Справа № 191/5350/16-а(2-а/191/29/17)
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2019-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

07 лютого 2019 року

Київ

справа №191/5350/16-а(2-а/191/29/17)

адміністративне провадження №К/9901/29856/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мороз Л.Л.,

суддів: Стародуба О.П., Кравчука В.М.,

розглянувши у порядку попереднього розгляду у касаційній інстанції адміністративну справу №191/5350/16-а (2-а/191/29/17)

за позовом ОСОБА_2 до Синельниківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Дніпровського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року, ухвалену у складі колегії суддів: головуючого судді Гімона М.М., суддів: Чумака С.Ю., Юрко І.В.

в с т а н о в и в :

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом, в якому просила визнати протиправними дії щодо неврахування сум матеріальної допомоги на оздоровлення, допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати при призначенні пенсії державного службовця та зобов'язати здійснити перерахунок та виплату пенсії державного службовця в розмірі 80 % на підставі довідки Синельниківського центру зайнятості № 803 від 06.10.2016 про складові заробітної плати, починаючи з 13.03.2014.

Постановою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2017 року позов задоволено в повному обсязі.

Постановою Дніпровського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року скасовано постанову Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2017 року та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги за період з 13.03.2014 по 27.05.2016 залишено без розгляду.

Адміністративний за період з 28.05.2016 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Синельниківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області (правонаступником якого є Дніпровське приміське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області) щодо неврахування сум матеріальної допомоги на оздоровлення, допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати, на які нараховувались страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, при призначені пенсії державного службовця.

Зобов'язано Дніпровське приміське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області (яке є правонаступником Синельниківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області) здійснити ОСОБА_2 перерахунок та виплату пенсії державного службовця в розмірі 80 % від суми її заробітної плати з 28.05.2016 з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення і допомоги на вирішення соціально-побутових питань на підставі довідки Синельниківського міськрайонного центру зайнятості № 347 від 12.03.2014, а також з 01.10.2016 з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, допомоги на вирішення соціально-побутових питань і індексації заробітної плати на підставі довідки Синельниківського міськрайонного центру зайнятості від 06.10.2016 № 803.

В іншій частині позову відмовлено.

Частково задовольняючи позов, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суми матеріальної допомоги та індексації заробітної плати входять до системи оплати праці державного службовця, є структурою заробітної плати для нарахування пенсії. Оскільки з цих виплат нараховані та сплачені страхові внески, вони підлягають включенню до складу заробітної плати для призначення пенсії. Проте зазначив, що позивачем пропущено строк звернення до суду.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції в частині залишення позовних вимог без розгляду, позивач подала касаційну скаргу, у якій просить скасувати судове рішення апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції. В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суми пенсії не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмежень будь-яким строком.

У поданих запереченнях відповідач просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову апеляційного суду - без змін.

Суд, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про залишення скарги без задоволення, а судового рішення - без змін, з огляду на нижченаведене.

Суди встановили, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Синельниківському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області з 13 березня 2014 року та отримує пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» у розмірі 80% від суми заробітної плати.

Заробітна плата під час призначення пенсії була розрахована на підставі довідки від 12.03.2014 № 346 та № 347 за період з 01.03.2012 по 29.02.2014, виданої Синельниківськм міськрайонним центром зайнятості.

06.10.2016 ОСОБА_2 звернулась до відповідача із заявою про здійснення перерахунку пенсії на підставі довідки № 803 від 06.10.2016 про складові заробітної плати за період з 01.03.2012 по 28.02.2014, оскільки суми зазначені у колонці «Інші виплати», а саме матеріальна допомога на оздоровлення, допомога для вирішення соціально - побутових питань, індексація заробітної плати не були враховані при призначенні пенсії.

18.10.2016 листом № П-61/02/09 відповідач відмовив позивачу у здійсненні перерахунку пенсії з посиланням на те, що пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України №865 від 31.05.2000, яким визначалися умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям, виключений постановою Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 і що іншого чинним законодавством не передбачено.

Вважаючи, такі дії відповідача неправомірними, позивач звернулась з зазначеним позовом до суду.

Загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працювали в державних органах та їх апараті до 01.05.2016 визначались Законом України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу» (з наступними змінами і доповненнями).

Відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції, що діяла на момент виходу позивача на пенсію) на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років. Зазначеним особам призначаються пенсії в розмірі 80 відсотків суми їх посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії. Пенсія державному службовцю виплачується у повному розмірі незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Законом України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу (ч. 1 ст. 1 Закону).

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Згідно зі статтями 1 та 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру.

У відповідності до статті 37-1 Закону України «Про державну службу» у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Крім того, статтею 66 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

З викладених правових норм вбачається, що отримувані суми виплат, з яких фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

За таких обставин, правильними є висновки апеляційного суду, що пенсія позивача повинна обчислюватися із заробітної плати, яку вона фактично отримувала на день звільнення, в тому числі з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, на які нараховувались страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

В той же час, апеляційний суд вірно зазначив, що відповідно до вимог частини 1, 2 статті 99 КАС України (в редакції, чинній на момент розгляду справи судами попередніх інстанцій) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За вимогами частини 1 статті 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено апеляційним судом, позивач звернулась до суду 28.11.2016 з вимогою про захист порушених прав з 13.03.2014, тобто з пропуском шестимісячного строку. Про його поновлення позивач не просила та жодних поважних причин не наводила.

Не заслуговують на увагу доводи скаржника, що відповідно до частини другої статті 46 Закону № 1058-ІУ суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Так, буквальне тлумачення наведеної норми права дає підстави вважати, що ця норма Закону стосується вже нарахованих сум пенсій за минулий час, однак не виплачених з вини ПФУ.

Таке ж правило закріплене частиною другою статті 46 Закону № 1058-IV, у якій йдеться про те, що нараховані суми пенсії не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується із висновком апеляційного суду про те, що даному випадку принцип закладений в статті 46 Закону № 1058-IV не може бути застосований.

Також, в матеріалах справи відсутні дані про поважність причини пропуску строку звернення позивача до суду або відповідні докази, з яких суд міг би дійти висновку щодо поважності причин пропуску такого строку, оскільки, про обставини, з якими позивач пов'язує порушення своїх прав, вона повинна була бути обізнана ще з часу подання до відповідача документів про призначення пенсії, зокрема довідок № 346 та № 347 про складові заробітної плати (надбавки та премії за останні 24 календарні місяці або за будь-які 60 календарних місяців підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» та отримання пенсії, тобто з березня 2014 року.

Ураховуючи наведене, правильним є висновок апеляційного суду про наявність підстав для залишення позовних вимог за період з 13.03.2014 по 27.05.2016 без розгляду, і доводи касаційної скарги зазначених висновків не спростовують.

За змістом частини першої статті 350 КАС суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Апеляційний суд ухвалив судове рішення, правильно застосувавши норми матеріального права та не допустив порушень норм процесуального права, тому касаційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення апеляційного суду - без змін.

Керуючись статтями 343, 350, 356 КАС України, Суд, -

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року у справі №191/5350/16-а (2-а/191/29/17) залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

О.П. Стародуб

В.М. Кравчук ,

Судді Верховного Суду