Справа № 616/751/18
Суддя: Риков М. І.
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер № 616/751/18
Провадження № 2-а/616/1/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

„24" січня 2019 року Великобурлуцький районний суд

Харківської області

в складі головуючого - судді РИКОВА М.І.

за участю секретаря ЛОГВІНОВОЇ М.В.

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Великий Бурлук справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області капітана поліції ПЕВНОГО ВАЛЕРІЯ ВІТАЛІЙОВИЧА про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора СРПП Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області капітана поліції Певного В.В. в якому просить визнати дії відповідача щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП протиправними; скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 046687 від 03 вересня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та закрити провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В обґрунтування адміністративного позову ОСОБА_1 зазначив, що 03 вересня 2018 року під час руху в м. Чугуєві Харківської області, він був зупинений працівниками поліції, які повідомили йому, що він порушив п.15.9 «е» Правил дорожнього руху України, а саме: здійснив зупинку на зупинці громадського транспорту. ОСОБА_1 свою вину не визнав, надав пояснення в яких зазначив, що йому не було відомо про те, що в місці його зупинки знаходиться зупинка громадського транспорту так як вона жодними дорожніми знаками не позначена. Інспектор поліції до уваги його пояснення не прийняв та розглянувши справу про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу, виніс та вручив постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, якою до ОСОБА_1 застосовано стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн 00 к. за порушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Винесену постанову ОСОБА_1 вважає незаконною, оскільки вимоги пункту 15.9 «е» Правил дорожнього руху України він не порушував. Незадовго до зупинки транспортного засобу працівниками поліції, дійсно він здійснював зупинку, однак вона була в дозволеному місці, а тому прохає суд скасувати прийняту постанову та закрити провадження по справі.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що дійсно, він на автомобілі «SKODA OKTAVIA», реєстраційний номер НОМЕР_1, їхав у власних справах із смт. Великий Бурлук до м. Харків. Приблизно о 09 год. 00 хв. він проїжджав по м. Чугуїв, і на перехресті автотраси Е40 М03 та вул. Харківська побачив чоловіка, який стояв на правому узбіччі дороги та піднятою рукою зупиняв попутні автомобілі. Оскільки, в нього було вільне місце, він вирішив забрати його. Із дотриманням вимог розділу 15 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 ОСОБА_1 здійснив зупинку на узбіччі дороги і забрав пасажира. Зупинка тривала лише декілька секунд і із дотриманням розділу 10 ПДР України, не перешкоджаючи іншим учасникам руху, позивач почав рух від краю проїзної частини та зайняв смугу для руху. Через деякий час його зупинили працівники поліції та повідомили про те, що він здійснив зупинку на зупинці громадського транспорту, чим порушив ПДР України.

Відповідно до пункту 15.9 «е» Правил дорожнього руху України, в порушенні якого його звинуватив інспектор поліції, зупинка забороняється ближче 30 м. від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м. від дорожнього знаку такої зупинки з обох боків. Посадковий майданчик для зупинки маршрутних транспортних засобів позначається дорожньою розміткою 1.17 «Зупинка маршрутних транспортних засобів», або дорожнім знаком 5.41.1 «Пункт зупинки автобуса» окремо один від одного, або одночасно. В тому місці, де він здійснив зупинку автомобіля, на протязі понад 100 метрів до того місця та від нього в напрямку руху, немає ані відповідної дорожньої розмітки, ані відповідних дорожніх знаків, що підтверджується відеозаписом місця його зупинки доданим до даного позову. За таких обставин позивач звернувся до суду з адміністративним позовом та просив його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач, інспектор СРПП Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області капітан поліції Певний В.В., будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи (а.с.23, 34,35), в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Жодних клопотань чи заяв до суду від відповідача не надходило. Відзив на позов не надав.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (ч.1 ст.122 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (із змінами та доповненнями).

Згідно п.1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Із статті 280 КУпАП вбачається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 046687 від 03 вересня 2018 року інспектором СРПП Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області капітаном поліції Певним В.В. було визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 статті 122 КУпАП, за те, що ОСОБА_1 03 вересня 2018 року о 09 год. 00 хв. в м. Чугуїв по вул. Харківській, керуючи автомобілем «SKODA OKTAVIA», державний номерний знак НОМЕР_1, здійснив зупинку на зупинці громадського транспорту для маршрутних транспортних засобів, чим порушив в порушення п.15.9 «е» Правил дорожнього руху України та на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн 00 к.(а.с. 10).

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - суб'єкта владних повноважень, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

При цьому, суд враховує, що ОСОБА_1 одразу заперечував щодо порушення ним ПДР України.

Будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови не надано, зокрема, відповідачем не надано суду та не долучено до оскаржуваної постанови пояснення свідків, фото-, відеофіксації порушення позивачем правил дорожнього руху тощо.

Так, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Будь-яких доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП відповідачем до суду не надано.

Навпаки, із відеозапису наявного в матеріалах адміністративної справи, який надано позивачем, вбачається, що на відстані навіть більше аніж 30 метрів відсутні посадкові майданчики для зупинки маршрутних транспортних засобів, а також відсутній дорожній знак такої зупинки з обох боків.

Суд зазначає, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень на якого покладено обов'язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, не довів правомірність винесення оскаржуваної постанови в справі про адміністративні правопорушення.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи дії відповідача на відповідність вищевказаним критеріям, суд приходить до висновку, що приймаючи оскаржувану постанову в справі про адміністративне правопорушення, відповідачем не було дотримано встановлений законом порядок її винесення, а тому вона є протиправною та підлягає скасуванню у судовому порядку.

Суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Разом з тим, на час судового розгляду справи особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Тому, керуючись приписами наведених норм законодавства, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, враховуючи, що відповідачем не доведено правомірність встановлення адміністративного правопорушення, законність дії щодо складання адміністративного постанови, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.122 КУпАП відносно позивача підлягає закриттю.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею та документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст.288 КУпАП, то підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.

Керуючись ст.ст. 19, 20, 77, 159, 160, 244-246 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до інспектора СРПП Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області капітана поліції Певного Валерія Віталійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову серії НК № 046687 від 03 вересня 2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складену інспектором СРПП Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області капітаном поліції Певним Валерієм Віталійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП і накладенні стягнення у виді штрафу у розмірі 255 (двісті п'ятдесят п'ять) грн 00 к. - скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

Повний текст буде виготовлений протягом п'яти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги через Великобурлуцький районний суд Харківської області до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення його в повному обсязі.

Головуючий - Суддя Великобурлуцького районного суду

Харківської області М.І.РИКОВ