Справа № 806/979/16
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2019-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 806/979/16

Головуючий у 1-й інстанції: Нагірняк М.Ф.

Суддя-доповідач: Курко О. П.

31 січня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Боровицького О. А. Совгири Д. І.

за участю:

секретаря судового засідання: Черняк А.В.,

позивача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2018 року (повний текст якого складено 02 листопада 2018 року у м. Житомир) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Міністерства внутрішніх справ України, треті особи: Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області, Головне управління Національної поліції в Житомирській області про визнання протиправною відмову, зобов'язання прийняти рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся з позовом до Міністерства внутрішніх справ України про:

- визнання протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України у призначенні одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням з 04.09.2015 року інвалідності II групи внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ;

- зобов'язання Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги, як інваліду другої групи з 04.09.2015 року, внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ та пов'язаною з проходженням служби в органах внутрішніх справ, визначеного Законом України "Про міліцію" в розмірі 200- кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на дату встановлення інвалідності, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850, з урахуванням виплаченої раніше суми одноразової грошової допомоги.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

В судовому засіданні позивач доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та за обставин викладених в ній просив суд задовольнити її, а рішення суду першої інстанції - скасувати.

Представники відповідача та третіх осіб, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь представників відповідача та третіх осіб в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_3 з 01.08.1979 року по 09.06.1997 року проходив службу в органах внутрішніх справ та був звільнений зі служби за пунктом 64 "б" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114 (через хворобу) (а.с.15).

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААВ № 830204 за результатами огляду з 12 березня 2014 року позивачу встановлено третю групу інвалідності внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ та пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, що стало підставою для виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 17231,20 грн. (а.с.11,20).

18 вересня 2015 року ОСОБА_2 медико-соціальною експертною комісією за результатами огляду з 04 вересня 2015 року встановлено другу групу інвалідності у зв'язку з захворюванням, пов'язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ, що підтверджується довідкою МСЕК від 18.09.2015, серія 12ААА №206811 та встановлено більший відсоток ступеня втрати працездатності, що стало підставою для подачі 06.11.2015 позивачем заяви на отримання різниці в розмірі відповідної одноразової грошової допомоги (а.с.8).

УМВС України в Житомирській області на підставі вказаного звернення позивача підготувало висновок про призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги з урахуванням раніше виплаченої відповідно до Закону України "Про міліцію" і на підставі пункту 8 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 подало його до МВС України (а.с.14).

За результатами розгляду вказаного висновку відповідач в особі ДФОП МВС України повернув документи без затвердження висновку про призначення та виплати різниці одноразової грошової допомоги.

Як зазначено в листі №15/2-М-23 від 02.02.2016 року, підставою для відмови у призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням другої групи інвалідності у зв'язку з захворюванням, пов'язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ, стало перевищення двохрічного строку після первинного встановлення позивачу ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності.

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся з позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності порушеного права позивача на час розгляду справи на призначення та виплату вказаної різниці одноразової грошової допомоги.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 (далі - Порядок № 850), якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Разом з тим, відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів, перш за все відповідного рішення МСЕК стосовно проведення медико-соціальною експертною комісією в 1999 році первинного огляду та встановлення за його результатами ОСОБА_2 певного відсотку втрати працездатності.

Частиною 6 статті 23 Закону України "Про міліцію" встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Аналогічна правова норма закріплена в пункті 3 Порядку № 850.

Згідно із пунктом 4 Порядку №850, якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Вказана норма Порядку №850 від 21.10.2015 не позбавляє позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, а тільки встановлює обмеження у розмірі проведення виплати нарахованої суми грошової допомоги в залежності від часу повторного встановлення інвалідності із втратою працездатності після первинного встановлення втрати працездатності

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що висновки, які викладені у свідоцтві про хворобу ОСОБА_2 та в акті огляду МСЕК, свідчать про наявність причинно-наслідкового зв'язку між інвалідністю позивача та захворюванням, що мали місце та пов'язанні із проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с.163-174).

Таким чином, ОСОБА_2 мав право на отримання грошової допомоги в розмірі, більшому за раніше виплачену суму відповідно до ч. 6 ст. 23 Закону України "Про міліцію" та Порядку №850, але з урахуванням раніше виплаченої суми.

За змістом частини 1 статті 5 КАС України та статті 55 Конституції України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений в цій статті.

Отже, обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду та розгляду в суді. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

Судом встановлено, що на виконання постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 21 червня 2016 року та ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2016 року у справі № 806/979/16, відповідач повторно розглянув та задовольнив заяву ОСОБА_2 про виплату йому грошової допомоги з урахуванням раніше виплаченої суми.

Колегія суддів вважає, що виплата вказаної різниці одноразової грошової допомоги підтверджує протиправність відмови Міністерства внутрішніх справ у призначенні ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням з 04.09.2015 року інвалідності ІІ групи внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що заперечення відповідача на протиправність відмови Міністерства внутрішніх справ у відзиві на апеляційну скаргу є досить непослідовними, оскільки як вже зазначалось вище, відповідачем було виплачено одноразову грошову допомогу позивачу.

Таким чином, враховуючи наявність спору між відповідачем та позивачем щодо права останнього на одноразову грошову допомогу у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності, а також відмови у виплаті такої допомоги ОСОБА_2 відповідачем, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про визнання протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України у призначенні ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням з 04.09.2015 року інвалідності II групи внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

При цьому, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що чинне законодавство не передбачає права позивача та обов'язку відповідача на повторне затвердження висновку УМВС України в Житомирській області для повторного (подвійного) призначення та виплати ОСОБА_2 вказаної спірної різниці в розмірі одноразової грошової допомоги. А відтак, адміністративний позов в цій частині не підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції не дав належної оцінки наявності протиправної відмови Міністерства внутрішніх справ України та безпідставно відмовив у задоволенні позову в повному обсязі.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2018 року - скасувати в частині відмови у визнанні протиправною відмови Міністерства внутрішніх справ України у призначенні ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням з 04.09.2015 року інвалідності ІІ групи внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Прийняти в цій частині нове рішення. Адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України у призначенні ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням з 04.09.2015 року інвалідності ІІ групи внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

В іншій частині - рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 05 лютого 2019 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Боровицький О. А. Совгира Д. І.