Справа № 1340/3855/18
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2019-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/3732/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Попка Я.С., Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання Коваль Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2018 року у справі № 1340/3855/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення,-

суддя в 1-й інстанції - Сакалош В.М.,

час ухвалення рішення - 23.10.2018 року, 13:44 год,

місце ухвалення рішення - м. Львів,

дата складання повного тексту рішення - 26.10.2018 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми Ф від 30.06.2018 №1-1309.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що не погоджується з винесеним податковим повідомленням - рішенням, оскільки вважає його прийнятим без врахування усіх обставин, зокрема, підстав для звільнення позивача від сплати податку. Позивач наголосив, що відповідно до пенсійного посвідчення НОМЕР_3 від 18.02.2003 є пенсіонером за вислугою років. Крім того, відповідно до посвідчення ветерана органів внутрішніх справ серії НОМЕР_1 позивач є ветераном органів внутрішніх справ з 07.07.2003. Також позивач зазначив, що відповідно до посвідчення учасника війни серії НОМЕР_2 від 07.09.2005 року позивач є ветераном війни - учасником війни та має право на пільги, встановлені Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", що є підставою для звільнення від сплати земельного податку відповідно ст.282 ПК України. Таким чином, позивач наголошує, що податкове повідомлення - рішення винесено відповідачем без врахування підстав для звільнення позивача від сплати земельного податку з фізичних осіб. Підсумовуючи наведене, позивач вважає оскаржене податкове повідомлення - рішення протиправним та просить його скасувати.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2018 року позовні вимоги задоволено повністю.

Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції прийняте з неповним з'ясуванням та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновкам, викладених у рішенні суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права.

Крім того апелянт вказує, що позивач не звертався до ГУ ДФС у Львівській області із письмовою заявою для проведення звірки даних щодо: права користування пільгою із сплати податку, розміру ставки податку та нарахування суми податку. Також позивач не звертався до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд оскарженого податкового повідомлення - рішення згідно ст. 56 ПК України, якою передбачено, що у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь - яке рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених ПК України, має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2018 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, при встановленні податку, а відтак при винесенні оскарженого податкового повідомлення - рішення відповідача мав би встановити усі необхідні елементи, визначені ст. 7 ПК України, в тому числі наявність у позивача податкової пільги, яка звільняє його від сплати земельного податку з фізичних осіб. Однак цього відповідачем зроблено не було.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Ч.2 ст. 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до посвідчення НОМЕР_3 є пенсіонером за вислугою років з 16.05.1997 року.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_4 ОСОБА_1 має пільги, встановлені законодавством для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Крім того, відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів органів внутрішніх справ з 07.07.2003 року.

Суд встановив, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_5.

У зв'язку з несплатою позивачем земельного податку з фізичних осіб, ГУ ДФС у Львівській області винесло податкове повідомлення - рішення від 30.06.2018 року №1-1309.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта у власності позивача перебуває земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_5.

Право власності на вказану земельну ділянку позивач набув на підставі договору дарування земельної ділянки від 26.12.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Лаганяк Т.І. Цільове призначення земельної ділянки для обслуговування вбиральні.

Відповідно до пп.14.1.72 п. 14.1 ст. 14 ПК України земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Згідно з п. 14.1.73 п. 14.1. ст. 14 землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Відповідно до ст. 269 ПК України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Об'єктами оподаткування відповідно до ст.270 ПК України є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні та земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті14 ПК України грошове зобов'язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п. 286.5 ст. 286 ПК України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному ст.58 вказаного Кодексу.

У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника - юридичної або фізичної особи до іншого протягом календарного року податок сплачується попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося право власності на зазначену земельну ділянку, а новим власником - починаючи з місяця, в якому він набув право власності.

У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника - фізичної особи до іншого протягом календарного року контролюючий орган надсилає (вручає) податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Якщо такий перехід відбувається після 1 липня поточного року, то контролюючий орган надсилає (вручає) попередньому власнику нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем знаходження земельної ділянки для проведення звірки даних щодо: розміру площі земельної ділянки, що перебуває у власності та/або користуванні платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, користування пільгою, контролюючий орган за місцем знаходження земельної ділянки проводить протягом десяти робочих днів перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Статтею 287 ПК України визначено строки сплати за землю.

Відповідно до п. 287.1. ст. 281 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Пунктом 287.3. ст. 287 ПК України визначено, що податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Відповідно до п. 281.1 ст. 281 ПК України від сплати податку звільняються: - інваліди першої і другої групи; - фізичні особи, які виховують трьох і більше дітей віком до 18 років; - пенсіонери (за віком); - ветерани війни та особи, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; - фізичні особи, визнані законом особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Пунктом 281.2 ст. 281 ПК України передбачено, що звільнення від сплати податку за земельні ділянки, передбачене для відповідної категорії фізичних осіб пунктом 281.1 цієї статті, поширюється на земельні ділянки за кожним видом використання у межах граничних норм: для ведення особистого селянського господарства - у розмірі не більш як 2 гектари; для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка): у селах - не більш як 0,25 гектара, в селищах - не більш як 0,15 гектара, в містах - не більш як 0,10 гектара; для індивідуального дачного будівництва - не більш як 0,10 гектара; для будівництва індивідуальних гаражів - не більш як 0,01 гектара; для ведення садівництва - не більш як 0,12 гектара.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, позивач належить до осіб, які відповідно до ст. 281 ПК України звільнені від сплати земельного податку, оскільки відповідно до пенсійного посвідчення НОМЕР_3 від 18.02.2003 позивач є пенсіонером за віком та відповідно до посвідчення учасника війни серії НОМЕР_2 від 07.09.2005 року є ветераном війни - учасником війни та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників війни.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області - залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2018 року у справі № 1340/3855/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Я. С. Попко
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 06.02.2019 року