Справа № 0340/1535/18
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2019-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/3928/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2018 року у справі №0340/1535/18 (головуючий суддя Денисюк Р.С., час ухвалення 13:00 год., м. Луцьк, повний текст рішення складений 08 жовтня 2018 року) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

09 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління (ГУ) ДФС у Волинській області від 19.03.2018 № 887491.

Рішенням від 03 жовтня 2018 року Волинський окружний адміністративний суд позов задовольнив в повному обсязі.

Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Волинській області від 19.03.2018 № 887491.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ГУ ДФС у Волинській області подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, які досліджені судом неповно та необ'єктивно.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що суд першої інстанції не звернув належної уваги на ті обставини, що у відповідності до офіційного веб-сайту міністерства економічного розвитку і торгівлі України автомобілі марки Audi Q7, 2015 року випуску, включені до переліку та відносяться до об'єкту оподаткування транспортним податком.

Так, згідно сайту вартість нового автомобіля марки Audi Q7 становить 3075908,58 грн., а тому з врахуванням коефіцієнта коригування ринкової ціни транспортних засобів з урахуванням строку експлуатації транспортних засобів у роках (50%) вартість належного позивачу автомобіля станом на 01.01.2018 року складала 1537954,29 грн., при необхідному мінімумі 1396125,00 грн..

З огляду на викладене, відповідач вважає правомірним оскаржене податкове повідомлення-рішення, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник позивача подав відзив на апеляційну скаргу, в якому обґрунтовує правомірність оскарженого відповідачем рішення суду першої інстанції та просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційного суду підтримав вимоги апеляційної скарги та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача заперечив вимоги апеляційної скарги та просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належить до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що за фізичною особою ОСОБА_1 зареєстрований транспортний засіб марки AUDI, модель Q7, з об'ємом двигуна 2967, тип пального D, реєстраційний номер НОМЕР_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2.

19.03.2018 ГУ ДФС у Волинській області винесено податкове повідомлення-рішення №887491, яким ОСОБА_1 визначена сума грошового зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб за 2018 рік в розмірі 25000 грн..

12.06.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку транспортного податку за 2018 рік, оскільки згідно із здійсненим ним розрахунком середньоринкова вартість його автомобіля є меншою, ніж встановлена законодавством для обчислення податку (а.с. 7).

Листом від 23.06.2018 № 1082/О/03-20-13-02-13 ГУ ДФС у Волинській області повідомило позивача про неможливість проведення перерахунку суми транспортного податку за 2018 рік, визначеного податковим повідомленням-рішенням від 19.03.2018 №887491, оскільки відповідно до розміщеної інформації на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, до переліку легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року віднесено марку автомобіля AUDI, модель Q7, що перебуває у власності ОСОБА_1 (а.с. 9).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що належний позивачу транспортний засіб не є об'єктом оподаткування транспортним податком у 2018 році, а відтак у контролюючого органу були відсутні правові підстави для винесення оскарженого податкового повідомлення-рішення.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального і процесуального права та є вірними.

Так, частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 267 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування (підпункт 267.1.1 пункту 267.1).

Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об'єму циліндрів двигуна, типу пального. Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об'єм циліндрів двигуна, тип пального (підпункт 267.2.1 пункту 267.2).

Відповідно до статті 8 Закону України ,,Про Державний бюджет України на 2018 рік" у 2018 році мінімальна заробітна плата у місячному розмірі: з 1 січня складала 3 723 гривні.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що власники транспортних засобів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 1 396125 грн., є платниками транспортного податку у 2018 році.

Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року №66, відповідно до положень пункту 2 якої середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за такою формулою: Сср = Цн х (Г / 100), де Цн - ціна нового транспортного засобу в Україні з урахуванням марки, моделі, об'єму циліндрів двигуна, типу пального; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів з урахуванням строку експлуатації транспортних засобів у роках згідно з додатком 1 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 р. № 403.

Пунктом 3 Порядку №403 встановлено, що середньоринкова вартість транспортного засобу розраховується за методом аналогії цін ідентичних транспортних засобів за такою формулою: С ср = Цн х (Г / 100) х (1 ± (Г к / 100), де Цн - ціна нового транспортного засобу в Україні; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації згідно з додатком 1; Гк - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу згідно з додатком 2.

Джерелом інформації про ціни нових транспортних засобів в Україні є офіційні прайс-листи виробників (дилерів) або довідкові дані про ціни щодо ідентичних або аналогічних нових транспортних засобів в Україні чи країнах-виробниках (експортерах) з урахуванням податків та зборів, що визначаються відповідно до законодавства (пункт 4 Порядку №403).

Згідно пункту 5 Методики ідентичними є автомобілі, в яких збігаються такі ознаки і параметри: марка; країна-виробник; тип кузова (седан, універсал тощо); модель; конструкція привода тягових коліс; тип та робочий об'єм двигуна; потужність двигуна; тип коробки переключення передач та інших складників силової передачі; габаритні розміри; рік випуску; комплектація. Розбіжності можуть стосуватися комплектації, пробігу та технічного стану.

Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого податкового (звітного) року розміщує на своєму офіційному веб-сайті перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо зазначених автомобілів: марка, модель, рік випуску, об'єм циліндрів двигуна, тип пального. У разі відсутності на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку інформації про марку, модель легкового автомобіля, що має ознаки об'єкта оподаткування транспортним податком, Мінекономрозвитку за зверненням ДФС та/або власника зазначеного легкового автомобіля визначає його середньоринкову вартість, доповнює перелік, зазначений в абзаці першому цього пункту, такою інформацією та розміщує її на своєму офіційному веб-сайті (п. 13 Методики).

Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, об'єм циліндрів двигуна та тип пального (п. 14 Методики).

Аналіз наведених положень Методики та Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів свідчить про врахування при розрахунку цієї вартості певних ознак, параметрів і характеристик транспортного засобу.

Обов'язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу законодавець покладає на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку. Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі отриманої від Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Відтак, підставою для прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення є отримана від Мінекономрозвитку інформація про вартість автомобіля позивача, яка розрахована виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля.

Між тим, таку інформацію матеріали справи не містять, а тому впевнитись у наявності підстав у податкового органу для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення неможливо.

Таким чином, податковий орган, на який в силу приписів ч.2 ст. 77 КАС України покладений тягар доказування правомірності своїх рішень, не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту відповідності належного позивачу автомобіля вимогам підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України як об'єкту оподакування транспортним податком.

Разом з тим, в матеріалах справи наявна інформація, надана Мінекономрозвитку на вимоги ухвал суду від 14.08.2018 та від 10.09.2018 листами від 20.08.2018 та 19.09.2018 (а.с. 64-69).

Відповідно до вказаної інформації розрахована згідно з Методикою середньоринкова вартість транспортного засобу марки AUDI, модель Q7, 2015 року випуску, об'єм двигуна 2967, тип пального D, реєстраційний номер НОМЕР_1, у 2018 році становить 1384158,86 грн..

Суд першої інстанції належним чином дослідив надані сторонами докази та встановив, що згідно Переліку легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2018 році, що розміщений на офіційному веб-сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, оподаткуванню підлягає автомобіль марки Audi, модель Q7, тип пального - дизель, об'єм двигуна 3,0, 2015 року випуску.

Однак, відповідно до розрахунку, наданого Мінекономрозвитку вартість автомобіля належного позивачу становить 1384158,86 грн., тобто його вартість є меншою ніж 375 розмірів мінімальної заробітної плати (1396125 грн.), а тому колегія суддів визнає вірними та обгрунтованими висновки суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для винесення оскарженого податкового повідомлення-рішення, оскільки належний позивачу автомобіль не був об'єктом оподаткування транспортним податком у 2018 році.

Наведенні обставини спростовують доводи апеляційної скарги позивача про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ч.3 ст. 243, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст.315, ст. ст. 316, 321, 322 , 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2018 року у справі №0340/1535/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Повне судове рішення складено 04.02.2019.