Справа № 813/3389/18
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2019-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 813/3389/18
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

28 січня 2019 року

зал судових засідань № 3

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Харіва М.Ю.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Галаха Ю.В.,

третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в режимі відеоконференції клопотання відповідача про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Центру надання адміністративних послуг Червоноградської міської ради, відділу реєстрації Червоноградської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_5, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про визнання незаконною відмови, зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Центру надання адміністративних послуг Червоноградської міської ради (далі - відповідач 1), відділу реєстрації Червоноградської міської ради (далі - відповідач 2), в якому просив суд:

- визнати незаконною відмову Центру надання адміністративних послуг Червоноградської міської ради від 03.07.2018 про відмову в реєстрації місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_6, за адресою: АДРЕСА_1

- зобов'язати Центр надання адміністративних послуг Червоноградської міської ради прийняти рішення про реєстрацію та внести відомості про місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_6, за адресою: АДРЕСА_1

Позивач подав заяву про уточнення позовних вимог від 02.10.2018, в якій просить суд:

- визнати незаконною відмову Центру надання адміністративних послуг Червоноградської міської ради від 03.07.2018 про відмову в реєстрації місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_6, за адресою: АДРЕСА_1

- визнати незаконною відмову Відділу реєстрації Червоноградської міської ради від 08.06.2018 про відмову в реєстрації місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_6, за адресою: АДРЕСА_1

- зобов'язати центр надання адміністративних послуг Червоноградської міської ради та відділ реєстрації Червоноградської міської ради прийняти рішення про реєстрацію та внести відомості про місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_6, за адресою: АДРЕСА_1

Ухвалою від 06.08.2018 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі.

Ухвалою від 26.09.2018 суд залучив співвідповідачем відділ реєстрації Червоноградської міської ради.

Ухвалою від 22.10.2018 суд залучив третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4.

Ухвалою від 22.10.2018 суд прийняв до провадження заяву про уточнення позовних вимог.

Ухвалою від 12.11.2018 суд залучив третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_5.

Ухвалою суду від 28.11.2018 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

Представник відповідача - 1 подав клопотання від 22.01.2019 про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.238 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки спірні правовідносини виникли з приводу захисту сімейних прав та інтересів позивача, а отже існує спір про право. Таким чином, можливість розгляду справи за правилами адміністративного судочинства відсутня.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні проти закриття провадження у справі заперечили з тих підстав, що відповідачі у справі є суб'єктами владних повноважень, не здійснюють свої обов'язки належним чином, а тому спір носить публічно-правовий характер.

Представник відповідача - 1 в судовому засіданні клопотання про закриття провадження у справі підтримав.

Відповідач - 2 в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлявся про дату, час і місце його проведення. Подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання про закриття провадження у справі підтримала. Додатково пояснила, що Комунарським районним судом м.Запоріжжя розглядається справа за її позовом до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини ОСОБА_8 та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилася, належним чином повідомлялася про дату, час і місце його проведення. Клопотань про розгляд справи без її участі до суду не надходило.

Розглянувши клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі, суд дійшов висновку, що таке клопотання необхідно задовольнити, а провадження у справі - закрити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:

1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спорах між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом;

6) спорах щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;

7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації;

8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності;

9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов'язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб;

10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб;

11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони», за винятком спорів, пов'язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю;

12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень».

За змістом наведених приписів участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для класифікації спору як публічно-правового. Однак, сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати такий спір з публічно-правовим і розглядати його за правилами адміністративної юрисдикції. Вирішуючи питання про юрисдикцію спору, суд повинен з'ясовувати, у зв'язку з чим він виник, і за захистом яких прав чи інтересів особа звернулася до суду.

Відповідно до ч.1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з ч.4 ст.29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Відповідно до ч.1 ст.242 Цивільного кодексу України батьки є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.

Як передбачено ч.1ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно з ч.1 ст.161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Із аналізу змісту позовних вимог випливає, що спірні правовідносини по суті виникли внаслідок спору батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_4 щодо місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_8. та можливості ними реалізації батьківських прав.

Третя особа ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначила, що вона з ОСОБА_1 не можуть дійти згоди стосовно місця проживання їхньої малолітньої дитини, а також вказала, що вона не дає згоди на реєстрацію дитини ОСОБА_8 за адресою реєстрації батька ОСОБА_1

Суд також встановив, що третя особа ОСОБА_4 звернулась до Комунарського районного суду м.Запоріжжя з позовом до ОСОБА_1, в якому просить суд визначити місце проживання дитини ОСОБА_8 з матір'ю та стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини, що підтверджується ухвалою суду від 21.12.2018 у справі №333/6690/18.

З огляду на вказане, вимоги позивача до центру надання адміністративних послуг Червоноградської міської ради, відділу реєстрації Червоноградської міської ради є похідними від вирішення вказаного спору.

Враховуючи те, що спірні правовідносини виникли між учасниками справи з приводу захисту сімейних прав та інтересів позивача, а отже, існує спір про право, тому можливість розгляду вказаної справи за правилами адміністративного судочинства відсутня.

Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права у спірних правовідносинах, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.06.2018 у справі № 500/6325/17 та постанові Верховного Суду від 05.12.2018 у справі №495/367/17.

Статтею 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 №3477-IV рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.

Відповідно до п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов'язків цивільного характеру.

У цьому пункті закріплене «право на суд» разом із правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» («Golder v. the United Kingdom») від 21.02.1975, заява № 4451/70 § 36). Проте такі права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутність цих прав (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Станєв проти Болгарії» («Stanev v. Bulgaria») від 17.01.2012, заява №36760/06, § 230).

Згідно зі ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані у зазначеній Конвенції, порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у п.24 рішення від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України" зазначив, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у п.1 ст.6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Вказане зумовлює висновок суду про закриття провадження у справі.

У відповідності до положень ч.1 ст. 239 КАС України суд зазначає, що справа підлягає розгляду та вирішенню місцевим загальним судом в порядку цивільного судочинства.

Суд також вказує на те, що відповідно до ч. 2 ст. 239 КАС України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Щодо судових витрат суд зазначає, що судовий збір за подання позовної заяви не сплачувався, тому підстави для його розподілу відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 238, ст.ст. 243, 248 КАС України, суд -

у х в а л и в :

клопотання відповідача - 1 про закриття провадження у справі задовольнити.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Центру надання адміністративних послуг Червоноградської міської ради, відділу реєстрації Червоноградської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_5, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про визнання незаконною відмови, зобов'язання вчинити дії закрити.

Роз'яснити позивачу, що справа підлягає розгляду та вирішенню місцевим загальним судом в порядку цивільного судочинства.

Судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали суду.

Повна ухвала суду складена і підписана 04.02.2019.

Суддя А.Г. Гулик