 485 КУпАП.

Зазначені доводи позивача підтверджуються частиною 5 статті 266 Митного кодексу України, яка встановлює, що особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов'язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.

Окрім того, в пункті 6.2 Договору №226 від 28.09.2016 року про надання брокерських послуг визначена відповідальність митного брокера за правильність розрахунків митних платежів на основі інформації, наданої Замовником для декларування (а.с.48-53).

Кваліфікуючи спірні правовідносини, слід зупинитися на дотримання суб'єктом владних повноважень строків притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності.

Так, відповідно до частини 1 статті 467 Митного кодексу України (в редакції, що діяла на час спірних правовідносин) унормовано, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Аналіз диспозиції статті 485 Митного кодексу України свідчить, що вона передбачає декілька варіантів об'єктивної сторони правопорушення і порушення позивача, (заявлення в митній декларації неправдивих відомостей щодо визначення коду товару УКТ ЗЕД) не носить триваючого характеру, оскільки є вчиненим з моменту подання відповідної декларації.

Слід вказати, що триваюче правопорушення - це проступок, пов'язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов'язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов'язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об'єктивно існує цей обов'язок, виконанням обов'язку відповідним суб'єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Отже, слід вважати, що з моменту подання позивачем декларації (листопад 2016 року), протиправні дії більше не вчинялись, а відтак інкримінований склад діяння не носив триваючого характеру, а тому на час притягнення позивача до адміністративної відповідальності (квітень 2018 року), закінчився відповідний строк.

Подібна правова позиція щодо застосування норм права, викладена у постанові Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі №804/401/17, від 21 листопада 2018 року у справі №227/3844/16-а, від 28 грудня 2018 року у справі №640/3257/17.

Підсумовуючи викладене та враховуючи те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та вірно зазначена юридична кваліфікація встановлених фактів, колегія суддів, згідно зі ст. 316 КАС України, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляції.

Стаття 272 КАС України встановлює особливості апеляційного та касаційного оскарження судових рішень в окремих категоріях адміністративних справ.

Згідно з частиною третьою статті 272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Отже, нормами КАС України не передбачено можливості оскарження в касаційному порядку судових рішень суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Керуючись ст.ст. 229, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС- залишити без задоволення.

Рішення рішення Іванівського районного суду Одеської області від 08 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про скасування постанови в справі про порушення митних правил та закриття провадження - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Доповідач - суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя Л.П. Шеметенко