Справа № 809/439/17
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2019-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2019 р. справа № 809/439/17

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Біньковської Н.В.,

за участю: секретаря судового засідання Хоми О.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Федишин О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 03.11.2015,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася в суд з адміністративним позовом до Коломийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 03.11.2015.

Позов обґрунтовано тим, що податкове повідомлення-рішення № від 03.11.2015 відповідачем прийнято в порушення вимог абз. "д" п.п. 164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України, без з'ясування суми анульованого основного боргу по кредиту та окремо процентів, комісії, штрафних санкцій, курсової різниці й інших нарахувань, здійснених банківською установою.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.06.2017, залишеною без змін судом апеляційної інстанції, в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постановою Верховного суду від 02.10.2018 постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.06.2017 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2017 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.12.2018 у справі замінено відповідача - Коломийську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС в Івано-Франківській області належним відповідачем - Головним управлінням ДФС України в Івано-Франківській області.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги, викладені в позовні заяві, підтримав в повному обсязі. Зазначив, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем на припущеннях, без з'ясування складових прощеного боргу. Просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав, наведених в письмовому запереченні (а.с.22). Зазначила, що згідно абз. "д" п.п. 164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України, в редакції станом на 2014 рік, податок на доходи фізичних осіб нараховується на всю суму прощеного боргу, без розмежування на основний бог, відсотки чи пеню. У задоволенні позову просила відмовити повністю.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані суду письмові докази, судом встановлено наступне.

17.06.2008 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено Договір про надання споживчого кредиту №0, згідно якого позичальнику надано кредит в іноземній валюті в сумі 75600,00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 3666985,08 грн., з відсотковою ставкою 13,5 % річних (а.с.239).

11.07.2014 між ПАТ «Дельта Банк», до якого перейшло право вимоги по Договору №0 від 17.06.2008, та ОСОБА_3 укладено Додатковий договір № 2, згідно пункту 3 якого сторони домовились здійснити прощення (анулювання) боргу за Договором на суму в розмірі 1238661,19 грн. у відповідності до статті 605 Цивільного кодексу України. Також сторони домовились, що пункт 3 цього Додаткового договору починає застосовуватись з моменту здійснення позичальником сплати заборгованості за Договором в розмірі суми не менше ніж 25200,00 доларів США. Крім цього, сторони домовились що підписанням цього Додаткового договору позичальник стверджує, що він повідомлений про те, що згідно пп.«д» п.164.2.17 Податкового кодексу України позичальник зобов'язаний самостійно сплатити податок з доходів, сума яких складає анульовану кредитором суму боргу в розмірі 1238661,19 грн., та відобразити їх у своїй річній податковій декларації (а.с.29).

11.07.2014 позивачем виконано умови Додаткового договору в частині сплати заборгованості за Договором в сумі 25200,00 доларів США згідно квитанції № 58344495 (а.с.36).

В період з 25.05.2017 по 31.05.2017 Коломийською ОДПІ ГУ ДФС в Івано-Франківській області проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо суми боргу анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням за період з 01.01.2014 по 31.12.2014, за результатами якої складено акт №1624/171/НОМЕР_1 від 15.10.2015. Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164; підпункту "б" пункту 171.2 статті 171; підпункту "в" підпункту 168.4.5, підпункту 168.4.8 пункту 168.4 статті 168; пункту 167.1 статті 167 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок з доходів фізичних осіб. Крім того, порушено пункт 179.1 статті 179; підпункт 49.18.4 пункт 49.18 статті 49 Податкового кодексу України - неподання декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік (а.с.25).

Так, податковим органом встановлено, що позивачем в другому кварталі 2014 року отримано дохід у вигляді "додаткового блага" в сумі 1238661,19 грн. від ПАТ "Дельта Банк", оскільки банком анульовано позивачу частину кредитної заборгованості в розмірі 1238661,19 грн. шляхом підписання Додаткового договору від 11.07.2014 №2 до Договору про надання споживчого кредиту від 17.06.2008 №0.

На підставі акта перевірки від 15.10.2015 №1624/171/НОМЕР_1 Коломийською ОДПІ ГУ ДФС в Івано-Франківській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 03.11.2015 №, яким позивачу визначено суму грошового зобов`язання з податку з доходів фізичних осіб у розмірі 263081,00 грн., у тому числі 210328,80 грн. за основним платежем та 52752,20 грн. за штрафними санкціями.

Згідно пункту 6.1. статті 6 ПК України податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Підпунктом 16.1.3. пункту 16.1. статті 16 ПК України визначено, що платники податків зобов'язані подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно підпункту 16.1.4. пункту 16.1. статті 16 ПК України платники податків зобов'язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи, що, у відповідності до статті 36 Кодексу, є податковим обов'язком.

Підпунктом 14.1.56 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що доходи - це загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Згідно з підпунктом 162.1.1 пункту 162.1 Податкового кодексу України платникам податку є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Відповідно до підпункту 163.1.1 пункту 163.1 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

У відповідності до підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодекс України (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України (тут і надалі ЦК України в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин), передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі статтею 605 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Аналіз наведених норм законів дає підстави для висновку, що додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує дохід платника податку. Водночас, в разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Таким чином, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається в його оподатковуваний дохід. Разом з тим проценти, які нараховані банком за умовами договору за користування кредитом, та підвищені проценти, нараховані у разі прострочення платежу, не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, нарахованих за користування кредитом, та підвищених процентів, нарахованих у разі прострочення платежу, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.

Відсутність в підпункті "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) точності щодо визначення додаткового блага у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (процентного) кредитором за його самосійним рішенням, була усунута шляхом внесення змін Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 №71-VIII, який набрав чинності з 01.01.2015.

Таким чином, законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, прощені (анульовані) кредитором.

Як встановлено судом, банком прощено (анульовано) позивачу борг за кредитом в розмірі 1238661,19 грн. Відповідно до умов пункту 4 Додаткового договору №2 від 11.07.2014 позивач повідомлена про обов'язок самостійно сплатити податок з доходів фізичних осіб з суми анульованого боргу за кредитом і відобразити такий дохід у річній податковій декларації.

Отже, позивачу повідомлено про те, що відповідно до пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України анульована (прощена) сума заборгованості є доходом позивача, отриманим ним як додаткове благо, та необхідність самостійної сплати податку з такого доходу і відображення у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб.

Згідно довідки АТ «Дельта Банк» від 23.01.2019 анульована (прощена) частина заборгованості згідно Додаткового договору від 11.07.2014 за Кредитним договором №0 від 17.06.2008 становить 1238661,19 грн., з яких: 879896,79 грн. - тіло кредиту; 358764,40 грн. - сума нарахованих процентів.

Таким чином, об'єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб є сума анульованого (прощеного) кредитором основного боргу по кредитному договору в розмірі 879896,79 грн.

Згідно з пунктом 167.1 статті 167 Податкового кодексу України (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 16 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 17 відсотків.

Станом на 01.01.2014 року мінімальна заробітна плата складала 1218 грн. Таким чином, до суми 12180 грн. застосовується ставка 15% (1827 грн.), а до суми перевищення (879896,79 - 12180) 867716,79 грн. застосовується ставка 17% (147511,85 грн.), таким чином, загальна сума податку складає (1827 + 147511,85) 149338,85 грн.

Відповідно до пункту 179.7 статті 179 Податкового кодексу України фізична особа зобов'язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій нею податковій декларації. Сума податкових зобов'язань донарахована контролюючим органом, сплачується до відповідного бюджету у строки, встановлені цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 54.3.5. пункту 54.3. статті 53 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом.

За приписами п.179.1 ст.179 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Згідно пп.49.18.4 п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України, неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), тягнуть за собою накладення штрафу за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Пунктом 123.1. статті 123 ПК України встановлено, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Таким чином, у зв'язку з тим, що контролюючим органом самостійно визначено суму податкового зобов'язання, сума штрафу становить 37334,71 грн. (149338,85 х 25%). Крім того, позивачем не подано декларацію про майновий стан і доходи за 2014 рік, тому, згідно п.120.1 статті 120 Податкового кодексу України застосовано штрафну санкцію у розмірі 170,00 грн. Загальна сума штрафної санкції за встановленими в судовому засіданні обставинами, повинна становити 37504,71 грн. (37334,71 + 170).

Підсумовуючи зазначене вище, суд приходить до висновку, що відповідачем протиправно визначено позивачу грошове зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на суму 76237,44 грн., з яких 60989,95 грн. за основним платежем та 15247,49 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Відтак, позов слід задовольнити частково, а саме визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Коломийської ОДПІ ГУ ДФС в Івано-Франківській області № від 03.11.2015 в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 76237,44 грн., з яких 60989,95 грн. за основним платежем та 15247,49 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

У відповідності до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 185,60 грн. (29%).

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Коломийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області № від 03.11.2015 в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 76237,44 грн., з яких 60989,95 грн. за основним платежем та 15247,49 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Стягнути на користь ОСОБА_3 (код НОМЕР_1, АДРЕСА_1) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (, вул. Незалежності 20, м. Івано-Франківськ, 76018) 185,60 грн. (сто вісімдесят п'ять гривень 60 копійок) сплаченого судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду апеляційної інстанції через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Біньковська Н.В.

Рішення складене в повному обсязі 08.02.2019.