Справа № 620/3378/18
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2019-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/3378/18 Суддя (судді) першої інстанції: Баргаміна Н.М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 лютого 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Епель О.В., секретар судового засідання Харитонова Х.Б., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2018 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій неправомірними та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :
11.10.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Чернігівського обласного військового про визнання протиправними дій щодо відмови у виплаті нарахованої, але невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018; стягнення з відповідача на користь позивача нарахованої, але не виплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 у розмірі 40538,27 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач в період з 01.01.2016 по 28.02.2018 не виплачував індексацію грошового забезпечення, чим порушив вимоги Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2018 р. позов задоволено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що відповідач не є розпорядником бюджетних коштів, а тому не порушував права та інтереси позивача. Зазначає, що відповідачем неодноразово направлялися на адресу забезпечуючого фінансового органу відповідні заявки на фінансування, однак, кошти, які можна було б спрямувати на виплату індексації грошового забезпечення позивача, на рахунки відповідача не надходили.

Відповідно до ст.311 КАС України, апеляційну скаргу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 по стройовій частині від 28.09.2018 № 229 ОСОБА_1 , звільненого з військової служби наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 31.08.2018 з військової служби у запас за підпунктом «к» пункту 2 частин п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», було виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 28.09.2018 (а.с. 41-42).

04.10.2018 позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.03.2018 (а.с 8).

Листом від 10.10.2018 № 3194 відповідач повідомив позивача про відсутність можливості виплатити заборгованість по індексації грошового забезпечення за минулі роки, оскільки фінансування на зазначені цілі не здійснювалося. Разом з тим повідомлено, що сума заборгованості по індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 складає 40538,27 грн. (а.с. 9).

Не погоджуючись з такими діями відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем, в оскаржуваних правовідносинах, було допущено протиправні дії щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 нарахованої, але невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, оформленої листом від 10.10.2018 № 3194.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Закон України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Індексація грошових доходів населення здійснюється відповідно до Закону України Про індексацію грошових доходів населення та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

Відповідно до абз. 4 ч. 1 ст. 2 зазначеного Закону індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Статтею 4 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей передбачено підстави для проведення індексації.

Згідно з пунктом 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка (у 2016 році - 103 відсотка, у 2017 році -103 відсотка).

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Враховуючи те, що індексація грошового забезпечення була проведена, проте не була виплачена, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправної бездіяльності допущеної відповідачем та стягнення на користь позивача нарахованих коштів.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 17.08.2016 у справі № 806/2255/15 (К/800/44306/15).

Отже, доводи відповідача щодо відсутності коштів для виплати індексації судом не заслуговують на увагу, оскільки індексація заробітної плати (грошового забезпечення) є одним із способів забезпечення державних соціальних стандартів і нормативів, тому держава не може односторонньо відмовитись від взятих на себе зобов`язань, шляхом не виділення на дані цілі бюджетних асигнувань, без внесення відповідних змін до чинного законодавства щодо зміни соціальних стандартів і нормативів.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Ruiz Torija v. Spain від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

З огляду на вказане всі аргументи апелянта не заслуговують уваги, оскільки вони не спростовують вірних висновків суду першої інстанції і не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Стаття 77 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для його скасування.

Постанову складено 06.02.2019 р.

Керуючись статтями 308, 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2018 р. залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2018 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій неправомірними та стягнення коштів залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

Л.В. Губська

О.В. Епель