Справа № 465/2360/18
Суддя: Ванівський Ю. М.
Дата ухвалення: 2019-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

22.01.2019 року м. Львів

Франківський районний суд м.Львова, в складі:

головуючого - судді Ванівського Ю.М.

при секретарі Школьніковій К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Львова адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 взводу 1 роти 3 батальйону УПП у Львівській області ДПП лейтенанта поліції Мончук Назара Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в неавтоматичному режимі ,-

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в неавтоматичному режимі.

Позовну заяву мотивує тим, що 11.04.2018 року інспектором 1 взводу 1 роти 3 батальйону УПП у Львівській області Мончуком Н.В. винесено постанову серії БР №186055, якою визнано у скоєнні адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 122 КУпАП, та накладено стягнення у розмірі 510 грн.

З вищевказаною постановою позивач не погоджується, вважає таку протиправною, виходячи з наступного.

Інспектором патрульної поліції не складено протоколу про адміністративне правопорушення, та не надано жодного доказу вчинення ОСОБА_1 правопорушення за ч.3 ст. 122 КУпАП.

На підставі вищевикладеного просить заяву задоволити.

02 липня 2018 року на адресу суду надійшов відзив від представника відповідача, який мотивований тим, що вчинення позивачем правопорушення за ч. 3 ст. 122 КУпАП, окрім самої постанови (яка відповідає вимогам ст. 283 цього Кодексу, тому являється належним доказом), підтверджується поясненнями свідків (ОСОБА_3, ОСОБА_4) та відеозаписом з місця події. Інспектором Мончуком Н.В. виявлено факт порушення позивачем ПДР, а саме: 11.04.2018 р. по вул. Січових Стрільців, 5 у м. Львові позивач припаркувала транспортний засіб VOLKSWAGEN JETTA, н.з. НОМЕР_1 у місці виїзду з прилеглої території, чим унеможливила виїзд інших транспортних засобів, порушивши п. 15.10 «д» ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 3 ст. 122 КУпАП.

На підставі вищевикладеного, просить відмовити у задоволенні позовних вимог, а справу розглядати без участі представника.

В судове засідання представник позивача не зявився. Однак подав на адресу суду клопотання про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить такі задоволити.

В судове засідання представник відповідачів не зявився, причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши її дійсні обставини, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що 11 квітня 2018 року о 17:00 год. у м. Львові по вул. Січових стрільців, 5 інспектором Мончуком Н.В. виявлено порушення Правил дорожнього руху (далі - ПДР) позивачем, яка керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN JETTA д.н.з. НОМЕР_1, припаркувала транспортний засіб з виїзду з прилеглої території, чим заблокувала виїзд іншим транспортним засобам, в результаті чого порушила вимоги ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Цього ж дня на позивача винесена постанова сері БР №186055 за порушення вимог 15.10.д.) ПДР та ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за що накладено штраф у розмірі 510 грн.

В ст.72 КАС України вказано, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

В ч.1 ст.77 КАС України вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно ч. 2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п. 15.10.д ПДР України, стоянка заборонена у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів;

Відповідно до п. 1.3 ПДР, учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР України, а також бути взаємно ввічливими;

Віжповідно до п. 1.5 ПДР, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до п.1.9 ПДР , особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідності до ч.2, 4 ст.258 КУпАП, та, керуючись Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі та Кодексом України про адміністративні правопорушення, не складають протокол про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, а виносять постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення.

На спростування доводів позивача, представник відповідача долучив пояснення свідків та відеоматеріали.

Однак, суд ставить під сумнів пояснення свідків, оскільки в самих поясненнях ОСОБА_3 не зазначено місце проживання такого, а також у бланку пояснень не зазначено в повному обсязі структурний підрозділ Департаменту патрульної поліції.

В поясненнях ОСОБА_4 не зазначено місце проживання такого, а також у бланку пояснень не зазначено в повному обсязі структурний підрозділ Департаменту патрульної поліції.

З фотографії, наданої представником відповідача не можливо ідентифікувати, який транспортний засіб стоїть з порушення, відеоматеріали на які посилається представник відповідача не відкриваються.

На підставі вищевикладеного, перед судом не доведено вини позивача щодо порушення ним ч.3 ст. 122 КУпАП.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов'язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення(п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов'язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Отже, вважаю, що зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки жодні докази вини позивача не надані.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, встановлених обставин справи, системного аналізу положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.

На основі вищевикладеного, керуючись, ст.9,72,77, 241, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ

Адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора 1 взводу 1 роти 3 батальйону УПП у Львівській області ДПП лейтенанта поліції Мончук Назара Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в неавтоматичному режимі , - задоволити.

Скасувати постанову серії БР №186055 від 11.04.2018 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржено сторонами в апеляційну порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги в 10 денний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя Ванівський Ю.М.