Справа № 826/7830/17
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/7830/17 Суддя (судді) першої інстанції: Клименчук Н.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Костюк Л.О.

Пилипенко О.Є.,

за участю секретаря судового засідання Пушенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту захисту економіки Національної поліції України на рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 23 серпня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Департаменту економіки Національної поліції України про поновлення на роботі,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва із позовом до Департаменту економіки Національної поліції України, в якому просив:

1. Визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 16.03.2017 р. № 257.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 16.03.2017 року № 104 о/с про звільнення ОСОБА_3 зі служби в поліції.

3. Поновити майора поліції ОСОБА_3 (НОМЕР_1) з 16.03.2017 на службі в поліції на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу протидії злочинам в аграрному секторі та сфері земельних відносин управління протидії злочинності у фінансовій сфері та галузях економіки Департаменту захисту економіки Національної поліції України.

4. Стягнути з Департаменту захисту економіки Національної поліції України на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

5. Допустити негайне виконання постанови суду в частині поновлення на службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць.

Також представником позивача подано заяву про відшкодування витрат на правову допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправним звільненням позивача зі служби в поліції.

Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 23.08.2018 р. позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 16.03.2017 року № 257 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_3. Визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту захисту економіки Національної поліції України № 104 о/с від 16.03.2017 року "Щодо особового складу". Поновлено ОСОБА_3 на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу протидії злочинам в аграрному секторі та сфері земельних відносин управління протидії злочинності у фінансовій сфері та галузях економіки Департаменту захисту економіки Національної поліції України. Стягнуто з Департаменту захисту економіки Національної поліції України на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 201 877,89 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_3 на старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу протидії злочинам в аграрному секторі та сфері земельних відносин управління протидії злочинності у фінансовій сфері та галузях економіки Департаменту захисту економіки Національної поліції України та стягнення середнього заробітку в межах суми стягнення за один місяць допущено до негайного виконання.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 23.08.2018 р. та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції під час прийняття рішення порушено норми матеріального та процесуального права, що полягає у ненаданні належної оцінки доказам, наданим відповідачем. Окрім того, судом першої інстанції невірно застосовано норми матеріального права під час здійснення розрахунку грошового забезпечення позивача за час вимушеного прогулу.

Позивачем відзиву на апеляційну скаргу в установлений судом строк подано не було. В судовому засіданні представник позивача просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

В судовому засіданні представник відповідача просив задовольнити апеляційну скаргу та скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог.

У відповідності до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є частково обґрунтованою та підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні, виходячи із наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 з 10.05.2004 року проходив службу в органах внутрішніх справи та в подальшому в органах Національної поліції України.

Відповідно до наказу № 62о/с від 07.11.2015 року позивача прийнято на службу до Національної поліції України.

Наказом Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 01.02.2017 року № 26 о/с позивача призначено на посаду старшого оперуповноваженого в особливо важких справах відділу протидії злочинам в аграрному секторі та сфері земельних відносин управління протидії злочинності у фінансовій сфері та галузях економіки.

Відповідно до наказу Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 15.03.2017 року за № 255, у зв'язку із отримання інформації про складання адміністративного протоколу відповідно до ст. 130 КУпАП стосовно майора поліції ОСОБА_3, призначено проведення службового розслідування.

За результатами службового розслідування складено висновок про результати від 16.03.2017, відповідно до якого комісією зроблено висновки, що за допущення позивачем порушень службової дисципліни, невиконання вимог ч. 1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», п. 2.5 постанови КМУ «Про Правила дорожнього руху» від 10.10.2001 року № 1306, останній підлягає звільненню із служби в поліції.

Наказом Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 16.03.2017 року за № 257 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» за порушення вимог п.1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. 2.5 постанови Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 «Про правила дорожнього руху» на майора поліції ОСОБА_3, старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу протидії злочинам в аграрному секторі та сфері земельних відносин управління протидії злочинності у фінансовій сфері та галузях економіки Департаменту захисту економіки Національної поліції України, накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.

Також, Наказом від 16.03.2017 року за № 257, притягнуто до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_4 та ОСОБА_5, за неналежне виконання посадових інструкцій, що виразилось у недотриманні вимог наказу Національної поліції України від 23.09.2016 року № 920 «Про заходи щодо укріплення службової дисципліни в органах та підрозділах Національної поліції України» щодо неналежного контролю за діями підлеглих.

Наказом Департаменту захисту економіки Національної поліції України № 104 о/с від 27.11.2017 року «Щодо особового складу» капітана поліції ОСОБА_3 старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу протидії злочинам в аграрному секторі та сфері земельних відносин управління протидії злочинності у фінансовій сфері та галузях економіки Департаменту захисту економіки Національної поліції України звільнено із служби в поліції згідно п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію».

Вважаючи, що звільнення відбулось з грубим порушенням норм чинного законодавства, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що постановою Деснянського районного суду міста Києва від 01.06.2017 року у справі № 754/6338/17, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. В той же час, провадження у справі про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, закрито - у зв'язку із відсутністю у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, оскільки 14.03.2017 року ОСОБА_3 не перебував у стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується двома медичними довідками та нотаріально посвідченими поясненнями іншого учасника ДТП. В частині задоволення заяви представника позивача про стягнення витрат на правову допомогу було відмовлено з огляду на те, що вони не підтверджуються належними доказами.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ» від 22.02.2006 № 3460-ІV, «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII, Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженою наказом МВС України від 12.03.2013 № 230, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, Правилами етичної поведінки поліцейських, затвердженими наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 13 Закону України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року N 580-VIII (надалі - Закон N 580-VIII), у складі поліції функціонують: 1) кримінальна поліція; 2) патрульна поліція; 3) органи досудового розслідування; 4) поліція охорони; 5) спеціальна поліція; 6) поліція особливого призначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону N 580-VIII, поліцейський зобов'язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров'я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв'язку з виконанням службових обов'язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 №3460-IV (надалі - Дисциплінарний Статут), визначено сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

У розумінні ст. 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Відповідно до ст. 7 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Розділом ІІ наказу Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179 "Про затвердження Правил етичної поведінки поліцейських" визначено, що під час виконання службових обов'язків поліцейський повинен: поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики; поліцейський повинен дотримуватись субординації у стосунках з колегами, з повагою ставитись до старших за віком.

На осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ (ст. 12 Дисциплінарного статуту).

Частиною 10 ст. 14 Дисциплінарного статуту визначено, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації, тощо.

Стаття 14 Дисциплінарного статуту визначає порядок накладання дисциплінарних стягнень. З метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, вчиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Про накладання дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органів внутрішніх справ.

Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності його підлеглих заборонено.

Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу. За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. У разі порушення службової дисципліни кількома особами дисциплінарне стягнення накладається на кожного окремо.

При визначені виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Рішення про звільнення або притягнення до дисциплінарної відповідальності таких осіб оскаржується у встановленому законом порядку.

З тексту наказу Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 16.03.2017 року № 257 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» вбачається, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності, оскільки проведеним службовим розслідуванням встановлено, що 11.03.2017 року о 22 год. 15 хв., ОСОБА_3, перебуваючи поза службою та знаходячись у стані алкогольного сп'яніння, керував легковим автомобілем OPEL VECTRA, д.н.з. НОМЕР_2, скоїв дорожньо-транспорту пригоду по вул. Велика Васильківська, 94 у м. Києві.

Вказана подія, керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, на переконання відповідача, відбулась в силу низьких ділових та моральних якостей ОСОБА_3, що унеможливлює подальше продовження позивачем служби в Національній поліції України.

Судом встановлено, що 14.03.2017 р. відносно ОСОБА_3 складено протокол про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 124, 130 КУпАП.

Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 01.06.2017 року у справі № 754/6338/17, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Провадження у справі про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, закрито - у зв'язку із відсутністю у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.

Рішенням суду також встановлено, що 14.03.2017 р. ОСОБА_3 не перебував у стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується двома медичними довідками та нотаріально посвідченими поясненнями іншого учасника ДТП. Постанова суду від 01.06.2017 року у справі № 754/6338/17 набрала законної сили.

У відповідності до ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із ч. 6 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Враховуючи те, що оскаржуваними наказами позивача притягнуто саме до дисциплінарної відповідальності, через вчинення дій, які є дисциплінарним проступком, що виразилось у вчиненні ДТП у стані алкогольного сп'яніння, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність скасування оскаржуваних наказу № 104 о/с від 16.03.2017 р. про звільнення ОСОБА_3, наказу від 16.03.2017 р. № 257 та поновлення його на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу протидії злочинам в аграрному секторі та сфері земельних відносин управління протидії злочинності у фінансовій сфері та галузях економіки Департаменту захисту економіки Національної поліції України.

Відповідно до частини 1 статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Разом з тим, поновлюючи на посаді позивача, суд першої інстанції не зазначив дату з якої останній має бути поновлений на посаді.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зміни судового рішення в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу протидії злочинам в аграрному секторі та сфері земельних відносин управління протидії злочинності у фінансовій сфері та галузях економіки Департаменту захисту економіки Національної поліції України шляхом визначення дати з якої його слід поновити на посаді, а саме: з 19.03.2017 р.

Окрім того, колегія суддів враховує, що п. 3 резолютивної частини оскаржуваного рішення суду постановлено визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту від 16.03.2017 № 104 о/с. Водночас, вказаним наказом було призначено на посади 5 осіб, звільнено зі служби 7 осіб, переведено для проходження служби до іншого органу 1 особу, встановлено стаж служби в поліції 1 особі.

Тобто, як зазначає апелянт, скасування судом першої інстанції наказу Департаменту від 16.03.2017 р. № 104 о/с «По особовому складу» впливає на права та обов'язки інших осіб, зазначених в наказі.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що п. 3 резолютивної частини судового рішення підлягає зміні шляхом скасування наказу Департаменту від 16.03.2017 р. № 104 о/с «По особовому складу» лише в частині ОСОБА_3

Щодо позовної вимоги стосовно стягнення з відповідача на користь позивача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Приймаючи рішення про стягнення з Департаменту захисту економіки Національної поліції України на користь ОСОБА_3 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 201 877,89 грн., суд першої інстанції під час здійснення його розрахунку керувався Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року.

Разом з тим, відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 94 Закону України «Про Національну поліцію»: поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Пункт 9 розділу І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.04.2016р. №260, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 року за №669/28799 (далі - Порядок №260) визначає, що при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Пункт 6 розділу ІІІ Порядку №260 передбачає, що поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв'язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення.

Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Постанова Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», на яку посилається суд першої інстанції, не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки Наказом МВС України №260 від 06.04.2016р. були затверджені Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які набули чинності з дня офіційного опублікування. Спірні правовідносини виникли в момент звільнення позивача, тобто 16.03.2017 року. Таким чином, на момент виникнення спірних правовідносин діяв Закон України «Про національну поліцію» та Порядок №260. Відповідно до цього Порядку №260 при розрахунку середньоденного забезпечення позивача використовуються календарні дні, а не робочі дні. Отже, судом першої інстанції неправомірно застосовано Порядок №100.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпПУ при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно з довідкою про доходи Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 21.06.2017 р. № 363 грошове забезпечення позивача за останній повний місяць роботи - лютий 2017 р. складає 11 208,75 грн.

Період вимушеного прогулу позивача за період з 19.03.2017 р. по 23.08.2018 р. становить 523 к.д.

Так, враховуючи дані наявної в матеріалах справи довідки про доходи, розмір середнього грошового забезпечення ОСОБА_3 становить 11 208,75 грн. (останній повний місяць)/28 к.д.=400,31 грн.

Отже, сума середнього заробітку за даний період із моменту звільнення до моменту прийняття у справі судового рішення по суті, яка підлягає виплаті позивачу становить 523 (к.д. вимушеного прогулу)* 400,31 (середньоденне грошове забезпечення) = 198 153,45 гривень, без утримання прибуткового податку з громадян та інших обов'язкових платежів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 КАС України постанови про поновлення на посаді у відносинах публічної служби; присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; виконуються негайно.

Отже, негайному виконанню підлягає рішення суду в частині поновлення позивача на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу протидії злочинам в аграрному секторі та сфері земельних відносин управління протидії злочинності у фінансовій сфері та галузях економіки Департаменту захисту економіки Національної поліції України та стягнення на його користь середнього грошового забезпечення за один місяць в розмірі 11 208,75 грн.

Також колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції стосовно відмови в задоволенні заяви представника позивача про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 25 000,00 грн., оскільки із наданих документів, зокрема, квитанції не вбачається, що вони вчинені в рамках розгляду даної справи. Додатково слід зазначити, що в матеріалах справи відсутня копія Книги обліку та витрат адвоката, яка б підтверджувала відображення отриманого нею доходу від участі в даній справі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають нормам матеріального права, що є підставою для його зміни у мотивувальній та п.п. 3, 4, 5, 7 резолютивної частини.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 244, 250, 310, 313, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту захисту економіки Національної поліції України задовольнити частково.

Змінити мотивувальну частину рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 23 серпня 2018 року.

Змінити пункти три, чотири, п'ять, сім резолютивної частини рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 23 серпня 2018 року, виклавши їх в наступній редакції:

« 3.Визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 16.03.2017 р. № 104 о/с в частині звільнення ОСОБА_3.

4.Поновити ОСОБА_3 на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу протидії злочинам в аграрному секторі та сфері земельних відносин управління протидії злочинності у фінансовій сфері та галузях економіки Департаменту захисту економіки Національної поліції України з 19 березня 2017 року.

5.Стягнути з Департаменту захисту економіки Національної поліції України на користь ОСОБА_3 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 19.03.2017 р. по день прийняття рішення в справі 198 153,45 гривень.

7.Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу протидії злочинам в аграрному секторі та сфері земельних відносин управління протидії злочинності у фінансовій сфері та галузях економіки Департаменту захисту економіки Національної поліції України з 19 березня 2017 року та стягнення середнього грошового забезпечення в межах суми стягнення за один місяць в розмірі 11 208,75 р. допустити до негайного виконання.».

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.М. Кузьмишина

Судді: Л.О.Костюк

О.Є.Пилипенко

Повний текст постанови виготовлено 07.02.2019 р.