Справа № 166/1532/18
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/758/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Затолочного В.С., Матковської З.М.

за участю секретаря судового засідання: Мельничук Б.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 21 грудня 2018 року у справі № 166/1532/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП Ратнівського ВП ГУНП у Волинській області Будніка Сергія Васильовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ :

12.12.2018р. позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до інспектора СРПП Ратнівського ВП ГУНП у Волинській області Будніка С.В. про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 05.12.2018р. серії ДПО18 № 509904.

Рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 21.12.2018р. в позові відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 21.12.2018р. скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України. Згідно ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 110577 від 05.12.2018р. видно, що ОСОБА_1 05.12.2018 р. в 23 год. 05 хв., в смт. Ратне на вул. Центральній Ратнівського району Волинської області в порушення п.2.9 «в» та «в» п.31.4.3 ПДР України керував транспортним засобом марки Mercedes-Benz із державним номерним знаком НОМЕР_1, у якому не горіла лампа лівої фари в режимі ближнього світла в темну пору доби, а також погано освітлювався державний номерний знак.

05.12.2018р. постановою інспектора СРПП Ратнівського ВП ГУНП у Волинській області Будніка С.В. серії ДПО18 № 509904 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП., ч.6 ст. 121 КУпАП та накладено штраф в розмірі 340 грн.

В п.31.4.3 «в» ПДР України видно, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності, як відсутність світла лампи лівої фари в режимі ближнього світла.

Із змісту п. 2.9 «в» ПДР України видно, що водієві забороняється керувати транспортним засобомякщо номерний знак закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м.

ч.1 ст. 121 КУпАП передбачено, що керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.6 ст.121 КУпАП відповідальність наступає за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

В ст.9 КУпАП видно, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна чи необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази які б спростували обставини, викладені в оскарженій постанові про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 05.12.2018р. серії ДПО18 № 509904.

ч.2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов'язаний суб'єкт владних повноважень.

Разом з тим, відповідно до принципу змагальності позивач має спростувати доводи суб'єкта владних повноважень, якщо їх обґрунтованість заперечує.

Згідно ч.1 ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Із змісту ст. 251 КУпАП видно, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як видно з матеріалів справи позивач підтвердив ту обставину, що 05.12.2018 р. керував транспортним засобом марки Mercedes-Benz із державним номерним знаком НОМЕР_1, у якому не горіла лампа лівої фари в режимі ближнього світла в темну пору доби.

ч.1 ст.78 КАС України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Таким чином, колегія суддів вважає, що в розумінні ч.1 ст.78 КАС України не підлягає доказуванню допущене позивачем правопорушення зазначене в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 110577 від 05.12.2018 р.

Із змісту п. 31.5 ПДР України видно, що у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.

В п.9.9, 9.11 ПДР України передбачено, що ввімкнення аварійної світлової сигналізації, якщо транспортний засіб не обладнано аварійною світловою сигналізацією або вона несправна.

Якщо транспортний засіб не обладнано аварійною світловою сигналізацією або вона несправна, треба встановити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар.

Проте, ОСОБА_1 не виконав вимоги п.9.9, 9.11 ПДР України.

З огляду на вказані обставини справи, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що позивач допустив порушення п.2.9 «в» та п.31.4.3 «в» ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.121 КУпАП, ч.6 ст. 121 КУпАП.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову оскільки, інспектор поліції як суб'єкт владних повноважень діяв в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України та правомірно притягнув позивача до адміністративної відповідальності. Відповідач повно та об'єктивно з'ясував обставини справи та наклав адміністративне стягнення в розмірі, передбаченому санкціями ч.1 ст.121 КУпАП., ч.6 ст. 121 КУпАП., що є співмірним виду та характеру вчинених адміністративних правопорушень.

Не приймає до уваги колегія суддів, доводи апелянта про те, що інспектор поліції Буднік С.В. в порушення вимог ст. 268, ст.278, ст. 279 КУпАП позбавив його можливості скористатись юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця в галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи та порушив процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення. Оскільки, в протоколі про адміністративне правопорушення ОБ № 110577 від 05.12.2018р. та в письмовому пояснені від 05.12.2018 р. позивач не вказав даних обставин та в матеріалах справи відсутні зауваження щодо змісту протоколу.

Як видно із змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 05.12.2018 р., інспектор поліції Буднік С.В. під час складання протоколу роз'яснив ОСОБА_1 його права та обов'язки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що зробив відповідну відмітку у протоколі та що підтверджується підписом самого позивача. (а.с. 5 )

Також не приймає до уваги колегія суддів доводи апелянта про те, що інспектор поліції всупереч розділу 2 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 р. № 1395 «Оформлення протоколів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» не заповнив акт огляду транспортного засобу в якому необхідно описати технічні несправності транспортного засобу та не приєднав його до протоколу про адміністративне правопорушення. Оскільки, в розділі 2 даної Інструкції передбачено, що інспектор поліції до протоколу про адміністративне правопорушення долучає акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу у разі здійснення його затримання а не акт огляду про несправність транспортного засобу який не затримується як вказує апелянт. Тобто, в даній Інструкції не передбачено обов'язку інспектора поліції заповнювати акт огляду транспортного засобу в якому описуються технічні несправності автомобіля та долучати даний акт до протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того, не приймає до уваги колегія суддів доводи апелянта про те що інспектор поліції протиправно розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, оскільки абз.4 ст.258 КУпАП передбачено, що на місці вчинення порушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.283 КУпАП.

Інші доводи апелянта не спростовують висновки колегії суддів.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки відповідач як суб'єкт владних повноважень діяв в межах повноважень та у спосіб передбачений законами та Конституцією України.

В ст.242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст. 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючисьст.ст.229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 21 грудня 2018 року у справі № 166/1532/18 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Бруновська

Суддя В.С. Затолочний

Суддя З.М. Матковська

Постанова складена в повному обсязі 30.01.2019р.