Справа № 2040/6889/18
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2019-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

в порядку ч. 3 ст. 34 Кодексу адміністративного судочинства України
"06" лютого 2019 р. Справа № 2040/6889/18
З постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2019 року по справі № 2040/6889/18, я незгодна, з огляду на наступне.
Частиною 1 ст. 75 Закону України від 02.06.2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» унормовано, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
Отже, перед прийняттям рішення про накладення штрафу відповідно до ч. 1 ст. 75 цього Закону державний виконавець повинен встановити два юридичних факти: по-перше, - факт невиконання у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, по-друге, - факт невиконання рішення саме без поважних на то причин.
Як убачається із мотивувальної частини постанови про накладення штрафу від 08.06.2018 року (реєстраційний номер виконавчого провадження: 56003969) державним виконавцем з посиланням на Акт державного виконавця було лише констатовано факт невиконання боржником у виконавчому провадження судового рішення (а.с. 15).
В постанові державного виконавця від 08.06.2018 відсутні посилання на встановлення ним такого юридичного факту як невиконання боржником у виконавчому провадження судового рішення без поважних.
Причини невиконання боржником судового рішення не зазначені державним виконавцем і в Акті державного виконавця від 08.06.2018 року (а.с. 80).
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (частина 2 статті 2 КАС України).
Я вважаю, що постанова державного виконавця від 08.06.2018 року про накладення штрафу прийнята без урахування усіх обставин, що мають значення для її прийняття, тобто без належного обґрунтування.
Я також вважаю, що судові органи не можуть надавати оцінку тим, обставинам, які не були покладені в основу рішення суб'єкта владних, правомірність якого оскаржується в судовому порядку.
Звертає увагу та обставина, що у відозві на адміністративний позов (а.с. 58-60, 119-120) Київський ВДВС м. Харкова також не вказує на те, що 08.06.2018 року виходом державного виконавця встановлено повторне невиконання рішення суду про що складено Акт державного виконавця. Як убачається з відзиву - причини невиконання боржником судового рішення повторно державним виконавцем не з'ясовувалися.
Таким чином, на мою думку, апеляційну скаргу слід було задовольнити, а судове рішення - скасувати з прийняттям нового судового рішення про задоволення адміністративного позову.
Суддя
Другого апеляційного
адміністративного суду Мельнікова Л.В.