Справа № 360/3598/18
Суддя: А.Г. Секірська
Дата ухвалення: 2019-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

05 лютого 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/3598/18

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Секірської А.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання - Вакуленка А.В.,

представника позивача - ОСОБА_1, ордер від 23.01.2019 серії АА № 053654;

представника відповідача - Досєєвої Ю.В., довіреність від 02.01.2019 № 15/06-1;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області в особі Лисичанського міського відділення про визнання протиправною та скасування постанови, визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

07 листопада 2018 року до Луганського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_3 (далі - позивач) з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області в особі Лисичанського міського відділення (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови, визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що згідно з актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 14.11.2016 за формою П-4, санітарно - гігієнічної характеристики умов праці від 27.07.2016 № 02.1-17/549, медичного висновку інституту медицини праці НА МНУ від 26.10.2016 № 2474, позивачу встановлено факт виникнення професійного захворювання, у зв'язку з чим він звернувся 01.12.2016 з заявою та необхідними документами до відповідача для призначення і здійснення страхових виплат.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 05.09.2018 № 2а/415/32/18 визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішення за заявою від 01.12.2016 та зобов'язано прийняти рішення за цією заявою.

22.10.2018 відповідачем прийнято постанову № 1 про відмову у страхових виплатах та наданні соціальних послуг у зв'язку з тим, що рішення комісії з розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання прийнято всупереч даним трудової книжки та у зв'язку з поданням роботодавцем неправдивих даних.

Позивач вважає оскаржувану постанову протиправною, оскільки представник Фонду брав участь у розслідуванні професійного захворювання, підписав акт без зауважень. Станом на теперішній час акт дійсний, не оскаржений, ніхто не звертався до підприємства або Головного управління Держпраці в Луганській області з зауваженнями та запереченнями до акта. В поясненнях в Лисичанському міському суді представник відповідача підтвердив факт наявності в позивача професійного захворювання, але не погодився з записом про посаду. У постанові про відмову у страхових виплатах причина відмови не обґрунтована, а вказана загальним формулюванням, що суперечить статті 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

На підставі викладеного позивач, з урахуванням уточненого позову, просив суд:

1) визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 22.10.2018 № 1 про відмову у страхових виплатах та наданні соціальних послуг у зв'язку з професійним захворюванням та втратою професійної працездатності;

2) визнати бездіяльність відповідача стосовно ненарахування та непризначення страхових виплат у зв'язку з професійним захворюванням та втратою професійної працездатності протиправною;

3) зобов'язати відповідача нарахувати та призначити страхові виплати у зв'язку з професійним захворюванням та втратою професійної працездатності з дня визначення втрати професійної працездатності - з 30.11.2016.

Ухвалою суду від 09.11.2018 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків (арк. спр. 37-38).

05.12.2018 позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 06.12.2018 позовну заяву прийнято до розгляду після усунення її недоліків та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (арк. спр. 1-2).

Ухвалою суду від 29.12.2018 вирішено подальший розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (арк.спр. 113).

Ухвалою суду від 23.01.2019 витребувано від Управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради Луганської області докази, відкладено розгляд справи (арк.спр. 159-160).

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала з підстав, викладених у відзиві від 03.01.2019 за вх. № 384/2019 (арк.спр. 116-119). Так, зазначила, що ОСОБА_3 звернувся до відділення у м. Лисичанську 01.12.2016 з заявою про призначення йому страхових виплат у зв'язку з професійним захворюванням, отриманим під час роботи на ДП «Первомайськвугілля» по місту тимчасового мешкання в м. Лисичанську згідно довідки від 29.11.2016 № 20972 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Ця заява спрямована на вибір формування справи про страхові виплати за місцем проживання.

Відповідач 05.12.2016 звернувся до відділення Фонду у Попаснянському районі про надання документів для формування особової справи ОСОБА_3 у зв'язку з тим, що ДП «Первомайськвугілля» належить до відділення в Попаснянському районі, яке, в свою чергу, направило запит до ДП «Первомайськвугілля» щодо надання документів для формування справи по страховим виплатам за зверненням ОСОБА_3 про призначення страхових виплат по втраті професійної працездатності у зв'язку з профзахворюванням, що отримане на ДП «Первомайськвугілля» 08.11.2016.

В.о. генерального директора ДП «Первомайськвугілля» Перепелиця Б.О. надав відповідь на запит від 03.01.2017 № 01/1-05, повідомивши, що у керівництва ДП «Первомайськвугілля» викликає сумніви достовірність даних щодо підстав набуття права на призначення страхових виплат ОСОБА_3, з приводу чого Попаснянським ВП ГУНП в Луганській області внесеного до ЄРДР відповідні відомості.

Відділення в Попаснянському районі передало документи по ОСОБА_3 до відділення в м. Лисичанську, яке виявило порушення в оформленні документів та повернуло їх відділенню в Попаснянському районі - акт за формою П-4 та довідку про заробітну плату, 06.07.2017 акт направлений без виправлень, і повернутий відповідачем 13.07.2017 для виправлення порушень. На даний час у відповідача немає оригіналу акта за формою П-4 ОСОБА_3

З посиланням на норми Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою КМУ від 30.11.2011 № 1232, представник відповідача зазначила, що в пункті 13 акта міститься висновок про наявність шкідливих умов праці по аналогічним робочим місцям по ВП шахта «Гірська» ДП «Первомайськвугілля». В цьому пункті повинен бути висновок про наявність шкідливих умов праці в.о. генерального директора. В пункті 12 акта вказується професія, під час роботи за якою були умови для розвитку професійного захворювання, в акті вказана професія «виконуючий обов'язки генерального директора». Обов'язки генерального директора ОСОБА_3 виконував протягом трьох місяців, і у керівництва ДП «Первомайськвугілля» виникли сумніви, що під час роботи в.о. генерального директора ОСОБА_3 були умови для розвитку професійного захворювання та з цього приводу ведеться слідство.

В порушення пункту 70 Порядку в пункті 12 акта вказана професія «виконуючий обов'язки генерального директора», не зважаючи на те, що ОСОБА_3 за останнім місцем роботи працював по професії «заступник технічного директора з охорони природи технічної дирекції», яка згідно пункту 17 акта є професією, під час роботи за якою були умови для розвитку професійного захворювання.

На виконання рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 05.09.2018 відповідачем прийнято оскаржувану постанову, якою відмовлено позивачу в призначенні страхових виплат відповідно до статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Також представник відповідача послалася на те, що ОСОБА_3 в позові вказав недостовірні дані щодо свого проживання та надав недійсну довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 29.11.2016 № 20972, а згідно пункту 1.5 Порядку № 11 справа про страхові виплати потерпілого формується за бажанням потерпілого в управліннях (відділеннях) Фонду за місцем знаходженням страхувальника або за місцем його проживання.

На підставі викладеного представник відповідача просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом встановлено таке.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1 (арк.спр. 127-128), згідно відомостей з трудової книжки НОМЕР_2 від 06.07.1992 у період з 02.03.2016 по 13.06.2016 працював на посаді виконуючого обов'язки генерального директора ДП «Первомайськвугілля», 13.06.2016 - увільнений від тимчасового виконання обов'язків генерального директора та повернутий до виконання своїх попередніх обов'язків технічного директора - першого заступника генерального директора, 01.08.2016 - переведений заступником технічного директора з охорони природи технічної дирекції ДП «Первомайськвугілля» (арк.спр. 122-126).

29.11.2016 ОСОБА_3 отримав довідку № 20972 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, місце проживання: АДРЕСА_2 (арк.спр. 26).

Згідно інформації, наданої УПтаСЗН Лисичанської міської ради 30.01.2019 вих. № 1124, ОСОБА_3 знятий з обліку в Інформаційному сегменті «Облік ВПО» 25.04.2017, причина зняття - вибув в інший район. Згідно даних Інформаційного сегменту «Облік ВПО» ОСОБА_3 перебуває на обліку в м. Нововолинськ Волинської області (арк.спр. 170).

11.11.2016 першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Луганській області І.М. Удовенком затверджено Акт розслідування причин виникнення хронічного захворювання від 08.11.2016, складений комісією у складі: голови - Подрєзової Світлани Юріївни, лікаря з гігієни праці відділу держнагляду в сфері гігієни праці управління з питань праці Головного управління Держпраці у Луганській області; членів комісії - Вашленка Валерія Валентиновича, начальника відділу профілактики виробничого травматизму Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Попаснянського району Луганської області, Шалімової Людмили Єгорівни, профпатолога КУ «Територіальне медичне об'єднання м. Лисичанськ», Касандіна Романа Вікторовича, виконуючого обов'язки технічного директора ДП «Первомайськвугілля», Підгорного Віктора Васильовича, голови Первомайської територіальної організації профспілки працівників вугільної промисловості України (арк.спр. 72-77).

Згідно з зазначеним Актом, професійне захворювання виникло за таких обставин: виконуючий обов'язки генерального директора ОСОБА_3 тривалий час працював в умовах підвищеної запиленості повітря робочої зони вугільно - породним пилом, шумом, що обумовлено експлуатацією недосконалої в частині пило-, шумо- утворення гірничо-видобувної техніки, незастосуванням на шахті засобів індивідуального захисту; причина виникнення професійного захворювання - багаторазова тривала дія вугільно - породного пилу, шуму та інших шкідливих факторів робочої зони з перевищенням ГДР під час роботи (пункти 16, 17).

На підтвердження обставин встановлення факту наявності професійного захворювання ОСОБА_3 надано копії Санітарно - гігієнічної характеристики умов праці від 22.07.2016 № 02.1-17/549 з доповненням від 11.10.2016 № 02.1-17/744, видані лікарем з гігієни праці відділу держнагляду в сфері гігієни праці Подрєзовою С.Ю. (арк.спр. 49-53), медичного висновку ЦЛЕК про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання від 25.10.2016 № 35/298, виданого ДУ «Інститут медицини праці Національної академії медичних наук України» (арк.спр. 54), довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12ААА № 008946 (арк.спр. 62), довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12ААА № 021025 від 13.11.2018, з зазначенням дати переогляду - 10.11.2020 (арк.спр. 150), протоколу засідання комісії з розслідування хронічного професійного захворювання робітника ДП «Первомайськвугілля» ОСОБА_3 від 07.11.2016 (арк.спр. 68-70).

01.12.2016 позивач звернувся до відповідача з заявою № 7474, в якій просив призначити виплату у зв'язку з професійним захворюванням, отриманим під час роботи в ДП «Первомайськвугілля» за місцем тимчасового мешкання за адресою: АДРЕСА_2 (арк.спр. 104).

05.12.2016 відповідачем направлено до Відділення виконавчої дирекції Фонду страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Попаснянському районі Луганської області (далі - Попаснянське відділення) запит № 02/2943 «Про надання документів для формування особової справи» (арк.спр. 190).

03.01.2017 ДП «Первомайськвугілля» направлено лист № 01/1-05 начальнику Попаснянського відділення у відповідь на запит щодо надання документів для формування справи по страховим виплатам за зверненням ОСОБА_3, в якому зазначено, що у керівництва ДП «Первомайськвугілля» викликає сумніви достовірність даних щодо підстав набуття права на призначення страхових виплат ОСОБА_3, у звязку з чим на підприємстві призначено проведення службової перевірки, яка триває. Інформація за результатами перевірки буде спрямована до відділення (арк.спр. 189).

16.02.2017 за № 01/1-133 ДП «Первомайськвугілля» повідомило начальника Попаснянського відділення, що проведеною перевіркою на підприємстві встановлено, що наявні записи щодо відвідування шахт та підземних спусків, здійснених, зокрема, ОСОБА_3, фальсифіковані в сторону збільшення їх кількості (арк.спр. 181).

Заступником начальника СВ Попаснянського ВП ГУНП в Луганській області направлено Попаснянському відділенню повідомлення від 24.02.2017 про початок досудового розслідування за повідомленням про складання посадовими особами ДП «Первомайськвугілля» завідомо неправдивих офіційних документів щодо відвідування шахт та підземних спусків для встановлення професійного захворювання у ОСОБА_3 (арк.спр. 182).

08.02.2017 за № 02/248 відповідачем направлено до Попаснянського відділення лист «Про результат розгляду документів для призначення страхових виплат ОСОБА_3.», в якому зазначено недоліки акта форми П-4 та довідки про заробітну плату, та висловлено прохання виправити порушення в цих документах (арк.спр. 188).

Представник відповідача у судовому засіданні пояснив, що довідка про заробітну плату була надана (арк.спр. 131), проте до акта зміни не внесені з посиланням на те, що таке не передбачено діючим законодавством.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 05.09.2018 у справі № 2-а/415/32/18 частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_3, визнано бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_3 від 01.12.2016 щодо призначення і здійснення страхових виплат, зобов'язано відповідача прийняти рішення за заявою ОСОБА_3 від 01.12.2016 щодо призначення і здійснення страхових виплат, у задоволенні решти вимог відмовлено (арк.спр. 28-32).

На виконання зазначеного рішення суду відповідачем прийнято постанову від 22.10.2018 № 1 про відмову у страхових виплатах та наданні соціальних послуг ОСОБА_3, відповідно до заяви від 01.12.2016 та поданих документів, та на підставі пункту 2 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» у зв'язку з тим, що рішення комісії з розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання у потерпілого ОСОБА_3 прийнято всупереч даним трудової книжки, та у зв'язку з поданням роботодавцем неправдивих даних (арк.спр. 135).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України від 23.09.1999 № 1105-ХІV «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 1105), Порядком призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженим постановою Правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 № 11 (далі - Порядок № 11, чинний на дату винесення оскаржуваної постанови), Порядком проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженим постановою КМУ від 30.11.2011 № 1232 (далі - Порядок № 1232).

Так, частинами першою - третьою статті 36 Закону № 1105 встановлено, що страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України "Про охорону праці". Підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення медичної, професійної та соціальної реабілітації, а також страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами.

Згідно із частиною першою статті 43 Закону № 1105 для розгляду справ про страхові виплати до Фонду подаються:

1) акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання за встановленими формами та/або висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності застрахованого чи копія свідоцтва про його смерть;

2) документи про необхідність подання додаткових видів допомоги.

Фонд розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів і приймає відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження зазначених документів (частина перша статті 44 Закону № 1105).

Відповідно до частини другої статті 44 Закону № 1105 рішення оформляється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім'ї та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах; до постанови додаються копії необхідних документів.

Частиною третьою статті 44 Закону № 1105 визначено, що Фонд може затримати страхові виплати до з'ясування підстав для виплат, якщо документи про нещасний випадок оформлені з порушенням установлених вимог.

Пунктом 1.3 Порядку № 11 визначено, що управління (відділення) Фонду розглядають справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або осіб, які мають право на страхові виплати, за наявності усіх необхідних документів, визначених Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон) та цим Порядком і приймають відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження останнього документа.

Частиною першою статті 45 Закону № 1105 визначено, що Фонд відмовляє у страхових виплатах і наданні соціальних послуг застрахованому, якщо мали місце:

1) навмисні дії, а також бездіяльність (приховування захворювань, невиконання приписів та обмежень лікаря) потерпілого, спрямовані на створення умов для настання страхового випадку;

2) подання роботодавцем, іншими органами, що беруть участь у встановленні страхового випадку, або потерпілим Фонду свідомо неправдивих відомостей про страховий випадок;

3) вчинення застрахованим умисного злочину, що призвів до настання страхового випадку.

Відповідно до пункту 1.10 Порядку № 11 Управління (відділення) Фонду може відмовити у страховій виплаті потерпілому у випадках, передбачених статтею 45 Закону.

Надаючи оцінку спірній постанові та зазначеним в ній підставам для відмови в призначенні страхових виплат ОСОБА_3, суд виходить з такого.

Позивач звернувся за призначенням страхових виплат на підставі Акта розслідування причин виникнення хронічного захворювання від 08.11.2016, затвердженого Головним управлінням Держпраці у Луганській області, який згідно з вимогами Закону № 1105 є належною підставою для призначення страхових виплат.

Доводи відповідача про дефектність такого Акта в межах спірних правовідносин оцінюються судом критично з огляду на наступне.

Пунктом 74 Порядку № 1232 визначено, що головний державний санітарний лікар Автономної Республіки Крим, області або міста утворює протягом трьох днів після отримання повідомлення за формою П-3 комісію з проведення розслідування причин виникнення професійного захворювання (далі - комісія з розслідування), до складу якої входять представник закладу державної санітарно-епідеміологічної служби, який здійснює санітарно-епідеміологічний нагляд за підприємством (голова комісії), представники лікувально-профілактичного закладу, роботодавця, первинної організації відповідної профспілки або уповноважена найманими працівниками особа з питань охорони праці

(у разі, коли профспілка на підприємстві відсутня), вищого органу профспілки, робочого органу виконавчої дирекції Фонду за місцезнаходженням підприємства, а також у разі потреби представники інших органів.

Відповідно до пункту 86 Порядку № 1232 за результатами розслідування комісія складає акт проведення розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 згідно з додатком 17. Акт за формою П-4 є документом, в якому зазначаються основні умови, обставини і причини виникнення професійного захворювання, заходи щодо запобігання розвитку професійного захворювання та забезпечення нормалізації умов праці, а також встановлюються особи, які не виконали відповідні вимоги законодавства про охорону праці і про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Згідно із абзацом другим пункту 87 Порядку № 1232 у разі незгоди члена комісії з розслідування із змістом акта за формою П-4 він його підписує, письмово викладає свою окрему думку, яка додається до акта і є його невід'ємною частиною, про що

робиться відмітка у зазначеному акті.

Матеріали справи свідчать, що Акт форми П-4 щодо ОСОБА_3 підписаний представником Фонду без зауважень.

Крім того, Акт П-4 не оскаржено відповідачем чи будь-якою іншою особою, він є чинним. Про можливість оскарження Акта П-4 представником Фонду йдеться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 2а-2555/11/2670. Проте представник Фонду не скористався ні правами, визначеним Порядком № 1232, ні правом судового оскарження, тому не вправі піддавати сумніву висновки, викладені в такому Акті, затвердженому уповноваженим органом - ГУ Держпраці в Луганській області.

Щодо такої підстави як подання роботодавцем неправдивих відомостей, суд зауважує, що представником позивача надано суду відповідь начальника СВ Попаснянського ВП ГУНП в Луганській області від 01.09.2017 № 23753/111/56-2017 на адвокатський запит, в якій зазначено, що досудове розслідування у кримінальному провадження № 0000164 за фактом складання посадовими особами ДП «Первомайськвугілля» завідомо неправдивих офіційних документів щодо відвідування шахт, в тому числі ОСОБА_3, триває, суб'єкти злочину не встановлені, про підозру особи не повідомлялися (арк.спр. 176).

Відповідно, факт подання роботодавцем неправдивих відомостей у визначений спосіб не встановлено, листи ДП «Первомайськвугілля» з приводу сумнівів у набутті ОСОБА_3 права на страхові виплати не є належним доказом наявності такого факту.

Оцінюючи правомірність оскаржуваного рішення відповідача, суд керується критеріями, закріпленими у частині другій статті 2 КАС України, що відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб'єкта.

Так, відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У пункті 58 рішення ЄСПЛ від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04) зокрема, зазначено, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Тобто, з метою дотримання принципу верховенства права суб'єкти владних повноважень, приймаючи рішення владно-управлінського характеру, мають належним чином його мотивувати. Мотивація прийняття рішення суб'єктом при здійсненні ним владних управлінських функцій має оцінюватися судом при здійсненні контролю за виконанням судових рішень.

З огляду на те, що постанова від 22.10.2018 № 1 не містить зазначення обставин, у зв'язку з якими відповідачем зроблено висновок, що рішення комісії з розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання у потерпілого ОСОБА_3 прийнято всупереч даним трудової книжки та подання роботодавцем неправдивих даних, оскаржуване рішення не відповідає вимозі щодо обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень, яка закріплена пунктом 3 частини другої статті 2 КАС України, та на дотриманні якого неодноразово наполягав ЄСПЛ.

Також суд вважає, що відповідачем не дотримано одного з елементів критерію «необхідності у демократичному суспільстві», а саме - принципу пропорційності. Який, в свою чергу, вимагає встановлення балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване оскаржуване рішення суб'єкта владних повноважень, що призвело до негативних наслідків для позивача за відсутності будь-якої вини останнього.

Такого правового висновку дійшов Верховний Суд у справі № 820/2262/17 (провадження №К/9901/1650/18), який викладено в постанові від 18.04.2018.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово робив визначення критерію «необхідності у демократичному суспільстві». Так, за практикою Суду при визначенні питання «необхідності у демократичному суспільстві» держави користуються певною свободою розсуду, межі якої залежать від сфери, що вступає в конфлікт з гарантованим правом. Будь-яке непропорційне втручання з боку держави у фундаментальне право передбачене ст.8 Європейської конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» не буде вважатися необхідним у демократичному суспільстві.

Оскаржуване рішення відповідача не відповідає критерію необхідності у демократичному суспільстві, оскільки для позивача відмова в призначенні страхових виплат з підстав, не визначених законом, означає позбавлення права на належне соціальне забезпечення.

Тобто оскаржуване рішення не відповідає також критеріям, визначеним пунктом 8 частини другої статті 2 КАС України.

Також суд зауважує щодо недотримання відповідачем критерія своєчасності прийняття рішення, протягом розумного строку, оскільки фактично заява позивача від 01.12.2016 була розглянута лише через 2 роки, і на виконання судового рішення.

Наведені обставини є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Щодо посилань представника відповідача, що позивач 01.12.2016 звернувся з заявою, спрямованою виключно на вибір формування справи про страхові виплати за місцем проживання, суд зауважує, що в оскаржуваній постанові відсутні посилання на таку підставу для відмови в призначенні страхових виплат як незвернення позивача з заявою встановленого зразка. Крім того, при надходженні зазначеної заяви відповідачем вживалися заходи з метою зібрання необхідних документів та вирішення питання щодо призначення страхових виплат, при цьому жодним чином ОСОБА_3 не роз'яснювалася необхідність звернення з заявою іншої форми протягом тривалого часу - з 01.12.2016. Зазначене свідчить, що відповідачем заяву від 01.12.2016 було фактично розцінено як заяву належної форми про призначення страхових виплат, тому відповідач як суб'єкт владних повноважень в ході судового розгляду справи не вправі посилатися на недотримання позивачем форми заяви як на підставу прийняття оскаржуваної постанови.

Також суд зауважує, що дійсно форма заяви затверджена наказом Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 19.03.2008 № 188 «Про затвердження зразків заяв та постанов про призначення, перерахування та проведення страхових виплат потерпілим (членам їх сімей)», проте стаття 44 Закону № 1105 не містить окремих зауважень, що заява має бути саме встановленого Фондом зразка.

Стосовно доводів відповідача про те, що ОСОБА_3 наразі знятий з обліку як внутрішньо переміщена особа в УПСЗН Лисичанської міської ради, тому відсутні підстави призначати йому страхові виплати саме відповідачем, суд зазначає таке.

Згідно із пунктом 1.5 Порядку № 11 справа про страхові виплати потерпілого формується за бажанням потерпілого в управліннях (відділеннях) Фонду за місцем знаходженням страхувальника або за місцем його проживання.

Дійсно, за інформацією УПСЗН Лисичанської міської ради ОСОБА_3 25.04.2017 знятий з обліку в Інформаційному сегменті «Облік ВПО», перебуває на обліку в м. Нововолинськ Волинської області (арк.спр. 170), разом з тим, правовідносини між сторонами виникли 01.12.2016, коли місцем проживання позивача було м. Лисичанськ Луганської області, тобто обовязок з належного розгляду заяви ОСОБА_3 від 01.12.2016 виник саме в грудні 2016 року, і відповідач мав належним чином вирішити питання щодо призначення страхових виплат позивачу, і у разі зміни його місця проживання вчинити дії, передбачені законодавством - передати справу за новим місцем проживання, або за місцезнаходженням страхувальника.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає таке.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зважаючи на обставини справи, суд встановив, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправною та скасування постанови Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області в особі Лисичанського міського відділення від 22 жовтня 2018 року № 1 «Про відмову у страхових виплатах та наданні соціальних послуг ОСОБА_3».

Щодо позовних вимог про визнання бездіяльності відповідача стосовно ненарахування та непризначення страхових виплат, та зобов'язання відповідача нарахувати та призначити страхові виплати у зв'язку з професійним захворюванням та втратою працездатності з 30.11.2016, вони задоволенню не підлягають, оскільки належним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови, та, з огляду на наявність дискреційних повноважень відповідача при прийнятті рішень про призначення чи відмову в призначенні страхових виплат, зобов'язання відповідача вирішити питання щодо призначення та виплати ОСОБА_3 страхових виплат на підставі заяви від 01 грудня 2016 року вх. № 7474 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, а саме - оцінки правомірності підстав для відмови в призначенні страхових виплат, наведених відповідачем.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що посилання відповідача на відсутність оригіналу Акта П-4 є безпідставними, оскільки відповідач має можливість витребувати цей Акт.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно із частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем за подання до суду даного позову сплачено судовий збір у розмірі 1409,60 грн.

Частиною восьмою статті 139 КАС України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, суд вважає за необхідне присудити на користь Позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1409,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 5, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1) задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області в особі Лисичанського міського відділення від 22 жовтня 2018 року № 1 «Про відмову у страхових виплатах та наданні соціальних послуг ОСОБА_3».

Зобов'язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області в особі Лисичанського міського відділення (93113, Луганська область, м. Лисичанськ, вул. ім. В. Сосюри, 347) вирішити питання щодо призначення та виплати ОСОБА_3 страхових виплат на підставі заяви від 01 грудня 2016 року вх. № 7474 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області на користь ОСОБА_3 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1409,60 (одна тисяча чотириста дев'ять гривень 60 коп.) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через Луганський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 08 лютого 2019 року.

Суддя А.Г. Секірська