Справа № 826/14398/18
Суддя: Патратій О.В.
Дата ухвалення: 2019-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

05 лютого 2019 року № 826/14398/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Патратій О.В., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до 1. Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

2. Державної пенітенціарної служби України в особі голови ліквідаційної комісії

про визнати відмову протиправною та зобов'язати вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач-1) та Державної пенітенціарної служби України в особі голови ліквідаційної комісії (далі - Відповідач-2), в якому просить:

- зобов'язати Державну пенітенціарну службу України в особі голови ліквідаційної комісії Державної пенітенціарної служби України підготувати та направити до Головного Управління Пенсійного Фонду України в м. Києві подання про призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугою років;

- зобов'язати Головне Управління Пенсійного Фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.09.2018р. відкрито спрощене позовне провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

В обґрунтування наведених вимог позивач посилається на те, що станом на 30.09.2016р. його вислуга років в календарному обчисленні складає 18 (вісімнадцять) років 01 (один) місяць 01 (один) день, у пільговому обчисленні - 23 (двадцять три) роки 05 (п'ять) місяців 01 (один день). Проте відповідачі відмовили позивачу в призначенні пенсії за вислугу років з посилання на те, що позивач не має встановленої саме календарної вислуги років, що, на думку позивача, є порушенням Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ", Закону України «Про Державну кримінально - виконавчу службу України» та Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей».

Відповідач-1 та відповідач-2 у поданих відзивах на позовну заяву проти позовних вимог заперечили, оскільки в порушення ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» позивач на час звернення не мав необхідної кількості вислуги саме календарних років, а не пільгових.

Дослідивши матеріали справи, Окружним адміністративним судом міста Києва встановлено, що відповідно до відомостей трудової книжки ЛЛ № 10127720, полковник внутрішньої служби ОСОБА_1 (М-099337) проходив службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби з 06.08.1998 по 30.09.2016р., з 01.10.2014 року - на посаді начальника відділу оперативно-розшукової роботи у слідчих ізоляторах управління оперативно-розшукової діяльності апарату Державної пенітенціарної служби України (наказ УДПтСУ № 159/ОС-14від 15.10.2014 року).

Відповідно до розрахунку вислуги років календарна вислуга років ОСОБА_1, станом на 30 вересня 2016 року склала 18 (вісімнадцять) років 01 (один) місяць, а пільгова - 23 (двадцять три) роки 05 (п'ять) місяців 01 (один) день.

19.06.2018р. позивачем було надіслано заяву на адресу голови комісії з ліквідації Державної пенітенціарної служби України щодо оформлення матеріалів задля призначення мені пенсії за вислугу років.

У відповідь на дану заяву позивачу надійшов лист ДУ «Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служб України» від 23.06.2018р. №1427, в якому відмічено, що вислуга на момент звільнення ОСОБА_1 зі служби становила у календарному обчисленні 18 (вісімнадцять) років 01 (один) місяць 01 (один) день, а тому підстави для підготовки та подачі матеріалів для призначення пенсії за вислугу років до органу Пенсійного фонду України відсутні.

13.07.2018р. позивачем було надіслано заяву про призначення пенсії за вислугою років до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

У відповідь листом Головного Управління Пенсійного Фонду України в м. Києві від 27.07.2018р. №47958/03 позивача було повідомлено, що оскільки на дату звільнення його вислуга років у календарному обчисленні становила 18 років, підстави для призначення пенсії за вислугою років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» відсутні.

Не погоджуючись з такими діями позивач і звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд приходить до наступних висновків.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію, визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII від 09.04.1992р. (далі - Закон № 2262-XII).

Відповідно до вимог частини першої статті 1 Закону № 2262-XII, особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Відповідно до пункту "а" статті 12 Закону № 2262-XII пенсія за вислугу років призначається:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д", "ж" статті 1 - 2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби:

по 30 вересня 2011 року і на день звільнення мають вислугу 20 років і більше;

з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року і на день звільнення мають вислугу 20 календарних років та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік і більше;

з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше;

з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше;

з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше;

з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше;

з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Часиною другою ст. 17 Закону № 2262-XII передбачено, що до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п'яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» встановлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» до вислуги років зараховується один місяць служби за сорок днів час проходження служби особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби (підпункт «г» пункту 3).

Відповідно до частини четвертої статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії - один місяць служби за сорок днів.

Одночасно стаття 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визначає вичерпний перелік видів служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначенні пенсії.

Проаналізувавши викладені норми суд дійшов висновку, що в Законі України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" не вказано, що пенсію за вислугу років можна призначати особам при наявності 22 років та 6 місяців вислуги, обчисленої на пільгових умовах. Вказаним Законом чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається при наявності 22 календарних років та 6 місяців, та міститься виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років.

Враховуючи приписи чинного законодавства, у позивача не виникло права на призначення пенсії за вислугою років з урахуванням пільгової вислуги років, оскільки позивач не має встановленої пунктом «а» частини першої статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» саме календарної вислуги років, що складала на м18 років 01 місяців 01 день.

Аналогічну позицію у подібних правовідносинах висловлено Верховним Судом у постанові від 27 березня 2018 року по справі №295/6301/17 та Шостим апеляційним адміністративним судом у постанові від 20 листопада 2018 року по справі № № 761/14626/17.

Таким чином, з'ясувавши фактичні обставини справи та проаналізувавши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 52, 77, 139, 241-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя О.В. Патратій