Справа № 813/2223/18
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2019-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/4480/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Улицького В.З. та Запотічного І.І.,

з участю секретаря судового засідання - Луців І.І.,

а також сторін (їх представників):

від позивача - не з'явився;

від відповідача - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Приватного підприємства «Новелті» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25.10.2018р. в адміністративній справі за позовом Приватного підприємства «Новелті» до Головного управління Держпраці у Львівській обл. про визнання протиправними та скасування постанов про накладення штрафів за порушення законодавства про працю (суддя суду І інстанції: Сподарик Н.І., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 11 год. 57 хв. 25.10.2018р., м.Львів; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 05.11.2018р.),-

В С Т А Н О В И В:

24.05.2018р. Приватне підприємство «Новелті» (надалі - позивач, ПП «Новелті», підприємство) звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати наступні постанови Головного управління Держпраці у Львівській обл. (надалі - відповідач, ГУ Держпраці у Львівській обл.) про накладення штрафів уповноваженими посадовими особами:

№ ЛВ256/461/АВ/ФС1 від 25.04.2018р., згідно якої на позивача накладено штраф в розмірі 111690 грн.;

№ ЛВ256/461/АВ/ФС2 від 25.04.2018р., згідно якої на позивача накладено штраф в розмірі 11169 грн.;

а також стягнути з відповідача сплачений судовий збір (а.с.5-6).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25.10.2018р. в задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.202-211).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив позивач ПП «Новелті», який у поданій апеляційній скарзі, покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що своїй сукупності призвело до невірного вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою заявлений позов задовольнити (а.с.217-220).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що посадовими особами відповідача порушено порядок проведення інспекційного відвідування від 04.04.2018р. та накладення штрафних санкцій.

Зокрема, інспектори відповідача приступили до проведення інспекційного відвідування підприємства до моменту надання його керівнику встановлених чинним законодавством документів та без надання можливості перевірити достовірність посвідчень інспекторів, тобто, до вирішення питання про їх допуск. За таких умов письмові пояснення ОСОБА_2 від 03.04.2018р. про проходження стажування на підприємстві не відповідають ознакам допустимого доказу для встановлення факту неоформлення найманого працівника, оскільки такі отримані до моменту пред'явлення інспекторами направлення на проведення перевірки.

Також ОСОБА_2 відповідно до наказу № 10 від 02.04.2018р. прийнята з 02.04.2018р. на посаду швачки на постійну роботу з випробовувальним терміном 1 місяць на підставі її заяви від 02.04.2018р. про прийняття на роботу, про що було зазначено апелянтом у запереченнях до акту інспекційного відвідування.

Таким чином, оскільки ОСОБА_2 допущено до роботи після укладення трудового договору, оформленого наказом № 10 від 02.04.2018р., в діях підприємства відсутнє порушення законодавства про працю. При цьому, відсутність повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу не свідчить про те, що між працівником та роботодавцем не оформлено трудовий договір, оскільки законодавець не пов'язує чинність трудового договору із наявністю відповідного повідомлення.

Також у квітні 2018 року ОСОБА_2 отримала 1700 грн (аванс), що підтверджується відомістю на виплату грошей № 11В від 11.04.2018р. У зв'язку з тим, що ОСОБА_2 отримала аванс 20.04.2018р. (згідно окремих відомостей), останню не було включено у відомості про нарахування заробітної плати № 1 за квітень 2018 року від 09.04.2018р. При цьому, відомістю нарахування та виплата заробітної плати № 1 за квітень 2018 року працівникам позивача було проведено нарахування та виплату компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із несвоєчасною виплатою сум індексації грошових доходів громадян за березень 2018 року (на виконання припису № ЛB256/461 АВ від 13.04.2018р.). Оскільки ОСОБА_2 була новим працівником ПП «Новелті» та у березні 2018 року у трудових відносинах з ним не перебувала, в останнього були відсутніми зобов'язання щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із несвоєчасною виплатою сум індексації грошових доходів громадян за період березень 2018 року.

Водночас, позивач не був належним чином повідомлений зі сторони відповідача про час та місце розгляду справи про накладення штрафу; представлені докази, які створені шляхом фіксації засобами аудіотехніки, не можуть вважатися належними, оскільки стосовно них немає покликань в акті інспекційного відвідування.

З приводу стверджуваного порушення п.4 постанови КМ України № 1078 від 17.07.2003р. «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» вказує на те, що підприємством було проведено нарахування та виплату компенсації втрати частини заробітної плати відповідно до законодавства всім працівникам у зв'язку із несвоєчасною виплатою сум індексації грошових коштів, а також було здійснено перерахунок сум індексації усім працівникам.

Оскільки виявлене порушення ПП «Новелті» усунуто, підстав для винесення оскаржуваної постанови № ЛВ256/461/АВ/ФС2 від 25.04.2018р. не було.

Відповідачем ГУ Держпраці у Львівській обл. скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та ухвалив законне і справедливе судове рішення, яке також відповідає усталеній практиці суду касаційної інстанції по наведеній категорії справ (а.с.235-240).

У зв'язку з неявкою в судове засідання учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося. Також в порядку ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Також колегія суддів ухвалила відхилити клопотання представника апелянта ОСОБА_3, що надійшло до апеляційного суду 05.02.2019р. (а.с.243-244), про відкладення апеляційного розгляду справи через перебування адвоката у відрядженні за безпідставністю, оскільки сторони були завчасно повідомлені про час та місце апеляційного розгляду справи (вказаний представник 28.12.2018р. - а.с.231); до клопотань не долучено достовірних доказів перебування адвоката у відрядженні (клопотання датоване 04.02.2019р., в додатках якого значиться копія наказу про відрядження, що завірена 05.02.2019р.); водночас позивач не був позбавлений можливості на скерування до апеляційного суду іншого представника.

При цьому, згідно матеріалів справи позивач уповноважував на представництво своїх інтересів декількох представників: ОСОБА_4 (а.с.40), ОСОБА_5 (а.с.114), ОСОБА_6 (а.с.125), від яких будь-яких клопотань не надходило.

Також самим позивачем не висловлено жодної позиції щодо клопотання його представника про відкладення розгляду справи.

Додатково колегія суддів враховує, що відповідно до ч.5 ст.44 КАС України учасники справи зобов'язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з'являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов'язковою; 4) подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов'язки, визначені законом або судом.

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки суду, а й учасників справи.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989р. у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Він не буде відповідальним за відкладення, викликані станом його здоров'я, оскільки вони пов'язані з форс-мажорними обставинами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у них доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, через урядову гарячу лінію надійшло звернення працівника ПП «Новелті» від 02.04.2018р. за № З-367, в якому заявник просив провести перевірку підприємства, оскільки вважав, що йому не в повному обсязі здійснюється оплата праці (а.с.69).

Вказане звернення стало підставою для видачі ГУ Держпраці у Львівській обл. наказу № 0637-П від 02.04.2018р. про проведення інспекційного відвідування в термін з 03.04.2018р. по 04.04.2018р. на предмет додержання вимог законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин, тривалості робочого часу, часу відпочинку, оплати праці, праці неповнолітніх, гарантій для працівників на час виконання державних або громадських обов'язків у ПП «Новелті» (а.с.66).

На підставі згаданого наказу керівником відповідача видано 02.04.2018р. направлення для проведення інспекційного відвідування (а.с.68).

В період часу із 02.04.2018р. по 04.04.2018р. уповноваженими посадовими особами ГУ Держпраці у Львівській обл., а саме головними державними інспекторами Кучмою М.І., Щербою Н.Р., першим заступником начальника управління ОСОБА_8, начальником відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів у м.Львові ОСОБА_9 проведено інспекційне відвідування ПП «Новелті».

За результатами вказаного відвідування відповідачем складено Акт № ЛВ256/461АВ від 04.04.2018р. (а.с.7-18), відповідно до якого виявлені наступні порушення позивачем законодавства про працю:

вимог ч.3 ст.24 Кодексу законів про працю /КЗпП/ України в частині неналежного оформлення трудових відносин із ОСОБА_2;

вимог ст.ст.29, 57, ч.2 ст.66 КЗпП України - на підприємстві не розроблені та не затверджені правила внутрішнього трудового розпорядку;

вимог ч.5 ст.79 КЗпП України - працівники ПП «Новелті» не повідомляються про дату початку відпустки не пізніше як за два тижні;

вимог ч.2 ст.30 Закону України «Про оплату праці» - роботодавець не забезпечує достовірний облік виконуваної працівниками роботи у встановленому порядку;

вимог п.4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затв. постановою КМ України № 1078 від 17.07.2003р., - індексацію окремим працівникам проведено не повному обсязі, оскільки сума проведеної індексації не відповідає сумі необхідної індексації, виходячи із приросту індексів споживчих цін.

На підставі вищезазначеного Акта та описаних в ньому порушень відповідачем складено припис № ЛВ256/461/АВ-П від 13.04.2018р. (а.с.109-110), яким зобов'язано позивача усунути зазначені порушення у строк до 20.04.2018р.

Також листом № 3374/5/04.4-09 від 12.04.2018р. відповідач повідомив про негативні результати розгляду зауважень ПП «Новелті» № 01-09/5551 від 10.04.2018р. на акт інспекційного відвідування (а.с.89-91).

Водночас, відповідачем прийнято рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу № ЛВ/256/461/АВ/МТ/ІП від 13.04.2018р. (а.с.67) та повідомлено позивача про те, що розгляд справи відбудеться 25.04.2018р. Додатково відповідачем направлено на адресу позивача повідомлення про виклик на розгляд справи про накладення штрафу № 103/3/11-37 від 19.04.2018р. (а.с.84-86).

На підставі Акту № ЛВ256/461АВ від 04.04.2018р. інспекційного відвідування, враховуючи сукупність виявлених порушень вимог законодавства про працю, відповідачем винесено наступні постанови про накладення штрафів уповноваженими посадовими особами:

№ ЛВ256/461/АВ/ФС1 від 25.04.2018р., згідно якої на позивача на підставі абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України накладено штраф в розмірі 111690 грн. за порушення вимог ч.3 ст.24 КЗпП України (а.с.19);

№ ЛВ256/461/АВ/ФС2 від 25.04.2018р., згідно якої на позивача на підставі абз.3 ч.2 ст.265 КЗпП України накладено штраф в розмірі 11169 грн. за порушення вимог Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затв. постановою КМ України № 1078 від 17.07.2003р. (а.с.20).

Зміст порушень, які оскаржуються позивачем в судовому порядку, полягає в наступному.

по ч.3 ст.24 КЗпП України - в ході проведення інспекційного відвідування інспекторами праці зафіксовано присутність ОСОБА_2 на робочому місці ПП «Новелті» під час виконання нею трудової функції. При цьому, ОСОБА_2 надала письмове пояснення про те, що вона працює (стажується) на посаді швеї з 02.04.2018р. (три дні) (а.с.92). При вивченні питання оформлення трудових відносин із працівниками, в т.ч. ОСОБА_2, керівнику ПП «Новелті» ОСОБА_10 запропоновано надати кадрові та бухгалтерські документи, які стосується використання найманої праці працівників, зокрема: заяви, накази про прийняття на роботу, повідомлення ДФС про прийняття працівників на роботу, відомості нарахування та виплати заробітної плати. Вказані документи досліджувались головними державними інспекторами. Однак, жодних підтверджуючих документів (заяв, наказів, повідомлення ДФС) та будь-яких пояснень щодо використання найманої праці ОСОБА_2 під час інспекційного відвідування керівництвом підприємства надано не було.

по п.4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затв. постановою КМ України № 1078 від 17.07.2003р., - при встановленні посадового окладу для швачок підприємства у розмірі 3200 грн з 01.01.2017р. відповідно до штатного розкладу заробітна плата швачок, починаючи із червня 2017 року, підлягала проведенню індексації, яку слід було нараховувати щомісячно, відповідно до приросту індексів споживчих цін. Також при встановленні з 01.03.2017р. посадового окладу директору у розмірі 3400 грн., технологу у розмірі 3300 грн, майстрам, секретарю та механіку швейного обладнання у розмірі 3250 грн., контролерам якості у розмірі 3220 грн. та складальнику в розмірі 3200 грн. заробітні плати останніх, починаючи із серпня 2017 року, підлягали індексації, яку слід було нараховувати щомісячно, відповідно до приросту індексів споживчих цін. При огляді відомостей нарахування заробітної плати встановлено, що на підприємстві має місце несвоєчасне нарахування складової заробітної плати - індексації заробітної плати, яку слід нараховувати щомісячно відповідно до індексу приросту споживчих цін.

Окрім цього, на підприємстві не проведено нарахування та виплату працівникам компенсації втрати частини заробітної плати відповідно до законодавства у зв'язку із несвоєчасною виплатою сум індексації грошових доходів громадян.

В цій частині позивач визнає наявність порушення, оскільки провів перерахунок сум індексації та на виконання вимог припису надав відповідні документи про здійснення перерахунку.

Інші порушення, які встановлені під час інспекційного відвідування, були усунуті ПП «Новелті», що підтверджується відповідними документами, які надійшли на адресу відповідача 19.04.2018р., та не оскаржуються позивачем.

Вирішуючи наведений спір та відмовляючи у задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем правомірно застосовані до позивача штрафні санкції, оскільки матеріалами справи підтверджується факт допуску ОСОБА_2 до роботи без укладення трудового договору, тобто, без офіційного оформлення трудових відносин відповідно до вимог законодавства. Також відповідачем виявлено порушення нарахування та виплати індексації заробітної плати працівників, які усунуті позивачем на час розгляду справи.

Наведені висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає такими, що відповідають нормам чинного законодавства та фактичним обставинам справи, з наступних причин.

В частині правомірності проведеного відповідачем позапланового заходу державного контролю (інспекційне відвідування) стану дотримання вимог законодавства про працю у ПП «Новелті» колегія суддів виходить з наступного.

Повноваження щодо нагляду і контролю за додержанням роботодавцями законодавства про працю встановлені КЗпП України та іншими нормативно-правовими актами.

Зокрема, відповідно до ч.1 ст.259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з питань праці, затв. постановою КМ України № 96 від 11.02.2015р., Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно з п.4 Положення про Головне управління (Управління) Державної служби України з питань праці в області, затв. наказом Міністерства соціальної політики України № 340 від 27.03.2015р., Управління Держпраці відповідно до покладених на нього завдань здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю (пп.5); накладає у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Управління Держпраці (п.49).

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, визначена Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затв. постановою КМ України № 295 від 26.04.2017р. «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (набрала чинності з 17.05.2017р.).

Згідно з п.5 цього Порядку інспекційні відвідування проводяться, зокрема, 1) за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю; 2) за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин; 3) за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 - 7 цього пункту; 4) за рішенням суду, повідомленням правоохоронних органів про порушення законодавства про працю; 5) за повідомленням посадових осіб органів державного нагляду (контролю), про виявлені в ході виконання ними контрольних повноважень ознак порушення законодавства про працю; ін.

Відповідно до п.11 вказаного Порядку інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право:

1) під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об'єкта відвідування, в яких використовується наймана праця;

2) ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об'єктом відвідування їх копії або витяги;

3) наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об'єкта відвідування запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення;

4) за наявності ознак кримінального правопорушення та/або створення загрози безпеці інспектора праці залучати працівників правоохоронних органів;

5) на надання робочого місця з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками щодо предмета інспекційного відвідування;

6) фіксувати проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин засобами аудіо-, фото- та відеотехніки;

7) отримувати від державних органів інформацію, необхідну для проведення інспекційного відвідування, невиїзного інспектування.

За результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником.

Один примірник акта залишається в об'єкта відвідування (п.п.19 і 20 зазначеного Порядку).

Окрім цього, проведення відповідачем перевірок дотримання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування спрямоване на виконання міжнародно-правових зобов'язань України в частині забезпечення системи інспекції праці. Так, Законом України № 1985-VІ від 08.09.2004р. ратифіковано Конвенцію міжнародної організації праці № 81 (1947 року) про інспекцію праці у промисловості й торгівлі. Конвенція є основоположним документом, що визначає загальні засади та основні завдання проведення перевірок дотримання законодавства про працю. Положення Конвенції підлягають застосуванню у порядку передбаченому ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», відповідно до якої чинні міжнародні договори України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Нормами ст. цієї 12 Конвенції передбачено, що інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їхні повноваження, мають право:

a) безперешкодно, без попереднього повідомлення і в будь-яку годину до проходити на будь-яке підприємство, яке підлягає інспекції;

b) проходити у денний час до будь- яких приміщень, які вони мають достатні підстави вважати такими, що підлягають інспекції;

c) здійснювати будь-який огляд, перевірку чи розслідування, які вони можуть вважати необхідними для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються і зокрема:

i) наодинці або в присутності свідків допитувати роботодавця або персонал підприємства з будь-яких питань, які стосуються застосування правових норм;

ii) вимагати надання будь-яких книг, реєстрів або інших документів, ведення яких приписано національним законодавством з питань умов праці, з метою перевірки їхньої відповідності правовим нормам, і знімати копії з таких документів або робити з них витяги;

iii) зобов'язувати вивішувати об'яви, які вимагаються згідно з правовими нормами;

iv) вилучати або брати з собою для аналізу зразки матеріалів і речовин, які використовуються або оброблюються, за умови повідомлення роботодавцю або його представнику про те, що матеріали або речовини були вилучені або взяті з цією метою.

Пункт с) ч.1 ст.15 Конвенції передбачає, що слід вважати абсолютно конфіденційним джерело будь-якої скарги, доведеної до їхнього відома, на недоліки або порушення правових норм і утримуватися від повідомлення роботодавцю або його представнику про те, що інспекційне відвідування було проведене у зв'язку з отриманням такої скарги.

Згідно ст.16 наведеної Конвенції інспекції на підприємствах проводяться так часто і так ретельно, як це необхідно для забезпечення ефективного застосування відповідних правових норм.

В частині виявлених порушень законодавства про працю колегія суддів враховує такі обставини і норми законодавства.

Проведеною перевіркою встановлено порушення ПП «Новелті» вимог ч.3 ст.24 КЗпП України, які полягають в допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору.

Зокрема, в ході проведення інспекційного відвідування інспекторами праці зафіксовано присутність ОСОБА_2 на робочому місці ПП «Новелті» під час виконання нею трудової функції. При цьому, ОСОБА_2 надала письмове пояснення про те, що вона працює (стажується) на посаді швеї з 02.04.2018р. (три дні) (а.с.92). При вивченні питання оформлення трудових відносин із працівниками, в т.ч. ОСОБА_2, керівнику ПП «Новелті» ОСОБА_10 запропоновано надати кадрові та бухгалтерські документи, які стосується використання найманої праці працівників, зокрема: заяви, накази про прийняття на роботу, повідомлення ДФС про прийняття працівників на роботу, відомості нарахування та виплати заробітної плати. Вказані документи досліджувались головними державними інспекторами. Однак, жодних підтверджуючих документів (заяв, наказів, повідомлення ДФС) та будь-яких пояснень щодо використання найманої праці ОСОБА_2 під час інспекційного відвідування керівництвом підприємства надано не було.

При цьому, на виконання вимог припису та до зауважень до акту надавалися документи щодо працевлаштуванню ОСОБА_2 (які надійшли до відповідача лише 10.04.2018р.), а саме: заява про прийняття на роботу, наказ про прийняття на роботу, табель обліку робочого часу та особова картка працівника. Також серед документів доданих на виконання припису міститься повідомлення ДФС про прийняття на роботу від 02.04.2018р., однак відповідно до квитанції № 1, яка підтверджує реальну дату повідомлення органів ДФС про прийняття на роботу працівника, зазначено, що таке повідомлення доставлено 06.04.2018р. о 15 год. 20 хв. (а.с.108 і зворот).

Таким чином органи ДФС були повідомлені про прийняття працівника на роботу вже після проведення інспекційного відвідування. В наданій відомості нарахування та виплати заробітної плати № 1 за квітень 2018 року (а.с.102) ОСОБА_2 не вказана (натомість є присутньою ОСОБА_11, яка прийнята на роботу аналогічно з 02.04.2018р.).

Частина 1 ст.24 КЗпП України містить перелік випадків коли трудовий договір з працівником укладається у письмовій формі. Відповідно до частини 3 цієї статті працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому КМ України.

Згідно абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати і винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків.

Із змісту наведеного слідує, що підставою для застосування вказаних санкцій є факт допуску без укладення трудового договору до роботи особи, яка за характером виконуваних робіт виконує на підприємстві певну трудову функцію, що у сукупності з іншими ознаками надає їй статусу працівника підприємства, а підприємство щодо неї є суб'єктом, яке використовує саме її найману працю у розумінні КЗпП України.

Такі відносини регулюються законодавством про працю, при цьому сторони розуміють та усвідомлюють таку обставину, але жодним чином не оформляють таких відносин. Сфера регулювання ст.24 КЗпП України обмежується випадками, коли між підприємством та фізичною особою мають місце відносини, які за своїм змістом регулюються трудовим законодавством, а застосування штрафних санкцій за абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України здійснюється у тому випадку, коли такі відносини не оформлені документами, визначеними КЗпП України.

Оскільки в ході проведення інспекційного відвідування виявлено факт допуску ОСОБА_2 до виконання трудових функцій без укладення письмового трудового договору, вказані обставини не були спростовані позивачем під час інспекційного відвідування, а сукупність представлених відповідачем доказів (в тому числі, письмові пояснення ОСОБА_2 від 03.04.2018р.; відомості нарахування та виплати заробітної плати № 1 за квітень 2018 року) підтверджує вчинення вказаного порушення, тому у відповідача були наявними правові підстави для застосування до ПП «Новелті» санкцій, встановлених абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України.

Представлені після інспекційного відвідування документи щодо працевлаштування ОСОБА_2 колегія суддів оцінює критично, оскільки будь-яких поважних причин неможливості їх своєчасного надання на вимогу інспекторів праці позивачем не наведено, такі документи були відсутніми під час проведення інспекційного відвідування, суперечать поясненням самої працівниці, а також містять розбіжності щодо працевлаштування ОСОБА_2

У частині виявлених порушень вимог п.4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення» колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч.6 ст.95 КЗпП України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Згідно ст.33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

Згідно з ст.1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 2 цього Закону передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Пунктом 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затв. постановою КМ України № 1078 від 17.07.2003р., встановлено загальні правила обчислення суми індексації грошових доходів громадян, яких ПП «Новелті» не дотрималось при нарахуванні та виплаті заробітної плати.

Зокрема, при встановленні посадового окладу для швачок підприємства у розмірі 3200 грн. з 01.01.2017р. відповідно до штатного розкладу заробітна плата швачок, починаючи із червня 2017 року, підлягала проведенню індексації, яку слід було нараховувати щомісячно, відповідно до приросту індексів споживчих цін.

Також при встановленні з 01.03.2017р. посадового окладу директору у розмірі 3400 грн., технологу у розмірі 3300 грн., майстрам, секретарю та механіку швейного обладнання у розмірі 3250 грн., контролерам якості у розмірі 3220 грн. та складальнику в розмірі 3200 грн. заробітні плати останніх, починаючи із серпня 2017 року, підлягали індексації, яку слід було нараховувати щомісячно, відповідно до приросту індексів споживчих цін. При огляді відомостей нарахування заробітної плати встановлено, що на підприємстві має місце несвоєчасне нарахування складової заробітної плати - індексації заробітної плати, яку слід нараховувати щомісячно відповідно до індексу приросту споживчих цін.

Так, на підприємстві у березні 2018 року проведено нарахування індексу заробітної плати працівникам за період червень-грудень 2017 року, що в сумі склала 14,1 тис.грн та яку виплачено 30.03.2018р. відповідно до відомості на виплату грошей № 9Б індексація за березень 2018 року Однак, у ході інспекційного відвідування при вивченні відомості нарахування заробітної плати за березень 2018 року встановлено, що індексацію окремим працівникам проведено не повному обсязі, при цьому підприємством не надано розрахунку проведення індексації.

Окрім цього, на підприємстві не проведено нарахування та виплату працівникам компенсації втрати частини заробітної плати відповідно до законодавства у зв'язку із несвоєчасною виплатою сум індексації грошових доходів громадян.

Неправомірність винесення постанови № ЛВ256/461/АВ/ФС2 від 25.04.2018р. позивачем обґрунтовано фактом своєчасного усунення виявлених порушень стосовно проведення індексації заробітної плати, що позбавляло відповідача можливості застосовувати заходи реагування до нього і не надавало повноважень для притягнення його до відповідальності.

Відповідно до ч.11 ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» у разі виконання в повному обсязі та у встановлений строк припису, розпорядження, рішення, іншого розпорядчого документа про усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу нагляду (контролю), фінансові та адміністративні санкції, заходи реагування до суб'єкта господарювання, його посадових осіб не застосовуються.

Також пунктом 28 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затв. постановою КМ України № 295 від 26.04.2017р., передбачено, що у разі виконання припису в установлений строк заходи до притягнення об'єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності не вживаються.

Між тим, згідно із приписами ч.ч.4, 5 ст.2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.

Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов'язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм, колегія суддів приходить до висновку про те, що всі інші норми Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» не поширюються на відносини, які виникають під час здійснення заходів державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення, в тому числі і положення п.11 ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Водночас, відповідно до п.29 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затв. постановою КМ України № 295 від 26.04.2017р., заходи до притягнення об'єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Зазначені у постанові № ЛВ256/461/АВ/ФС2 від 25.04.2018р. порушення позивачем вимог п.4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затв. постановою КМ України № 1078 від 17.07.2003р., свідчать про непроведення індексації заробітної плати, яка є складовою заробітної плати.

Враховуючи наведене, факт усунення зазначених порушень не є підставою для незастосування заходів щодо притягнення позивача до відповідальності.

Звідси, висновки суду першої інстанції про те, що виконання позивачем вимог припису у встановлений законодавством строк не є підставою для звільнення ТзОВ «Західтехногазінвест» від штрафних санкцій, ґрунтуються на вимогах закону.

Підставою для накладення штрафу відповідно до ст.265 КЗпП України є виявлені факти порушення вимог законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування, незалежно від їх подальшого усунення.

В частині доводів підприємства про допущені відповідачем порушення під час проведення інспекційного відвідування та розгляду матеріалів справи про накладення штрафів колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст.12 Конвенції Міжнародної організації праці № 81 1947 року «Про інспекцію праці у промисловості й торгівлі», яка ратифікована Законом України № 1985-IV від 08.09.2004р., інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їхні повноваження, мають право безперешкодно, без попереднього повідомлення і у будь-яку годину доби проходити на будь-яке підприємство, яке інспектується.

Пунктом 11 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затв. постановою КМ України № 295 від 26.04.2017р., передбачено, що інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право фіксувати проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин засобами аудіо-, фото- та відеотехніки.

Відповідно до п.22 вказаного Порядку матеріали, зафіксовані засобами аудіо-, фото- та відеотехніки в ході інспекційних відвідувань, долучаються до акта у паперовому або електронному вигляді на дисках для лазерних систем зчитування, на яких проставляється номер акта. Про долучення таких матеріалів робиться відмітка в акті.

В акті інспекційного відвідування (аркуш акту 25) проставлені відмітки про фіксацію аудіо- та фототехнікою процес інспекційного відвідування, а тому доводи викладені в апеляційній скарзі є безпідставними.

Механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України визначається Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затв. постановою КМ України № 509 від 17.07.2013р.

Відповідно до абз.1 п.2 вказаного Порядку штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад та їх заступниками.

Згідно абзацу другого цього ж пункту підставою для накладення штрафу є, зокрема, акт про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об'єднаної територіальної громади.

Згідно п.6 наведеного Порядку про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб'єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п'ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

В даному випадку розгляд справи про накладення штрафу було призначено на 25.04.2018р. на 14 год. 30 хв., про що позивач був належним чином повідомлений листом № 103/3/11-37 від 19.04.2018р., який йому було скеровано 19.04.2018р., що підтверджується поштовою квитанцією (виклик на розгляд справи отримано позивачем 20.04.2018р. - а.с.85-86).

Пункт 6 вказаного Порядку передбачає альтернативні варіанти повідомлення суб'єкта господарювання про розгляд справи, а саме: не пізніше, ніж за 5 днів до розгляду справи рекомендованим листом; телеграмою; телефаксом; телефонограмою; шляхом особистого вручення.

При цьому, право вибору конкретного способу повідомлення залишається за уповноваженими посадовими особами.

Виходячи з буквального тлумачення вказаної норми слідує, що нею встановлено обов'язок суб'єкта владних повноважень вжити відповідну дію (надіслати рекомендований лист) до спливу певного строку (не пізніше ніж за п'ять днів).

Відтак, п.6 наведеного Порядку встановлює вимоги до способів та строків вжиття відповідних заходів, спрямованих на інформування суб'єктів господарювання про розгляд справи, а не визначає за скільки конкретно днів до дати розгляду суб'єкт господарювання повинен знати про нього.

При вирішенні наведеного спору колегія суддів враховує правову позицію, висловлену Верховним Судом по аналогічній категорії справ, зокрема, в постановах Касаційного адміністративного суду від 25.04.2018р. у справі № 824/756/16-а, від 07.02.2018р. у справі № 813/1170/17, від 11.04.2018р. у справі № 816/1155/16, які в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов'язковими під час вирішення наведеного спору.

В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи позивача, наведені в позовній заяві, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, згідно яких доводи позивача відхилені.

Таким чином, враховуючи підтвердження в судовому засіданні обставин, якими відповідач обґрунтував наявність порушень позивачем законодавства про працю, а відтак покладених в основу оскаржуваних постанов про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що заявлені позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими.

Згідно ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційних скарги належить покласти на апелянта ПП «Новелті».

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування судового рішення колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ч.3 ст.243, ст.310, ч.2 ст.313, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Новелті» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25.10.2018р. в адміністративній справі № 813/2223/18 залишити без задоволення, а вказане рішення суду - без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Приватне підприємство «Новелті».

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді В. З. Улицький
І. І. Запотічний
Дата складення повного судового рішення: 06.02.2019р.