Справа № 804/3584/18
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2019-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 січня 2019 року м. Дніпросправа № 804/3584/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,

за участю секретаря судового засідання Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.07.2018 р. (суддя Кучма К.С., м. Дніпро)

у справі № 804/3584/18

за позовом ОСОБА_1

до Дніпровської міської ради,

третя особа - ОСОБА_2,

про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

У травні 2018 року позивач звернувся до адміністративного суду з позовом, в якому просив: визнати неправомірним рішення №296-зв Земельної комісії Дніпровської міської ради з питань архітектури, будівництва й земельних відносин; зобов'язати Земельну комісію Дніпровської міської ради з питань архітектури, будівництва й земельних відносин надати проекту землеустрою позивача право пріоритету.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що він 20 квітня 2018 року звернувся до Земельної комісії Дніпровської міської ради з питань архітектури, будівництва й земельних відносин із клопотанням №295 про надання його проекту землеустрою права (стасусу) пріоритету відповідно до п.14 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Проект землеустрою спрямований на відведення у власність земельної ділянки площею 0,578 га, що розташована в АДРЕСА_1.

Виходячи з норм закону, у разі одночасного оформлення документів на земельну ділянку різними особами, першочергове право на відведення земельної ділянки мають учасники бойових дій. Тобто відповідач, знаючи про наявність у нього права першочерговості (переваги, пріоритету) на відведення земельної ділянки, постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.12.2017 року та постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2018 року по справі №804/5868/17, протиправно відмовив позивачу в цьому праві. Таким чином, рішення № 296-зв від 10.05.2018 р. перешкоджає позивачу у реєстрації проекту землеустрою, у зв'язку з чим він вимушений був звернутися до суду з даним позовом.

Рішенням суду першої інстанції в задоволенні позову відмовлено. Суд виходив з того, що:

- міська рада є колегіальним органом, тому волевиявлення ради оформлюється у формі рішення, яке приймається більшістю голосів від загального складу ради;

- відповідь на звернення позивача від 20.04.2018 року вх.№295, а саме лист від 10.05.2018 р. № 296-зв, не є рішенням Земельної комісії Дніпровської міської ради з питань архітектури, містобудування та земельних відносин. Позивачем не вірно обраний матеріально-правовий спосіб захисту порушеного права, а саме визнання неправомірним рішення №296-зв Земельної комісії Дніпровської міської ради з питань архітектури, будівництва й земельних відносин;

- позовна вимога про зобов'язання відповідача надати проекту позивача права пріоритету не підлягає задоволенню, оскільки на час звернення позивача до Земельної комісії Дніпровської міської ради з питань архітектури, будівництва й земельних відносин із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва третя особа - ОСОБА_2 вже отримав дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що виходячи з норм Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», він, як учасник бойових дій, має переважне право на передачу у власність земельної ділянки у разі одночасного оформлення проектів землеустрою різними особами.

Зазначає, що третя особа ОСОБА_2 випередив позивача у реєстрації земельної ділянки на 1,5 місяці через бездіяльність Дніпропетровської міської ради, яка визнана протиправною у судовому порядку в справі № 804/5868/17.

Необґрунтованим є твердження про те, що надана постійною комісією Дніпровської міської ради відповідь від 10.05.2018 р. № 296-зв не є рішенням, оскільки спростовано нормами діючого законодавства - ст. 4, 33, 47, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування», ст. 13 Регламенту Дніпровської міської ради VII скликання.

Просить скасувати рішення суду, задовольнити позов.

Відповідач надіслав на адресу суду відзив, в якому проти задоволення апеляційної скарги заперечує, погоджується з висновками суду першої інстанції.

В судовому засіданні скаржник просив задовольнити апеляційну скаргу, рішення суду скасувати, позов задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просить залишити рішення суду без змін.

Третя особа ОСОБА_2, повідомлений належним чином про місце, дату та час судового засідання не з'явився до суду, про причини неявки не повідомив, що не перешкоджає розгляду справи у його відсутності.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, апеляційний суд дійшов висновку, що справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, виходячи з наступного.

Позивач, звертаючись до адміністративного суду, виходив з того, що відповідь на його звернення від 20.04.2018 року вх. №295, а саме лист від 10.05.2018 р. № 296-зв, є рішенням Постійної комісії Дніпровської міської ради з питань архітектури, містобудування та земельних відносин, яке мало для нього певні правові наслідки, а саме те, що його проект землеустрою не був внесений на розгляд Дніпровської міської ради.

Колегія суддів вважає, що такі доводи позивача є помилковими.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до положень ст. 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон) виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Відповідно до ст. 47 зазначеного Закону постійні комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету.

Отже, постійна комісія не є виконавчим органом ради, а має окремий статус, однією з форм роботи депутатів ради.

Частиною 10 ст. 47 Закону передбачено, що за результатами вивчення і розгляду питань постійні комісії готують висновки і рекомендації. Висновки і рекомендації постійної комісії приймаються більшістю голосів від загального складу комісії і підписуються головою комісії, а в разі його відсутності - заступником голови або секретарем комісії. Протоколи засідань комісії підписуються головою і секретарем комісії. Висновки і рекомендації постійної комісії, протоколи її засідань є відкритими та оприлюднюються і надаються на запит відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Згідно з ч. 14, 15 ст. 47 Закону постійні комісії є підзвітними раді та відповідальними перед нею. Перелік, функціональна спрямованість і порядок організації роботи постійних комісій визначаються регламентом відповідної ради та Положенням про постійні комісії, що затверджується радою з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" щодо реалізації повноважень ради у здійсненні державної регуляторної політики постійними комісіями відповідної ради.

Дублює зазначені норми Закону й Регламент Дніпропетровської міської ради (а.с. 173).

Згідно з ст. 9 Положення про постійні комісії Дніпровської міської ради VII скликання, затвердженого рішенням міської ради від 15.02.2017 р. № 44/18 (далі - Положення), голова постійної комісії представляє постійну комісію у відносинах з іншими органами міської ради, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами, організаціями, а також громадянами; уповноважений правом підпису , … веде листування на бланках постійної комісії.

Згідно з п. 3 ст. 29 названого Положення постійні комісії на своїх засіданнях попередньо розглядають проекти рішень міської ради та виконавчого комітету міської ради, які підготовлені до розгляду.

Відповідно до ст. 30, 35, 37 Положення, за результатами розгляду на засіданнях постійних комісій питань, приймаються рішення у вигляді висновків і рекомендацій, які є обов'язковими для розгляду.

Відповідно до ст. 44 Положення до відання постійної комісії з питань архітектури, містобудування та земельних відносин відноситься, зокрема, попередній розгляд профільних питань щодо регулювання земельних відносин, у тому числі щодо надання, передачі, вилучення та продажу земельних ділянок і прав на них.

Із системного аналізу зазначених норм вбачається, що відповідь, яка надана на звернення позивача від 20.04.2018 року вх.№295, а саме лист від 10.05.2018 р. № 296-зв, не можна вважати рішенням відповідача - Дніпровської міської ради, оскільки постійна комісія не є виконавчим органом ради, рішення не приймалось у встановленому Законом та Положенням порядку, тобто більшістю голосів від загального складу постійної комісії, а, крім того, воно не має обов'язкового характеру ані для Дніпровської міської ради, ані для позивача, не тягне за собою настання юридичних наслідків.

Отже, на думку колегії суддів, відповідь, надана головою постійної комісії на звернення позивача не є рішенням суб'єкта владних повноважень, а тому не може бути предметом розгляду суду адміністративної юрисдикції.

Разом з тим, з відповіді вбачається, що вирішуючи питання щодо внесення проекту про передачу у власність гр. ОСОБА_2 земельної ділянки на розгляд Дніпровської районної ради, постійна комісія не прийняла до уваги обставини, які викладені у зверненні позивача, а тому питання щодо надання переваги позивачу в набутті права власності на земельну ділянку, правомірності оформлення землевпорядної документації з боку третьої особи взагалі не було предметом розгляду міської ради.

На даний час рішенням Дніпровської міської ради VII скликання від 19.09.2018 року № 140/35 земельна ділянка площею 0,0594 га (кадастровий номер НОМЕР_1) передана у власність гр. ОСОБА_2, тому належним способом захисту прав позивача, про які він заявляє в цієї справі, є оскарження вказаного рішення Дніпровської міської ради в порядку цивільного судочинства, оскільки це стосується спору про право власності.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених ст. 19 КАС України, є обов'язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судове рішення підлягає скасуванню, а провадження в справі - закриттю.

Керуючись статтями 319, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.07.2018 р. у справі №804/3584/18 скасувати.

Провадження у справі закрити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 05.02.2019 року.

Головуючий суддя О.М. Панченко

Суддя В.Є. Чередниченко

Суддя С.М. Іванов