Справа № 280/4732/18
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2019-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року Справа № 280/4732/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1), в особі представника ОСОБА_2 (АДРЕСА_2), до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (вул. Гагаріна, 2-Б, м. Запоріжжя, 69057) про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

09.11.2018 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач або ОСОБА_1), в особі представника ОСОБА_2, до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя (далі - відповідач або Центральне ОУПФУ м.Запоріжжя), треті особи - Головне управління Державної казначейської служби у Запорізькій області та Управління Державної казначейської служби у м. Запоріжжя Запорізької області, в якій позивач просить суд: зобов'язати відповідача сформувати і подати до Управління Державної казначейської служби у м. Запоріжжя Запорізької області подання про повернення позивачу збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 8269,65 грн., сплаченого під час нотаріального оформлення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 від 08.08.2018, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Якібюк Ю.А. та зареєстрованого в реєстрі за №3233, відповідно до квитанцій за №0006438 від 08.08.2018 та за №0006434 від 08.08.2018.

Також просить стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що на підставі договору купівлі-продажу він придбав у власність квартиру. При укладанні договору купівлі-продажу ним був сплачений збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 1% вартості від придбаної квартири, а саме в розмірі 8269,65 грн. Проте, відповідно до п.9 ст.1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 не повинен сплачувати збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, оскільки придбав житло вперше. Позивач звернулась до відповідача з заявою щодо надання йому подання про повернення помилково (надмірно) сплаченої суми збору. Однак Центральне ОУПФУ м.Запоріжжя відмовилось видати подання, повідомивши ОСОБА_1 про те, що органи Пенсійного фонду в повній мірі не володіють інформацією щодо осіб, які придбавають житло вперше. Вважаючи, що відсутність можливості у територіальних управлінь Пенсійного фонду України встановити придбання квартири конкретною особою вперше не може ставитись в провину особі та порушувати її права, позивач звернулась з даним позовом до суду.

Ухвалою судді від 13.11.2018 позовна заява залишена без руху, наданий позивачу строк для усунення недоліків позову.

21.11.2018 від позивача до суду надійшов уточнений позов, в якому зміст позовних вимог не змінився.

Ухвалою від 22.11.2018 було відкрите провадження у справі, призначене підготовче засідання на 19.12.2018.

10.12.2018 до суду надійшов відзив відповідача на позов (вх.№40335) в якому зазначено, що, на сьогоднішній день в Україні не існує єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та, відповідно, органу, компетентного видавати довідки на підтвердження обставин первинного придбання житла. Надані позивачем документи не є беззаперечними доказами того, що ним майно придбавалось вперше. Таким чином, за відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше, відповідач позбавлений законної можливості сформувати подання про повернення коштів з бюджету. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

17.12.2018 до суду надійшла заява представника позивача (вх.№41308) про розгляд справи без її участі, у зв'язку із зайнятістю в іншому судовому провадженні.

Ухвалою суду від 19.12.2018 закрито підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду по суті на 15.01.2019.

15.01.2019 від представника позивача надійшла заява (вх.№1679) в якій зазначено, що навіть якщо допустити, що територіальні органи Пенсійного фонду України позбавлені можливості встановити придбання квартири конкретною особою вперше, то ця обставина не може ставитися в провину особі, оскільки не визначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може призводити до порушення чи обмеження прав громадян, які наділені такими правами. Також просить суд розглядати справу за його відсутності.

З урахуванням вимог ст.ст. 205, 229 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження та на підставі наявних у ній доказів.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з'ясував наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 08 серпня 2018 року позивач придбав за Договором купівлі - продажу квартири, який зареєстровано в реєстрі за № 3233, квартиру загальною площею 71,71 кв.м жилою площею 46,12 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 13-14).

В п.2.2 Договору купівлі - продажу квартири від 08.08.2018 зазначено, що згідно звіту про оцінку майна від 01.08.2018 зробленого суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «Земля плюс 2006» ринкова вартість квартири становить 826965,00 грн. (а.с. 13).

Однак, відповідно до п.2.1 Договору купівлі - продажу квартири від 08.08.2018 за домовленістю сторін купівля-продаж здійснюється за 594465 грн. Зазначену суму продавець (в особі представника) одержав від покупця повністю до підписання цього договору, будь-яких матеріальних претензій, які б стосувались розрахунку за продану квартиру продавець до покупця не має (а.с. 13).

У вересні 2018 року позивач (представник позивача) звернувся до відповідача зі зверненням щодо повернення збору з операцій купівлі-продажу нерухомого майна за договором купівлі-продажу квартири від 08.08.2018.

Листом від 21.09.2018 за №16348/08.01 Центральне ОУПФУ м.Запоріжжя повідомило позивача, що Державний реєстр речових прав на нерухоме майно не містить вичерпний перелік власників нерухомого майна, відповідно органи Пенсійного фонду в повній мірі не володіють інформацією щодо осіб, які придбавають житло вперше. В зв'язку з чим відповідач позбавлений законної можливості надати подання про повернення коштів з бюджету (а.с. 17).

Позивач, не погодившись з відмовою відповідача щодо повернення помилково (безпідставно) сплачених коштів, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного: під час розгляду справи судом встановлено, що, відмовляючи позивачу у поверненні помилково сплачених коштів (видачі подання на повернення помилково сплачених коштів), відповідач послався на відсутність єдиної бази, за допомогою якої можна визначити обставини придбання житла особою, та органу, компетентного видавати довідки на підтвердження обставин придбання житла. Зазначене, на думку відповідача, свідчить про відсутність підстав для повернення коштів.

Разом з тим, суд не погоджується з правомірністю такої відмови та зазначає, що, відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах, встановлених законом.

Порядок справляння та використання збору на обов'язкове державне пенсійне страхування визначений Законом України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» №400-97/ВР від 26.06.1997 зі змінами та доповненнями (далі Закон №400-97/ВР).

Відповідно до п.9 ст.1 Закону №400-97/ВР платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є: підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше..

Таким чином, законодавець виключив зі складу осіб, які є платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, певні категорії суб'єктів, у тому числі громадян, які придбавають житло вперше.

Згідно з п.8 ст.2 Закону №400-97/ВР об'єктом оподаткування є для платників збору, визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону, - вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Отже, громадяни, які придбавають нерухоме майно у вигляді житла вперше, не є платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування та звільнені від обов'язку сплачувати такий збір в розмірі 1% від вартості нерухомого майна. Для встановлення наявності обставин, які звільняють громадянина від сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування при купівлі житла, необхідно перевірити, чи придбавається таке нерухоме майно особою вперше.

На підтвердження факту придбання житла, а також того, що вищезазначене нерухоме майно придбано вперше, позивачем до матеріалів справи надано: договір купівлі - продажу квартири від 08.08.2018, відповідно до якого ОСОБА_1 придбав квартиру АДРЕСА_3 (а.с.13-14); Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08.08.2018 (а.с.15); Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта ОСОБА_1 (а.с. 20-21); квитанцію №0006434 від 08.08.2018 про сплату позивачем 5944,65 гривень, призначення платежу - збір з операцій придбання (купівлі - продажу) нерухомого майна, інн НОМЕР_1 ОСОБА_1 (а.с.17); квитанцію №0006433 від 08.08.2018 про сплату позивачем 2325,00 гривень, призначення платежу - збір з операцій придбання (купівлі - продажу) нерухомого майна, інн НОМЕР_1 ОСОБА_1 (а.с. 16).

Також, позивачем надано лист ТОВ «ЗМБТІ» №7325 від 27.08.2018 в якому зазначено, що з 01.01.2013 реєстрацію речових прав на нерухоме майно, в тому числі реєстрацію речових прав власності на нерухоме майно, здійснюють реєстратори Державної реєстраційної служби та нотаріуси, як спеціальні суб'єкти. Реєстраційні книги з записами про реєстрацію прав власності на об'єкти нерухомого майна передані ТОВ «ЗМБТІ» до відповідних реєстраційних служб на початку 2014 року. БТІ не має можливості надати інформацію щодо реєстрацію права власності на об'єкти нерухомого майна, в зв'язку з відсутністю доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 19).

Отже, наведені докази підтверджують доводи позивача стосовно придбання квартири вперше, відповідачем не спростовано та не надано суду доказів, як б свідчили, що позивач раніше придбавав нерухоме майно.

В силу пункту 2 Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1740 від 03.11.1998 (далі - Порядок №1740) збір на обов'язкове державне пенсійне страхування сплачується платниками на бюджетні рахунки для зарахування надходжень до державного бюджету, відкриті в головних управліннях Казначейства в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - головні управління Казначейства).

Пунктом 15-1 Порядку №1740 передбачено, що збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Відповідно до п.15-3 Порядку №1740 нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Документом, що підтверджує сплату збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, є платіжне доручення платника збору про перерахування сум збору на бюджетні рахунки для зарахування надходжень до державного бюджету, відкриті в головних управліннях Казначейства. Копія такого платіжного доручення зберігається в нотаріуса, який посвідчив договір.

Суми збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачуються платниками, зазначеними у пункті 15-1 цього Порядку, за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса.

Відповідно до ч.2 ст.45 Бюджетного кодексу України, казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії передбачено Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787 (далі - Порядок №787). Відповідно до п.3 останнього, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Повернення платежів у національній валюті здійснюється на рахунки одержувачів коштів, відкриті в банках або органах Казначейства, вказані у поданні або заяві платника.

Згідно п.5 Порядку №787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Подання складається органом, який здійснює облік заборгованості в розрізі позичальників, за формою, передбаченою нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, або в довільній формі на офіційному бланку установи за підписом керівника установи (його заступника відповідно до компетенції), скріпленим гербовою печаткою (у разі наявності) або печаткою із найменуванням та ідентифікаційним кодом установи, з обов'язковим зазначенням такої інформації: обґрунтування необхідності повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб'єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), сума платежу, що підлягає поверненню, дата та номер документа на переказ, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету (п.8 Порядку №787).

Відповідно до п.10 Порядку №787 заява та подання або ухвала суду подається до відповідного органу Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету.

Органи Казначейства приймають подання від органів, які контролюють справляння надходжень бюджету або які здійснюють облік заборгованості в розрізі позичальників, у строки, визначені нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів.

В силу п.15 Порядку №787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету здійснюється з того бюджету, до якого такі кошти були зараховані.

Як вбачається з матеріалів справи, перед укладенням договору купівлі-продажу квартири позивач сплатив збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу майна у розмірі 1% від ринкової вартості придбаного житла, а саме в сумі 8269,65 грн., що підтверджується квитанцією №0006434 від 08.08.2018 про сплату позивачем 5944,65 грн., та квитанцією №0006433 від 08.08.2018 про сплату позивачем 2325,00 грн.

Згідно з додатком до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання ведення обліку податків і зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджету» №106 від 16.02.2011, контроль за справлянням (стягненням) до бюджету надходжень, що обліковуються за кодом доходів бюджету 24140500 «Збір з операцій придбання (купівлі-продажу) нерухомого майна» покладений на Пенсійний фонд України.

Враховуючи те, що позивач в силу Закону звільнений від сплати збору на обов'язкове державне соціальне страхування як такий, що придбав житло вперше, зважаючи на відсутність доказів того, що раніше за ОСОБА_1 реєструвалось право власності на житло, суд дійшов висновку про наявність підстав для відновлення порушеного права позивача та необхідність зобов'язати Центральне ОУПФУ м. Запоріжжя сформувати та направити до УДКС у м.Запоріжжі подання про повернення ОСОБА_1 надмірно сплачених коштів в розмірі 8269,65 гривень.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності свого рішення, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина перша статті 143 КАС України).

Відповідно до приписів частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI, в редакції, чинній на час звернення з даним позовом до суду, (далі - Закону України «Про судовий збір») судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно із п.п. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду позову майнового характеру фізичною особою або фізичною особою - підприємцем - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Пунктом 3 частини 1 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» №2246-VIII від 07.12.2017 встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб: з 1 січня 2018 року - 1762,00 гривні.

Отже, за звернення до суду з даними вимогами судовий збір сплачується в розмірі 704,80 грн. (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1), в особі представника ОСОБА_2 (АДРЕСА_2), до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (вул. Гагаріна, 2-Б, м. Запоріжжя, 69057) про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Зобов'язати Центральне об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя (вул. Гагаріна, 2-Б, м. Запоріжжя, 69057, ) сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби у м. Запоріжжі Запорізької області (пр. Соборний, 168, м. Запоріжжя, 69107, ) подання про повернення ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1; АДРЕСА_1) суму безпідставно сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 8269,65 грн., сплаченого під час нотаріального оформлення договору купівлі-продажу квартири від 08.08.2018, відповідно до квитанції №0006434 від 08.08.2018 на суму 5944,65 грн. та квитанції №0006433 від 08.08.2018 на суму 2325,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя (вул. Гагаріна, 2-Б, м. Запоріжжя, 69057, ) на користь ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1; АДРЕСА_1) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 коп.).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 04.02.2019.

Суддя Р.В. Кисіль