Справа № 362/2210/18
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2019-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 362/2210/18 Суддя першої інстанції: Панова Г. В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Епель О.В., Карпушової О.В.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Васильківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на прийняте у порядку письмового провадження рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Васильківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2018 року ОСОБА_1 (далі Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Васильківського міськрайонного суду Київської області з позовом до Васильківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області (далі Відповідач, Васильківське ОУПФ) про:

- визнання протиправними дій Васильківського ОУПФ щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку на пільгових умовах згідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- визнання протиправним та скасування рішення за №1339/04 від 02.03.2018 року про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 , прийняте Васильківським ОУПФ;

- зобов`язання Васильківського ОУПФ призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зі зменшенням пенсійного віку з часу набуття права на пенсію.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04.05.2018 року справу передано на розгляд до Київського окружного адміністративного суду за встановленою законом підсудністю.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 22.10.2018 року позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Васильківського УОПФ від 02.03.2018 року №1339/04 про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 ;

- зобов`язано Васильківське ОУПФ призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно зі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зі зменшенням пенсійного віку з часу набуття права на пенсію.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що Позивач має право на зменшення пенсійного віку у зв`язку з участю в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та наявними у матеріалах справи документами, а твердження Відповідача щодо відсутності чіткої вказівки на населений пункт чи об`єкт, де виконувалися роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, не можуть бути перешкодою для реалізацією особою передбаченого чинним законодавства права на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку.

Відмовляючи у задоволенні іншої частини позовних вимог, суд зауважив, що чинним законодавством передбачено право органів Пенсійного фонду України за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії приймати рішення як про призначення, так і про відмову в її призначенні, у зв`язку з чим відсутні підстави стверджувати про протиправність дій Відповідача щодо відмови у призначенні пенсії Позивачу.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його у повному обсязі та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що у наявних у матеріалах справи документах, що не спростовано судом першої інстанції, відсутні відомості щодо населених пунктів чи об`єктів, на яких ОСОБА_1 брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а відтак немає правових підстав для призначення Позивачу пенсії зі зменшенням пенсійного віку. Крім того, зауважує на неможливості забезпечити перевірку достовірності виданого ОСОБА_1 посвідчення ліквідатора аварії на Чорнобильській АЕС з огляду на те, що останнє видано Донецькою обласною державною адміністрацією. Підкреслює, що судом першої інстанції було визнано правомірними дії Васильківського ОУПФ щодо відмови у призначення ОСОБА_1 пенсії зі зменшенням пенсійного віку.

Після усунення визначених в ухвалі від 06.12.2018 року про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.12.2018 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі заперечень на апеляційну скаргу до 25.01.2019 року та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 05.02.2019 року.

У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

У судовому засіданні представник Відповідача доводи апеляційної скарги підтримав та просив суд її вимоги задовольнити повністю з викладених у ній підстав.

Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибув.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не є предметом апеляційного оскарження, судова колегія вважає за необхідне здійснювати перевірку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги Васильківського ОУПФ.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з такого.

Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 16-17), є учасником ліквідації наслідків аварії на чорнобильській АЕС у 1986-1987 роках (категорія 2), що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 07.04.1994 року, виданого Донецькою обласною державною адміністрацією (а.с. 21).

19.12.2017 року Позивач звернувся до Відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с. 60-61).

Рішенням Васильківського ОУПФ від 02.03.2018 року №1339/04 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку, оскільки зі змісту наданих документів неможливо визначити періоди, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувалися роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що, у свою чергу, не дає можливості визначити право на пенсію зі зниженням пенсійного віку (а.с. 22-23).

На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів ст. ст. 10, 55, 65 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи», Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління ПФ України від 25.11.2005 року № 22-1, суд першої інстанції дійшов висновку про безпідставність відмови у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, оскільки Позивачем подано достатньо документів, якими підтверджується факт його участі у роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

З таким висновком суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Положеннями ст. 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи» (далі Закон) закріплено, що підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Статтею 10 вказаного Закону передбачено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців*, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 1 ст. 55 Закону особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які:

- працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів 10 років;

- які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів 8 років;

- які працювали з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 10 до 14 календарних днів, у 1988 році - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році 5 років.

Відповідно до абз. 7 пп. 7 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління ПФ України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі Порядок), до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, такі документи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 для призначення пенсії із зниженням пенсійного віку було подано до Васильківського ОУПФ, зокрема, такі документи:

- копію посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986-1987 роках серії НОМЕР_1 (а.с. 21);

- копію архівної довідку Центрального архіву Міністерства оборони Республіки Білорусь № 12/2233 від 26.08.1993 року, відповідно до якої, згідно з архівними документами військової частини НОМЕР_2 (зокрема, наказами командира в/ч НОМЕР_2 ) рядовий ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період з 05.11.1986 року по 10.06.1987 року (а.с. 26). При цьому, у вказаній довідці зазначено, що рядовий ОСОБА_1 приймав участь у роботах по дезактивації населених пунктів та місцевості, ведення радіаційної розвідки і спецобробки населення і техніки як в зоні відчуження, так і в тридцяти кілометровій та десяти кілометровій зоні, а також безпосередньо на території ЧАЕС;

- копію військового квитка серії НОМЕР_3 від 24.10.1986 року (а.с. 24-25), в якому зазначені аналогічні відомості про період участі (роботи) Позивача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Крім того, судом першої інстанції зі змісту доданої Васильківським ОУПФ до відзиву на позову архівної довідки Міністерства оборони Республіки Білорусь від 14.02.2018 року № 4/1234 (а.с. 49-50) встановлено, що у документах архівного фонду «Войсковая часть 28053 (189 отдельная мобильная бригада), до 01.12.1987 г. в/ч НОМЕР_2 (259 отдельный механизированный полк Гражданской обороны)» у книзі алфавітного обліку особистого складу, що приймав участь у ліквідації наслідків аварії на чорнобильній АЕС, в/ч НОМЕР_2 за 1986-1987 рр. значиться за №56 рядовий ОСОБА_1 .

Поряд з цим, Київський окружний адміністративний суд вірно підкреслив, що в указаній довідці від 14.02.2018 року №4/1234 зафіксовано, що місця дислокації військової частини у зоні ліквідації наслідків аварії на Чорнобильній АЕС перебували в зоні відселення, за межами 30 км зони. Водночас, особовим складом полку роботи по дезактивації населених пунктів та місцевості, а також ведення радіаційної розвідки і спеціальної обробки населення і техніки, проводилися як в зоні відселення, так і в 30 км зоні, 10 км зоні та на території Чорнобильської АЕС.

Крім того, зі змісту вказаної довідки випливає, що у журналах обліку доз радіоактивного опромінення особового складу в/ч 11905 управління 2 механізованого батальйону вказана доза опромінення (в мл. / р) наростаючим підсумком за датами вимірювання: «Взв. РХР. ряд. ОСОБА_1 станом на 09.05.1987 року доза опромінення 326», відомостей з 10 травня по 09 червня 1987 року немає.

Отже, на думку колегії суддів, Київський окружний адміністративний суд обґрунтовано зазначив, що ОСОБА_1 було подано достатню кількість документів для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, передбачених п. 2.1 Порядку.

При цьому, доводи Апелянта про те, що відсутність чітко визначеного періоду та відомостей щодо населеного пункту чи об`єкту, на якому здійснювалися Позивачем роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, унеможливлює призначення останньому пенсії зі зменшенням пенсійного віку, судовою колегією оцінюється критично з огляду на таке.

Відповідно до ст. 65 Закону учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМ України від 20.01.1997 року №51 затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Вказаним Порядком визначено, зокрема, правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, коло осіб, яким вони видаються.

Як вже зазначалося раніше, Порядком передбачено, що при призначенні (перерахунку) пенсії за віком надаються, зокрема, документи, які засвідчують особливий статус особи, та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, форма якої затверджена постановою Державного комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 року №122.

Документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими Законом є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Такі документи, як довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження відповідно до статті 15 Закону є лише підставою для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

За змісту наведених норм вбачається, що єдиним документом, що підтверджує статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом, зокрема, призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Зазначену позицію підтримує Верховний Суд, зокрема, у постановах від 02.11.2018 року у справі №398/3389/16-а(2-а/398/186/16), від 11.12.2018 року у справі №750/4895/17.

Таким чином, як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, викладеними в архівних довідках Центрального архіву Міністерства оборони Республіки Білорусь від 26.08.1993 року № 12/2233 та від 14.02.2018 року № 4/1234 відомостями підтверджується, що ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, зокрема, у період з 06.11.1986 року по 01.12.1986 року не менше 5 календарних днів. Крім того, у вказаних довідках зазначено, що особистим складом полку в/ч НОМЕР_2 (у якій перебував Позивач) проводились роботи по дезактивації населених пунктів та місцевості, ведення радіаційної розвідки і спецобробки населення і техніки як в зоні відчуження, так і в тридцяти кілометровій та десяти кілометровій зоні, а також безпосередньо на території Чорнобильській АЕС.

Посилання Апелянта на відсутність первинних документів, які підтверджують період перебування Позивача у зоні відчуження, зокрема у зв`язку з тим, що місце несення служби ОСОБА_1 2 км на схід від м. Брагіно, не входить до списку населених пунктів зони відчуження, а віднесено до зони гарантованого добровільного відселення, є безпідставним та висновки суду першої інстанції не спростовує, оскільки вказане свідчить про місце дислокації військової частини та не нівелює відомості запису, що міститься у військовому квитку, відповідно до якого Позивач брав участь в ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС в період з 10.11.1986 року до 10.06.1987 року.

Викладене, на переконання судової колегії, у поєднанні з встановленими обставинами у сукупності, дає підстави для висновку, що згадані документи у поєднанні з наявністю у ОСОБА_1 статусу «учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» дають змогу стверджувати, що у 1986 останній брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме в зоні відчуження.

Виходячи з комплексного аналізу приписів ст.ст. 15, 55 Закону та положень п. 2.1 Порядку, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції щодо протиправності рішення Відповідача у задоволенні заяви ОСОБА_1 про призначення йому пенсії із зменшенням пенсійного віку обґрунтованими, оскільки останнім було подано необхідні передбачені Законом та приписами Порядку документи для її призначення.

Посилання Апелянта на те, що Київським окружним адміністративним судом було підтверджено правомірність дій Васильківського ОУПФ щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, а тому інша частина позовних вимог задоволена безпідставно, судова колегія оцінює критично, оскільки, як було встановлено раніше, відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій Васильківського ОУПФ щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку на пільгових умовах згідно ст. 55 Закону, суд зауважив про наявність передбаченого п. 4.7 Порядку повноваження органів Пенсійного фонду України приймати за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії альтернативних рішень про призначення або відмову в її призначенні. Проте, за наслідками правової оцінки змісту рішення Васильківського ОУПФ, Київським окружним адміністративним судом було зазначено про його протиправність та необхідність скасування.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Васильківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді О.В. Епель

О.В. Карпушова

Повний текст постанови складено « 05» лютого 2019 року.