Справа № 540/2467/18
Суддя: Морська Г.М.
Дата ухвалення: 2019-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/2467/18
11 год. 40 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Морської Г.М.,

при секретарі: Кованій В.А.,

за участю:

представника позивача -Віштала Д.А.,

представника відповідача - Нівакшонової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційна фірма Строй Мастер" до Митниці Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Комерційна фірма Строй Мастер" (далі-позивач) звернулось до суду з позовом до Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA 508070/2017/000109/2 від 20.11.2018 р.

Ухвалою від 07.12.2018 р. у справі відкрите спрощене провадження, судове засідання призначене на 19.12.2018 р.

Ухвалою від 19.12.2018 року за клопотанням представника позивача судове засідання відкладене на 25.01.2019 р.

Ухвалою від 25.01.2019 р. судове засідання відкладене на 01.02.2019 р., у зв'язку із неявкою сторін по справі.

01.02.2019 р. в судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Обґрунтовуючи свою позицію позивач зазначив, що статтями 49, 51, 52, 53, 54 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору. Позивач вважає, що метод визначення митної вартості за ціною договору є пріоритетним, а тому, контролюючи правильність визначення декларантом митної вартості товарів, орган доходів і зборів зобов'язаний здійснити всі передбачені законом заходи для застосування основного методу. За наявності сумнівів щодо повноти відомостей та документів, що подані декларантом для підтвердження митної вартості, митний орган повинен витребувати необхідні додаткові документи та вжити інші заходи для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості. ТОВ "Комерційна фірма Строй Мастер" стверджує, що для підтвердження заявленої митної вартості товару ним надано митному органу всі необхідні документи, передбачені ст. 53 Митного кодексу України, а саме ті, які ідентифікують оцінюваний товар та містять достовірні дані, що піддаються обчисленню, підтверджують ціну товарів, яка підлягає сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджують митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ст.ст. 57, 58 Митного кодексу України, а тому відповідач необґрунтовано відмовив позивачу у застосуванні першого методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту). Посилаючись на наведене вище, позивач стверджує про наявність підстав для постановлення судового рішення про визнання протиправним та скасування рішення відповідача про коригування митної вартості товарів. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в адміністративному позові.

19.12.2018 року відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позову, посилаючись на наступне. Декларантом обрано основний метод визначення митої вартості товару - за ціною товару щодо товарів, які імпортуються. Відповідно до ч. 4 ст. 58 Митного кодексу України під митною вартістю товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту розуміється ціна, що була сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну. Перевіркою поданих документів було встановлено наявність розбіжностей, які не давали змогу встановити реальну митну вартість товару за ціною договору, зокрема, в поданому до митного оформлення контракті № СН-UA-17/04/04 від 04.04.2017 року у пункті 4.2 якого не вказано, що витрати на транспортування та страхування включені до вартості товару. Також під час огляду товару встановлено, що на маркуванні товару артикули відрізняються від заявлених у специфікації, у рахунку-фактурі відсутнє посилання на контракт. Позивач не спростував наданими документами сумніви стосовно заявленої митної вартості товару та не надав усі витребувані митницею документи. Враховуючи наведене, відповідач вважає, що рішення митного органу є правомірним та відповідає вимогам законодавства, а тому просить відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав викладених в письмових запереченнях.

Розглянувши надані сторонами документи, заслухавши представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд встановив наступне.

04.04.2017 року між ТОВ "Комерційна фірма Строй Мастер" та компанією YIWU UNIQUECN TRADING CO., LIMITED, Китай, укладено контракт № СНUA17/04/04 (далі-Контракт) на поставку "товарів широкого споживання в номенклатурі, кількості та цінам згідно з супровідними документами" на умовах СIF ODESSA/CHORNOMORSK/YUZHNIY, відповідно до правил Інкотермс 2010.

На виконання умов Контракту ТОВ "Комерційна фірма Строй Мастер" імпортувало на митну територію України товар, а саме: дошка для прасування загальною вартістю 4678,32 дол.США; форма для випічки кексів загальною вартістю 485,665 дол.США; ящик для зберігання у асортименті загальною вартістю 915 дол.США; вішалка для ванни загальною вартістю 130,31 дол.США; швабра для підлоги загальною вартістю 1286,40 дол.США; фоторамка, фото рамка колаж загальною вартістю 1607,81 дол.США; сумка органайзер загальною вартістю 63,96 дол.США; набір кухонний загальною вартістю 205,29 дол.США; сушарка для білизни загальною вартістю 6787,81 дол.США; поличка для ванни загальною вартістю 1686,72 дол.США; набори дитячого посуду загальною вартістю 549,18 дол.США.

20.11.2018 року декларантом позивача за договором про надання послуг митного брокера ФОП ОСОБА_3 для митного оформлення товару до сектору митного поста "Херсон - центральний" Херсонської митниці ДФС України подано митну декларацію №UA508070/2018/001740, відповідно до якої заявлена митна вартість товарів у розмірі 10614,24 доларів США, за ціною договору (перший метод визначення митної вартості).

Разом з митною декларацією ТОВ "Комерційна фірма Строй Мастер" для оформлення товару надано: зовнішньоекономічний договір (контракт) від 04.04.2017 року № СНUA17/04/04; доповнення до зовнішньоекономічного контракту № 5 від 20.09.2018 року; пакувальний лист б/н від 20.09.2018 року; рахунок-фактура (інвойс) № 512_20180920_1 від 20.09.2018 року; коносамент WMS 18091952А від 28.09.2018 року; автотранспортна накладна № 230 від 12.112.2018 року; декларація про походження товару №512_20180920_1 від 20.09.2018 року; договір про надання послуг митного брокера № 10/01/17 від 10.01.2017 року.

Згідно із ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України митний орган дійшов висновку, що документи, які надані до митного оформлення, не містять всіх даних відповідно до обраного методу визначення митної вартості товару, а саме:

- митну декларацію країни експорту;

- додаткові угоди до контракту;

- документи, що містять відомості про вартість страхування;

- документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

У зв'язку із встановленням розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, митницею 20.11.2018 року направлено електронне повідомлення декларанту, із зазначенням про наявність у поданих до митного оформлення документах розбіжностей та про необхідність надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості.

20.11.2018 на виконання вимог митного органу позивач додатково надав відповідачу прайс-лист постачальника від 11.09.2018 року, комерційну пропозицію від 18.09.2018 року.

20.11.2018 року Митниця ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA508070/2018/000109/2.

Вважаючи спірне рішення протиправним, позивач звернувся до суду із позовом про його скасування.

Надаючи оцінку доводам позивача про незаконність спірного рішення, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із ч. 1 ст. 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

За змістом ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1)декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2)зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3)рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4)якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5)за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6)транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Відповідно до ст. 53 Митного кодексу України митниця має право запитувати додаткові документи в разі виявлення під час митного оформлення розбіжностей в поданих документах.

Як встановлено судом, позивачем при митному оформленні товару та на вимогу митного органу надано пакет документів, які містили числові показники ціни товару.

Для підтвердження митної вартості товару декларант надав наступні документи: зовнішньоекономічний договір (контракт) від 04.04.2017 року № СНUA17/04/04; доповнення до зовнішньоекономічного контракту № 5 від 20.09.2018 року; пакувальний лист б/н від 20.09.2018 року; рахунок-фактура (інвойс) № 512_20180920_1 від 20.09.2018 року; коносамент WMS 18091952А від 28.09.2018 року; автотранспортна накладна № 230 від 12.112.2018 року; декларація про походження товару №512_20180920_1 від 20.09.2018 року та інші документи, обумовлені ч. 2 ст. 53 МК України, та які підтверджують числове значення митної вартості товару та не містять будь-яких розбіжностей.

Проте, митний орган дійшов висновку, що надані позивачем на запит додаткові документи не усувають виявлених під час перевірки недоліків та не підтверджують заявлену митну вартість товару.

За результатами проведеної консультації прийнято рішення про визначення митної вартості товару, що імпортується, із застосуванням резервного методу визначення митної вартості.

Приймаючи оскаржуване рішення відповідач вказав на наступні підстави.

"…Заявлену декларантом митну вартість товару не може бути визнано у зв'язку із тим, що заявлено не повні відомості про митну вартість та складові митної вартості (фактурна вартість, транспортні витрати на страхування) достовірно документально не підтверджено).

Згідно п.7.1 та 7.2 контракту № CHUA17/04/04 від 04.04.2017 р. пакування товару має відповідати специфікації до контракту (№ 5 від 20.09.2018 р.)та містити відомості щодо назви товару. В результаті проведення митного огляду та здійснення фотографування товару було встановлено, що на маркуванні задекларованого товару артикули відрізняються від тих, які зазначені в специфікації, що не дозволяє ідентифікувати товар як предмет контракту.

Згідно п.1.1 договору купівлі-продажу № CHUA17/04/04 від 04.04.2017 р. покупець зобов'язаний оплатити товар за цінами, згідно супровідних документів. У наданому до митного оформлення рахунку-фактурі від 20.09.2018 р.№ 0-1, відсутнє посилання на контракт, на виконання якого він виданий, а також банківські реквізити продавця.

Згідно п.3.1 контракту умовами поставки є CIF Южний (Україна), що передбачає обов'язкове здійснення страхування товару . Відповідно до підпункту 8 п.2 ст.53, у разі здійснення страхування декларантом для підтвердження митної вартості надаються документи, що містять відомості про вартість страхування (страховий поліс), проте на вимогу митниці вказані документи не надано.

Також в поданому до митного оформлення контракті згідно п.4.2 не вказано, що витрати на транспортування та страхування включені до вартості товару. Вказане також підтверджується відповідною відміткою у коносаменті WMS 18091952Aвід 28.09.2018 р., яка, відповідно до Конвенції ООН про морське перевезення вантажів 1978 року , вказує на те, що фрахт сплачується отримувачем.

На вимогу митного органу декларантом не подані документи , необхідні для підтвердження митної вартості, а саме:

1) копію митної декларації країни відправлення;

2) документи, що підтверджують вартість перевезення;

3) документи, що містять відомості про вартість страхування…".

Суд не погоджується з висновками митного органу про те, що надані позивачем документи мають розбіжності зважаючи на наступне.

Посилання митного органу на ту обставину, що у пункті 4.2 контракту від 04.04.2018 року не вказано про включення до вартості товару витрат на транспортування та страхування, суд вважає безпідставним, з огляду на наступне.

Позивач зазначає, що ним не надано на вимогу митного органу страхових документів, які б визначали витрати на страхування товару, а також документів, що підтверджують витрати на перевезення вантажу в зв'язку з тим, що Контрактом передбачено постачання товару на умовах CIF Одеса/Чорноморськ/Южний, за якими до обов'язків продавця належить оплата витрат на фрахт, необхідих для доставки товару в зазначений порт призначення, та входить страхування товару від транспортних ризиків. Тобто, при базисі поставки CIF в ціну товару включається вартість товару, фрахт до порту призначення та страхування від узгоджених ризиків. Тому у сторін договору відсутня необхідність додаткового уточнення вказаних положень за умови посилання на правила Інкотермс-2010.

На сьогодні діють Офіційні правила Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів, видання МТП № 560, в редакції з 01.01.2011 року Інкотермс-2010, за змістом яких посилання на Інкотермс-2010 в договорі купівлі-продажу чітко визначає відповідні обов'язки сторін та зменшує ризик юридичних ускладнень. Метою Інкотермс є забезпечення єдиного набору міжнародних правил для тлумачення найбільш уживаних торговельних термінів у зовнішній торгівлі.

Відповідно до Інкотермс-2010 CIF (Cost, Insurance and Freight (... named port of destination) - вартість, страхування і фрахт (... назва порту призначення). Термін "вартість, страхування та фрахт" означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов'язаний понести витрати та оплатити фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення, проте, ризик втрати чи пошкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, спричинені подіями, що виникають після здійснення поставки, переходять з продавця на покупця. Однак за умовами терміна CIF на продавця покладається також обов'язок забезпечення морського страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення. Отже, продавець зобов'язаний укласти договір страхування та сплатити страхові внески. Покупець повинен мати на увазі, що за умовами терміна CIF від продавця вимагається забезпечення страхування лише з мінімальним покриттям. У випадку, якщо покупець бажає мати страхування з більшим покриттям, він повинен або прямо та недвозначно домовитися про це з продавцем, або самостійно вжити заходів до забезпечення додаткового страхування.

Отже, у разі укладання контракту за умовами поставки CIF, на продавця покладається обов'язок забезпечення страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення, а також сплати страхових внесків та вартості перевезення вантажу до порту відвантаження.

Зважаючи на те, що перевезення товару здійснювалося морем на умовах поставки CIF, суд вважає, що в даному випадку Товариство не повинно додатково страхувати товар та нести витрати на транспортування вантажу до порту Одеса/Чорноморськ/Южний.

Отже, суд вважає помилковим твердження відповідача про неможливість перевірки правильності визначеної декларантом митної вартості товару за відсутності документів, що містять відомості про вартість страхування та транспортування вантажу, оскільки такі документи у даному випадку не вимагаються.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 14.08.2018 року у справі № 821/1617/17.

Також, суд не погоджується з тим, що підставою для коригування митної вартості може бути той факт, що на маркуванні задекларованого товару артикули відрізняються від тих, які зазначені в специфікації, оскільки в п. 8.3.4 Акту про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу в результаті огляду розкритих (а.с. 55) зазначено, що в результаті огляду розкритих місць та перевірки маркування встановлено, що товар за кількістю, найменування та описом відповідає заявленому у митній декларації та товаросупровідних документах. Невідповідностей в оглянутих місцях не встановлено.

Зазначене митним органом порушення не впливає на ціноутворення, а також не спростовує реальну вартість товару, вказану у специфікації до Контракту.

Стосовно твердження відповідача про те, що в рахунку-фактурі відсутнє посилання на контракт, на виконання якого він виданий, а також банківські реквізити продавця, суд зазначає, що вказане митним органом порушення не впливає на ціноутворення, а також не спростовує реальну вартість товару.

Судом встановлено, що відповідно до п.5.3 Контракту № СНUA17/04/04 від 04.04.2017 р. місце платежу - валютні реквізити продавця, що вказані в даному контракті чи доповненнях до нього ( додаткових угодах, інвойсах, специфікаціях), які є невід'ємною частиною цього контракту.

Тобто зазначеним пунктом контракту передбачено, що платежі мають здійснюватись на валютні реквізити, вказані у договорі.

Крім цього за п. 5.5 договору умови оплати - 100% оплата протягом 30 днів після отримання товару на склад.

Відтак сам факт оплати не впливає на митну вартість товару, оскільки за умовами договору сторони можуть розрахуватись уже після розмитнення товару.

Також суд відмічає, відповідно до положень ст. 53 Митного кодексу України, декларант на вимогу митниці надає всі наявні у нього документи.

Так як, при митному оформлені у позивача не було митної декларації країни відправника, то не надання вказаного документу не може бути підставою для здійснення коригування митної вартості.

Таким чином, посилання відповідача в підставах коригування митної вартості на те, що декларантом не подана митна декларація країни відправника є безпідставним.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у справах № 804/16980/14, № 815/2013/15.

Отже, відповідач не довів, що позивач сплатив за товар іншу суму ніж та, яка заявлена у якості митної вартості товару.

Враховуючи викладене, а також відсутність будь-яких належних доказів на підтвердження позиції митного органу, суд вважає, що позивачем для митного оформлення було надано всі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару, які містили необхідні числові показники митної вартості.

Згідно зі ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. Відповідно до частини 3 цієї ж статті за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених ч.6 ст. 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно із п. 2 ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч. 2-4 ст.53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Стаття 57 Митного кодексу України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

Як встановлено судом, за результатами проведеної консультації, митну вартість товарів скориговано та визначено за резервним методом відповідно до ст.64 Митного кодексу України на підставі інформації, наявної у митного органу. Попередні методи не застосовувалися з наступних причин: основний метод (вартість операції) - неподання усіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товару, невідповідність ціни угоди інформації, що наявна у митного органу. Другорядні: - за ціною договору щодо ідентичних товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо ідентичних товарів; - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів; - на основі віднімання вартості - відсутність інформації щодо числового значення витрат для цілей вирахування вартості; - на основі додавання вартості (обчислена вартість) - відсутність інформації щодо складових для обчислення вартості товару.

Відповідач не надав суду митну декларацію, яку він використав для визначення митної вартості товарів.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватись як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Отже, позивачем для оформлення товару за методом № 1 надано всі передбачені законодавством документи для підтвердження ціни товару, що імпортується, а митним органом безпідставно застосовано резервний метод визначення митної вартості товару (метод № 2 ґ).

Таким чином, суд вважає необґрунтованими наведені відповідачем підстави для коригування митної вартості товару.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 74 КАС України).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч. 1 ст. 90 КАС України).

Позивач належними доказами підтвердив правомірність своїх вимог.

Відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів в недостовірності наданої інформації.

За таких обставин суд дійшов висновку про протиправність рішення від 20.11.2018 року № UA508070/2018/000109/2 про коригування митної вартості товарів та наявність підстав для його скасування, відтак задовольняє позовні вимоги у повному обсязі.

Частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 9, 139, 241-246 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення митниці Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про коригування митної вартості товарів від 20.11.2018 р. № UA 508070/2017/000109/2.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Строй Мастер" (, 73000, м. Херсон, вул. Стрітенська,21 А) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1762 (тисяча сімсот шістдесят дві) грн. за рахунок бюджетних асигнувань митниці Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (, 73000, м. Херсон, вул. Гоголя, 13).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 06 лютого 2019 р.

Суддя Морська Г.М.

кат. 108020200