Справа № 1140/2621/18
Суддя: О.С. Петренко
Дата ухвалення: 2019-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2019 року Справа № 1140/2621/18

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Петренко О.С.

за участю секретаря судового засідання - Глущенко Т.М.

представника позивача - Кноблох І.В., Денисюк Н.В.,

представника відповідача - Максимчук О.А., Щербини О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому адміністративну справу

за позовом: Приватного підприємства "Колега", вул. Сталінграда, 20, м. Олександрія, Кіровоградська область, 28009

до відповідача: Головного управління ДФС у Кіровоградській області, вул. Велика Перспективна,55, м. Кропивницький,25006

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ПП "Колега" звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення, прийняті ГУ ДФС у Кіровоградській області:

- від 20 червня 2018 року за №1, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем акцизний податок з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів на загальну суму 79288,00 грн.;

- від 20 червня 2018 року за №1, яким застосовано суму штрафу в сумі 510,00 грн.;

- від 20 червня 2018 року за №1, яким застосовано суму штрафу в розмірі 2861307,00 грн.;

- від 20 червня 2018 року за №1, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 1 196 394,00 грн.;

- від 20 червня 2018 року за №1, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток на загальну суму 316274,00 грн.

В обґрунтування наведених вимог позивач зазначає, що податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області є протиправними, оскільки ПП "Колега" не допущено порушень вимог податкового законодавства.

Ухвалою суду від 28 вересня 2018 року справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 25 жовтня 2018 року.

Ухвалою суду від 28.11.2018 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 05.12.2018 року.

Ухвалою суду від 05.12.2018 року відмовлено в задоволені клопотання ПП "Колега" про проведення судово - економічної експертизи (а.с.182-184).

Ухвалою суду від 11 січня 2019 року відмовлено в задоволені клопотання про зупинення провадження (а..с.200-201).

Представником відповідача подано відзив на адміністративний позов, в якому просить відмовити в задоволенні вимог зазначивши, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є законними та обґрунтованими, які прийняті за результатами проведеної перевірки, в ході якої встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства (а.с.120-121).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на обставини, викладені в письмовому відзиві.

На підставі ч. 3 ст. 243 КАС України, в судовому засіданні 25.01.2019 р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Виготовлення рішення у повному обсязі відкладено, про що сторонам оголошено в судовому засіданні після проголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши у судовому засіданні надані сторонами докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності на підставі наданих доказів, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ПП "Колега" має статус юридичної особи, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.16).

На підставі наказу №291 від 14.02.2018 р. відповідачем проведено документальну планова виїзна перевірку ПП "Колега" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2017 р., правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015р. по 31.12.2017р., за результатами якої складено акт №18/11-28-14-11/20643651 від 19.04.2018 р. (а.с.21-55).

Перевірка проводилась з 28.02.2018 р. по 12.04.2018 р. Термін проведення перевірки продовжувався з 29.03.2018 р. по 12.04.2018 р. на підставі наказу №592 від 27.03.2018 року.

За результатами проведеної перевірки відповідачем встановлені наступні порушення:

1)пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, пп.139.2.1 п.139.2 ст. 139 ПК України в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся на загальну суму - 243073,00 грн.;

2) пп.14.1.202 п.14.1 ст.14, п.22.1 ст.22, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.198.3, п.198.5 ст. 198 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся на загальну суму 1074745,00 грн.;

3) п.201.1 п.201.10. ст. 201 ПК України - в результаті чого проведено несвоєчасну реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних за період з 01.01.2017р. по 31.12.2017р. на суму 67181308,26 грн., в тому числі ПДВ - 11196884,71 грн.;

4) пп.214.1.4 п.214.1 ст.214 ПК України, в результаті чого занижено суму податкових зобов'язань з акцизного податку на 70191,00 грн.;

5) п.286.2 ст.286 ПК України в результаті чого порушено граничний термін подання декларацій з плати за землю за 2017 року;

6) п.9 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а саме не забезпечено щоденне друкування п'яти фіскальних звітних чеків;

7) постанови КМУ "Про встановлення розміру мінімальних оптово - відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв вітчизняного виробництва";

8) абз. «б» п.176.2 ст.176 ПК України - податкові розрахунки подавались з порушенням терміну подання (а.с.52,зв. бік - 54) та вказувалися недостовірні дані за весь перевіряємий період.

Не погоджуючись із висновками викладеними акті перевірки, позивач подав заперечення до акту (а.с. 56-59).

За результатами розгляду заперечення на акт перевірки, відповідачем складено висновок, в якій вказано, що наведені заперечення не спростовують порушення встановлені за результатами перевірки, а отже висновки акту перевірки є обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства.

На підставі висновків викладених в акті перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення, в т.ч.:

від 20 червня 2018 року за №1, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем акцизний податок з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів на загальну суму 79288,00 грн. (а.с.62);

- від 20 червня 2018 року за №1, яким застосовано суму штрафу в сумі 510,00 грн.(а.с.67);

- від 20 червня 2018 року за №1, яким застосовано суму штрафу в розмірі 2861307,00 грн. (а.с.66);

- від 20 червня 2018 року за №1, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 1 196 394,00 грн. (а.с.61);

- від 20 червня 2018 року за №1, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток на загальну суму 316274,00 грн. (а.с.60).

Не погоджуючись із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Статтями 67 та 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом, неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платники податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України від 02.12.2010 р. № 2755- IV (далі - ПК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Щодо податкового повідомлення - рішення від 20 червня 2018 року № 1, яким підприємству збільшено суму грошового зобов'язання за платежем акцизний податок з реалізації суб'єктами господарювання роздріб торгівлі підакцизних товарів на загальну суму 79288,00 грн., в т.ч.: за податковими зобов'язаннями - 63670,00 грн.; за штрафними ( фінансовими ) санкціями - 15918,00 грн., судом встановлено наступні обставини.

Зі змісту акту перевірки встановлено та в судовому засіданні підтверджено, що відповідно до поданих податкових декларацій акцизного податку за період з 01.01.2015р. по 31.12.2017 р. ПП "Колега" задекларовано вартість підакцизних товарів, що реалізовані у роздрібній торгівельній мережі, у тому числі у мережі громадського харчування у загальній сумі 94487160,00 грн. та нараховано 4724358,00 грн. акцизного податку.

Перевіркою встановлено, що ПП "Колега" занижено суму податкових зобов'язань з акцизного податку на суму 70191,00 грн. (стор. 31 Акту перевірки, а.с.36).

Позивач, не погоджуючись з висновками, викладеними в акті перевірки, зазначив, що оподаткування акцизним податком операцій з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, таких як алкогольні напої, тютюнові вироби, пальне, запроваджено з 01.01.2015 р.

Суб'єктів господарювання роздрібної торгівлі, що здійснюють реалізацію підакцизних товарів, визначено як платників акцизного податку, які зобов'язані зареєструватись як платники цього податку (пп.212.1.11 п.212.1 тапп.212.3.11 п.212.3 ст. 212 ПК України).

Об'єктом оподаткування є операції з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів (пп. 213.1.9 п. 213.1 ст. 213 ПК України), тобто продаж пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших об'єктах громадського харчування.

Базою оподаткування зазначеним податком є вартість ( з ПДВ та без урахування акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів) підакцизних товарів, що реалізовані, відповідно до пп. 213.1.9 п. 213.1 ст. 213 ПК України (пп. 214.1.4 п. 214.1 ст. 214 Кодексу).

Представник позивача під час судового розгляду зазначив, що при обчисленні акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів застосовується ставка в розмірі 5 (пп. 215.3.10 п. 215.3 ст. 215 ПК України).

Пунктом 217.1 ст. 217 цього Кодексу передбачено такий порядок обчислення акцизного податку: суми податку, що підлягають сплаті, визначаються платником податку самостійно виходячи з об'єктів оподаткування, бази оподаткування та ставок цього податку, що діють на дату виникнення податкових зобов'язань.

При цьому датою виникнення податкових зобов'язань щодо реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є дата здійснення розрахункової операції відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 6.07.1995 року № 265 95- ВР для безготівкових розрахунків - дата оформлення розрахункового документа на суму проведеної операції, який підтверджує факт продажу товару, а у разі реалізації товарів фізичними особами - підприємцями, які сплачують єдиний податок, - дата надходження оплати за проданий товар (п.216.9 ст.216 ПК України).

Базовий податковий період для сплати акцизного податку відповідає календарному місяцю.

Отже, на переконання позивача, акцизний податок з роздрібних продажів нараховується на вартість (роздрібну ціну продажу) з податком на додану вартість підакцизних товарів та не включається до бази оподаткування ПДВ таких операцій.

За наведених обставин, позивач вважає, що в роздрібну ціну реалізації окремих видів алкогольних напоїв, в тому числі в ціну, яка законодавчо встановлена як мінімальна роздрібна ціна на певний вид алкогольних напоїв включений акцизний податок.

Так, в акті перевірки зазначено, що ПП "Колега" в періоді, що перевірявся, складено 31.01.2017р. та зареєстровано розрахунки коригування на адресу кінцевого споживача на зменшення податкових зобов'язань. Вказані коригування відображені в податкових деклараціях з ПДВ.

При цьому, в акті перевірки зафіксовано та не спростовано під час судового розгляду справи, що причиною вказаного коригування (зменшення) податкового зобов'язання з ПДВ стало виправлення помилки, пов'язаної з завищенням бази оподаткування ПДВ на суму акцизного збору.

В ході перевірки встановлено, що згідно з даними аналітичних розрахунків, підприємством здійснено наступне коригування (зменшення) ПДВ за листопад 2016 року по оптовій торгівельній точці в м. Черкаси, в якій здійснювалась також реалізація кінцевому споживачу (роздріб) - реалізованого товару, згідно з даними чеків РРО та видаткових накладних, всього на суму 262518,72 грн., в тому числі акцизний податок - 12500,89 грн. (262518,72/1х0,05), сума коригування (зменшення) податкових зобов'язань з ПДВ - 2083,48 грн. (12500.89/6), сума реалізації без акцизного податку - 250017,83 грн. (262518,72 - 12500,89).

Враховуючи те, що підприємством в ході перевірки на реалізацію товару кінцевому споживачу по оптовій торгівельній точці надавались відповідні видаткові накладні, які не містили суму акцизного податку, проведеним аналізом чеків РРО та відповідних виторгів даних Z - звітів під вказані видаткові накладні, за результатами перевірки розрахунок повинен був здійснений наступним чином: сума акцизного податку - 13125,94 грн. (262518,72х5%), сума ПДВ - 43753,12 грн. (262518,72/6)

Таким чином, за результатами перевірки за даними прикладу, контролюючим органом встановлено: завищення суми коригування (зменшення) податкових зобов'язань з ПДВ - 2083,48 грн., заниження бази оподаткування ПДВ (доходу) - 10417,40 грн. (2083,48 х 5), заниження податкових зобов'язань з ПДВ - 2083,48 грн., заниження акцизного податку - 625,05 грн. (стор.21 -22 Акту перевірки, а.с.31-32).

При цьому, суд зазначає, що реалізація передбачає перехід права власності на товар та/або проведення розрахунків, тобто передачу товару на умовах оплатності, або обміну на інший товар.

Відповідно до пп.212.1.11 п.212.1 ст.212 ПК України, платниками акцизного податку є особи суб'єкти господарювання роздрібної торгівлі, які здійснюють реалізацію підакцизних товарів.

Згідно з пп.213.1.9 п.213.1 ст.213 ПК України, об'єктами оподаткування є операції з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі Закон №996-XIV) встановлено, що підставою для бухгалтерського та податкового обліку господарських операцій є первинні бухгалтерські документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Згідно з даною нормою первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведенні облікові документи.

Визначення терміну «первинний документ» наведено у ст. 1 зазначеного Закону № 996-XIV: первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату i місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб відповідальних за здійснення господарської операції i правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З урахуванням пункту 2 статті 3 Закону № 996-XIV, відповідно до якого фінансова, податкова та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складенні в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно з пунктом 2 "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, зареєстрованого в Miністерстві юстиції України 5 червня 1995 року за № 168/704 (зі змінами i доповненнями) (надалі - Положення № 88) первинні документи - це документи, створенні у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Використання при оформленні первинних документів факсимільного відтворення підпису допускається у порядку, встановленому законом, іншими актами цивільного законодавства (підпункт 2.5 пункту 2 Положення).

Відповідно до пункту п.2.4 Положення №88, первинні документи (на паперових i машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили i доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити; назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата i місце складання. зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному i вартісному виразі, посади, прізвища i підписи ociб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції i складання первинного документа.

Виходячи з вищенаведеного, відображенню у бухгалтерському обліку та податковій звітності підлягає лише та господарська операція, яка фактично відбулась, при наявності первинного документу, що підтверджує таку господарську операцію.

Відповідно до п.14.1.4 ст.14 ПК України, акцизний податок непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції).

Згідно п.14.1.145 ст.14 ПК України підакцизні товари (продукція) товари за кодами згідно з УКТ ЗЕД, на які цим Кодексом встановлено ставки акцизного податку.

Пунктом14.1.212 ст.14 ПК України передбачено, що реалізація підакцизних товарів (продукції) будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Відповідно до п.212.1 ст.212 ПК України, платниками акцизного податку є: 212.1.11. особа суб'єкт господарювання роздрібної торгівлі, яка здійснює реалізацію підакцизних товарів.

Підпунктом 212.3.1-1 п. 212.3 ст.212 ПК України зазначено, що особи суб'єкти господарювання роздрібної торгівлі, які здійснюють реалізацію підакцизних товарів, підлягають обов'язковій реєстрації як платники податку контролюючими органами за місцезнаходженням пункту продажу товарів не пізніше граничного терміну подання декларації акцизного податку за місяць, в якому здійснюється господарська діяльність.

Відповідно до п.213.1 ст.213 ПК України об'єктами оподаткування є операції з: 213.1.9. реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Згідно п.215.1 ст.215 ПК України, до підакцизних товарів належать: спирт етиловий та інші спиртові дистиляти, алкогольні напої, пиво; тютюнові вироби, тютюн та промислові замінники тютюну; пальне; автомобілі легкові, кузови до них, причепи та напівпричепи, мотоцикли, транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб i більше, транспортні засоби для перевезення вантажів; електрична енергія.

Відповідно до п.216.9 ст.216 ПК України, датою виникнення податкових зобов'язань щодо реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є дата здійснення розрахункової операції відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», для безготівкових розрахунків - дата оформлення розрахункового документа на суму проведеної операції, який підтверджує факт продажу, відвантаження, фізичного відпуску товару, а у разі реалізації товарів фізичними особами - підприємцями, які сплачують єдиний податок, - дата надходження оплати за проданий товар.

Згідно із Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі громадського харчування та послуг" від 06.07.1995р. № 265/95-ВР (зі змінами та доповненнями), розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Судом встановлено, що ПП "Колега" під час проведення оптового продажу товарів, видаткові документи оформляли лише кінцевому споживачу, без суми акцизного податку, що не спростовано представником позивача під час судового розгляду.

Пунктом 188.1 ст.188 ПК України визначено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Отже, позивач, в порушення вимог п.188.1 ст. 188 ПК України завищено коригування на суму (-) 155 402,00, грн., чим, відповідно, неправомірно зменшено пропорційно базу оподаткування на суму акцизного податку, на шосту частину від нього. Вказані коригування проведені в частині по оптовим одиницям (склад - магазин), який передбачає оптову реалізацію, а не кінцевого споживача.

Так, під час судового розгляду справи позивачем не спростовано допущеного порушення, тому суд приходить до висновку про відмову у вказаній частині позовних вимог.

Щодо позовної вимоги про часткове скасування податкового повідомлення - рішення від 20 червня 2018 року № 1, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем - податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму - 1196394 грн., в т.ч.: за податковими зобов'язаннями - 797315,0 грн.; за штрафними (фінансовими) санкціями - 399079,0 грн., судом встановлено наступне.

Представником позивача зазначено, що він не погоджується з донарахування сум ПДВ, а саме:

в сумі 155402,0 грн. як завищення суми коригування (зменшення) ПДВ, оскільки було проведено коригування у січні 2017 року ( за 2015-2016 роки) в результаті невірного нарахування сум акцизного податку при реалізації підакцизних товарів;

в сумі 233968,0 грн. заниження податкового зобов'язання з ПДВ, яке в свою чергу складається з суми завищеного коригування (за 2015-2016 роки) + донарахований акцизний податок в сумі 78566,0 грн. ( за 2017 рік).

В судовому засіданні представник позивача зазначив, що контролюючим органом проведено подвійне нарахування сум ПДВ та донараховано акцизний податок на реалізацію підакцизних товарів кінченому споживачу з невідомих підстав, оскільки сума акцизного податку, зазначена в Z - звітах відповідає сумі акцизного податку зазначеного в акцизних деклараціях за січень - грудень 2017 року.

Підпунктом 14.1.181. пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п.198.1. ст.198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту, зокрема, виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2. ст. 198 ПК України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п.198.3. ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6. ст. 198 цього Кодексу передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ст.201 ПК України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг. Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Органи державної податкової служби за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу.

Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Виходячи зі змісту наведених вище норм, право на віднесення до податкового кредиту сум ПДВ, сплачених при придбанні товару, виникає у суб'єкта господарювання у разі дотримання ним наступних умов: 1) фактичності придбання такого товару, тобто, реальності відповідної господарської операції; 2) наявності податкових накладних, складених особою, зареєстрованою платником податку, чи митних декларацій на підтвердження придбання такого товару та сплати відповідної суми ПДВ; 3) подальшого використання придбаного товару в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства.

Отже, наявність податкових накладних, складених особою, зареєстрованою платником податку на додану вартість, не є єдиною умовою формування податкового кредиту. При цьому будь-які документи, складені на підтвердження факту здійснення окремої господарської операції, набувають статусу документа за своїм суттєвим навантаженням лише у разі фактичності здійснення господарської операції, з приводу якої складається відповідний документ. Тобто, зміст господарської операції превалює над її формою.

В зв'язку з встановленням судом порушень позивачем в частині реалізації підакцизних товарів, без акцизного податку, що, відповідно вплинуло на формування ПДВ, суд приходить до висновку, що підприємством не спростовано допущених порушень під час коригувань ПДВ.

При цьому, в акті перевірки зафіксовано, що згідно з поясненнями головного бухгалтера, вказані коригування зумовлені виправленням помилки, пов'язаної з нібито завищеним бази оподаткування ПДВ на суму акцизного збору (стор.22 Акту перевірки).

В п. 3.1.2.2 Акту перевірки зазначено, що відповідно до пп.3 п. 4 розд. V Порядку заповнення і подання податкової звітності з ПДВ, коригування податкового кредиту у разі списання кредиторської або дебіторської заборгованості та відображається у ряд.12 розд. ІІ податкової декларації з ПДВ, з обов'язковим поданням дод. І до декларації платником коригування податкового кредиту , в зв'язку з невиконанням умов п. 198. 3 ст. 198 ПК України щодо придбання товарів не здійснювалось на підставі бухгалтерської довідки у ряд.12 розд. ІІ податкової декларації з обов'язковим поданням додатка І до декларації.

Отже, на порушення п.198.3 ст.198 ПК України, підприємством завищено податковий кредит на загальну суму 52858 грн., в тому числі за березень 2015 - 13466,00 грн., за листопад 2015 - 130,00 грн., серпень 2016 - 435,00 грн., березень 2017- 1387,00 грн., грудень 2017 року - 37167,00 грн. за рахунок не проведення коригування податкового кредиту при списанні кредиторської та дебіторської заборгованості за минулим терміном позовної давності (стор. 28 Акту перевірки, а.с.34,зв.бік).

Позивачем під час судового розгляду будь - яких доказів на спростування допущеного порушення надано не було, а тому в задоволені в цій частині слід відмовити.

Щодо податкового повідомлення - рішення від 20 червня 2018 року № 1, яким підприємству збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток підприємств на загальну суму 316274,00 грн., в т.ч.: за податковими зобов'язаннями - 243073,00 грн.; за штрафними ( фінансовими ) санкціями - 73201,00 грн., судом встановлено наступні обставини.

Позивачем зазначено (а.с.225), що рішення не оскаржується в частині донарахування податку на прибуток в сумі 32502,00 грн. та штрафна санкція у сумі 8126,00 грн. як заниження чистого доходу за рахунок не проведення збільшення фінансового результату на суму витрат від списання дебіторської заборгованості понад суму резерву сумнівних боргів.

Проте, в частині донарахування податку на прибуток в сумі 210571,00 грн. та штрафної санкції в розмірі 50% від суми донарахованого податкового зобов'язання з податку на прибуток, позивачем зазначено про не погодження.

Обґрунтувавши тим, що відповідачем донараховано податок на прибуток на суму доходу, який фактично не було отримано підприємством.

За період з 01.01.2015 р. по 31.12.2017 року позивачем задекларовано податок на прибуток у розмірі 428326,00 грн.

Перевіркою повноти визначення податку на прибуток за період з 01.10.2015 р. по 31.12.2017 р. встановлено його заниження у сумі 243073,00 грн., у тому числі за 2015 рік в сумі 96671,00 грн., за 2016 рік - 71089,00 грн., за 2017 рік - 75313,00 грн., в результаті допущених порушень податкового законодавства.

В акті перевірки зазначено, що під час перевірки були надані всі необхідні для перевірки документи.

У відповідності до п.п. 134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Також п.п.139.2.1 п.139.2 ст.139 ПК України зазначено, що фінансовий результат до оподаткування збільшується:

на суму витрат на формування резерву сумнівних боргів відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;

на суму витрат від списання дебіторської заборгованості понад суму резерву сумнівних боргів.

На порушення вищенаведеного, під час перевірки було встановлено заниження різниці, які виникають за рахунок заниження різниць на які збільшується фінансовий результат внаслідок не включення суми витрат від списання дебіторської заборгованості понад суми резерву сумнівних боргів.

Позивачем під час судового розгляду будь - яких доказів на спростування допущеного порушення надано не було, а тому в задоволені в цій частині слід відмовити.

Щодо податкового повідомлення - рішення №1 від 20.06.2018 року, судом встановлено наступні обставини.

Так, перевіркою встановлено, що ПП "Колега" несвоєчасності зареєстровано податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних за період з 01.01.2017р. по 31.12.2017р. на суму 67 181 308,26 грн., в тому числі ПДВ - 11 196 884, 71грн. (контрагент покупець - не платник ПДВ).

Позивач, заперечуючи вказане порушення зазначив, що відповідно до положень ПК України, а також Порядку заповнення податкової накладної, штрафні санкції, передбачені п.п.120-1.1 та 120-1.2 ст. 120-1 ПК України не застосовуються до платників податку за порушення ними граничного строку реєстрації/відсутності реєстрації в ЄРПН податкових накладних трьох окремих видів:

- що не надаються отримувачу (покупцю);

- складених на постачання товарів (послуг) для операцій, які звільнені від оподаткування;

- складених на постачання товарів (послуг) для операцій, які оподатковуються за нульовою ставкою.

Згідно з пп.14.1.60 п.14.1 ст.14 ПК України, Єдиний реєстр податкових накладних - це реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Відповідно до п.201.1 ст. 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Положеннями пп. "а" п.202.1 ст.202 ПК України визначено, що звітним (податковим) періодом є один календарний місяць, а у випадках, особливо визначених цим Кодексом, календарний квартал, з урахуванням таких особливостей: якщо особа реєструється як платник податку з іншого дня, ніж перший день календарного місяця, першим звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня такої реєстрації та закінчується останнім днем першого повного календарного місяця.

Відповідно до п.201.10 ст.201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Реєстрація податкових накладних та /або розрахунків коригувань має здійснюватись до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних з урахуванням граничних строків :

- для податкових накладних/розрахунків коригувань до податкових накладних, складених з 01 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

- для податкових накладних/розрахунків коригувань до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день місяця (включно), - до 15 дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем в якому вони були складені.

Відповідно до статті 120-1 ПК України, порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податках накладних, встановлених статтею 201 Податкового кодексу України, тягнуть за собою накладання штрафу в розмірі: 10 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригувань - у разі порушення термінів реєстрації до 15 календарних днів - 20 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригувань - у разі порушення термінів реєстрації від 16 до 30 календарних днів -30 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригувань - у разі порушення термінів реєстрації від 31 до 60 календарних днів -40 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригувань - у разі порушення термінів реєстрації на 61 до 365 календарних днів.

Відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою), що зазначена у податковому повідомленні - рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобовязань з податку на додану вартість, зазначеної у такій податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної або від суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено. У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу штрафні санкції, передбачені цим пунктом, не застосовуються на період зупинення такої реєстрації до прийняття відповідного рішення щодо відновлення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування згідно з підпунктом 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 цього Кодексу (п. 120-1.2 ст. 120-1 ПК України).

В даному випадку, позивачем не спростовано несвоєчасну реєстрацію податкових (а.с.95-100).

Отже, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення №1 від 20.06.2018р. про накладення штрафу за порушення термінів реєстрації податкових накладних, є обґрунтованим та правомірним.

Щодо податкового повідомлення - рішення №1 від 20.06.2018 року, судом встановлено наступні обставини.

Відповідно до пункту 85.2 статті 85 ПК України, платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Також суд зазначає, що пунктом 85.6 статті 85 Податкового кодексу України передбачено, що у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

Згідно пункту 121.1 статті 121 Податкового кодексу України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

В даному випадку, позивачем під час судового розгляду не спростовано допущення порушення в частині надання запитуваних контролюючим органом документів, а тому у вказаній частині слід відмовити.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст.ст. 71, 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень надав суду достатні та беззаперечні докази на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення та довів правомірність оскаржуваних рішень.

Отже, позовні вимоги є необґрунтованими, а адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Судових витрат, які б підлягали відшкодуванню на користь відповідача з позивача, судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 243-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ

У задоволенні адміністративного позову приватного підприємства "Колега" до Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 255 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного тексту.

Повний текст рішення складено та підписано 05.02.2019 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду О.С. Петренко