Справа № 648/2630/18
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2019 р.м.ОдесаСправа № 648/2630/18

Категорія: 3.7.2 Головуючий в 1 інстанції: Кусік І.В.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Бойка А.В., Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції на рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 16 листопада 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського Управління патрульної поліції у м. Херсоні рядового поліції роти №3 Рака Олександра Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

06.09.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Білозерського районного суду Херсонської області із адміністративним позовом до поліцейського Управління патрульної поліції у м. Херсоні рядового поліції роти №3 Рака О.В., в якому просив суд скасувати винесену відповідачем постанову серії НК №3600512 від 25.08.2018 року про накладення на нього штрафу в сумі 680 грн. та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірна постанова інспектора є протиправною, оскільки була прийнята відповідачем безпідставно та з порушеннями норм діючого законодавства.

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 16 листопада 2018 року позов ОСОБА_1 - задоволено частково. Змінено захід адміністративного стягнення у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 360512 щодо позивача за ст.121 ч.2 КУпАП, застосувавши ст.22 КУпАП та звільнено ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, представник Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції 18.12.2018 року подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення було порушено норми матеріального і процесуального права та просив скасувати рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 16.11.2018 року та прийняти нове, яким повністю відмовити в задоволенні позову.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарг, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

25.08.2018 року о 6 год. 40 хв. поліцейським Управління ПП м.Херсоні Раком О.В., в районі 4 км Миколаївського шосе, було зупинено транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_1, а саме маршрутне таксі «Рута-20» д.н. НОМЕР_1, на правому колесі якого був відсутній захисний фартух «Бризовик» та були наявні пошкодження шини (т.б. порізи, розриви), що є порушенням вимог п.31.4.7 п.п.«е» та п.31.4.5. п.п.«е» ПДР України.

У зв'язку із вказаними порушеннями ПДР відповідачем відносно вказаного водія було винесено постанову серії НК №3600512 від 25.08.2018 року, якою ОСОБА_1 було визнано винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 680 грн.

Від підпису та отримання вказаної постанови НК №360512 від 25.08.2018 року позивач відмовився, в зв'язку із чим, копію постанови було надіслано рекомендованим листом за вих.№10191 від 27.08.2018р.

Не погоджуюсь з такими діями та постановою інспектора поліції, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з часткової обґрунтованості позовних вимог та, відповідно, з часткової неправомірності дій та спірної постанови відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, в цілому погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух», безпосередньо встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою КМУ від 10.10.2001р. №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, ч.2 ст.222 КУпАП наділяє працівників патрульної служби повноваженнями щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, в тому числі і передбаченими ч.1 ст.126 КУпАП.

Як слідує зі змісту вимог ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно Правил дорожнього руху України (затв. Постановою КМУ від 10.10.2001р. №1306), забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: п.31.4.7 п.п. «е» - відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики; п.31.4.5. п.п.«е» - шини мають місцеві пошкодження (порізи, розриви тощо), що оголюють корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини.

Відповідно до вимог ч.2 ст.121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації, - тягне за собою накладення штрафу від сорока до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, як встановлено судом апеляційної інстанції з наявних в матеріалах справи відеозаписів з нагрудної відеокамери поліцейського (№, №, №, №), на транспортному засобі «Рута 20» д.н. НОМЕР_1 під час руху 25.08.2018 року по вул. Миколаївське шосе, 4 км. в м. Херсоні, на правому задньому колесі дійсно був відсутній «бризовик».

При цьому, з вказаного відеозапису видно, що позивач після зупинки автомобіля пояснив інспектору, що вказаний «бризовик» він нещодавно зняв у зв'язку із його незначним пошкодженням, щоб не загубити, після чого, в присутності відповідача, до складання останнім спірної постанови, прикріпив цей «бризовик» на місце.

Що ж стосується факту пошкодження шин, а саме - невідповідності шин правого колеса вказаного автомобіля вимогам п.31.4.5. п.п. «е» ПДР України, то як в матеріалах справи, так і з вказаного вище відеозапису з нагрудної камери поліцейського, цього не встановлено, а відповідачем, в свою чергу, зворотного, в порушення вимог ч.2 ст.77 КАС України, не доведено.

Крім того, як вбачається зі змісту подорожнього листа №000182, виданого КП «ХКТС», який дійсний з 01.08.2018р. по 31.08.2018р., 25 серпня 2018 року (т.б. в день складення спірної постанови) транспортний засіб «Рута-20» д.н. НОМЕР_1 був оглянутий механіком підприємства та випущений на маршрут без будь-яких зауважень щодо пошкодження шин.

Також, слід зазначити й про те, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст.245 КУпАП, орган (посадова особа), відповідно до ст. 280 КУпАП, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, згідно із ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у вчиненому законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в чого вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, у вищенаведених законодавчих нормах визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню особи до відповідальності.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005р. №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатацію транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283,284 КУпАП. Т.б. в ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до положень ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи із системного аналізу приписів ст.ст.245,251,252,280,283,284 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративного правопорушення.

Отже, враховуючи вищевикладене, зазначені у спірній постанові обставини повинні чітко та однозначно свідчити про повноту та об'єктивність встановлених конкретних обставин скоєння правопорушення та правильність порядку розгляду справи, а також відображати конкретний склад адміністративного правопорушення, підтверджений відповідними доказами.

Відповідно до вимог ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Разом з тим, приписами ст.22 КУпАП передбачено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності, обмежитись «усним зауваженням».

Враховуючи наведене, перевіривши законність дій та спірного рішення відповідача, як суб'єкта владних повноважень, а також приймаючи до уваги той факт, що у інспектора патрульної поліції Рака О.В. фактично не було об'єктивних підстав для повторної (протягом 20 хвилин) перевірки документів у водія ОСОБА_1, який, в свою чергу, на місті і до складання постанови фактично усунув порушення п.31.4.7 п.п. «е» ПДР України, а факт порушення останнім вимог п.31.4.5. п.п.«е» ПДР України відповідачем не доведено, судова колегія приходить до аналогічного, що і суд 1-ї інстанції висновку про те, що винесена відповідачем оскаржувана постанова НК №360512 від 25.08.2018р. не свідчить про чітку та повну об'єктивність встановлених обставин справи та повністю не відображає конкретний склад адміністративних правопорушень, скоєння яких підтверджено відповідними доказами лише частково.

Отже, за вказаних обставин, судова колегія, уважно дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, вважає, що суд 1-ї інстанції, в даному випадку, дійшов обґрунтованого висновку про невідповідність обраного відповідачем заходу адміністративного стягнення у спірній постанові про накладення адміністративного стягнення основним принципам ст.23 КУпАП та необхідність застосування до позивача положень ст.22 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.316 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.272,286,308,311,315,316,321,322,325,328 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення, а рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 16 листопада 2018 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 07.02.2019р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: А.В. Бойко

О.А. Шевчук