Справа № 200/10826/18-а
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2019-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року справа №200/10826/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Казначеєва Е.Г., Ястребової Л.В.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року у справі № 200/10826/18-а (головуючий І інстанції Чучко В.М.) за позовом Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" про стягнення адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2017 році у розмірі 4 904 749,08 грн. та пені у розмірі 541 484,40 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач просив стягнути з ТОВ "ДТЕК Добропіллявугілля" на користь Державного бюджету України адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2017 році, у розмірі 4904749,08 грн та пеню у розмірі 541484,40 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем порушені вимоги Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" і постанови Кабінету Міністрів України "Про реалізацію статей 19 і 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 31 січня 2007 року № 70, що полягає у не працевлаштуванні інвалідів.

Відповідно до звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2017 рік, середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу становила 6538 осіб.

За вимогами статті 19 Закону, у відповідача у 2017 році повинно бути працевлаштовано 262 особа з інвалідністю. Фактично по звітам працювало лише 218.

Згідно з розрахунком, сума адміністративно-господарських санкцій за невиконання відповідачем нормативу робочих місць у 2017 році становить 4904749,08 грн, і станом на 12 жовтня 2018 року сума нарахованої пені складає 541484,40 грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильних висновків, просить скасувати рішення суду першої інстанції, постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Відповідачем порушені вимоги Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" і постанови Кабінету Міністрів України "Про реалізацію статей 19 і 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 31 січня 2007 року № 70, що полягає у не працевлаштуванні інвалідів, отже адміністративно-господарські санкції та пеня за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2017 звітному році підлягає стягненню.

Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

ТОВ "ДТЕК Добропіллявугілля" є юридичною особою, яка зареєстрована та обліковується в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом 37014600, місцезнаходження юридичної особи: вул. Красноармійська, буд. 1 А, місто Білицьке, місто Добропілля, Донецька область, 85043; перебуває на податковому обліку Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС, про що свідчать відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т. 2 а.с. 75-77).

01 листопада 2016 року згідно наказу №95 "Про утворення робочих місць для працевлаштування інвалідів" ТОВ "ДТЕК Добропіллявугілля" на виконання Закону України "Про соціальну захищеність інвалідів в Україні" зарезервувало робочі місця для людей з обмеженими можливостями (т. 1 а.с. 40-41).

Протягом 2017 року щомісячно відповідачем та його відокремленими підрозділами були направлені звітності за формою №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" (т. 1 а.с. 70-113, 133-212, 236-249, т. 2 а.с. 1-61).

Також, протягом 2017 року відповідач направляв листи до Добропільського міського центру зайнятості, Управління праці та соціального захисту населення Добропільської міської ради, Донецького обласного відділення ФСЗІ, громадської організації "Джерело" щодо сприяння підприємству у працевлаштуванні осіб з інвалідністю шляхом направлення цих осіб на підприємство для працевлаштування (т. 1 а.с. 45-69, 114-125, 132, 214-229).

14 лютого 2018 року позивачем був зареєстрований "Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2017 рік" за даними якого середньооблікова кількість інвалідів у відповідача становить 6538 особи, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким встановлена інвалідність - 218 осіб, кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" - 262 особи (т. 1 а.с. 34).

Відповідно до друкованих видань протягом 2017 року відповідач розміщував оголошення про запрошення інвалідів для працевлаштування (т. 1 а.с. 126-131, 213).

Оцінка суду.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами, є Закон України від 21 березня 1991 року № 875-ХІІ "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" (далі - Закон № 875-ХІІ).

Згідно з частиною 3 статті 18 Закону № 875-ХІІ підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 статті 19 Закону № 875-XII встановлено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, встановлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Відповідно до частини 3 статті 19 Закону № 875-XII підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог ст. 18 цього Закону.

За приписами частин 5, 11 статті 19 Закону № 875-XII виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною 1 цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських організацій інвалідів, фізичною особою, яка використовує найману працю, інвалідів, для яких це місце роботи є основним. Норматив робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, порядок його встановлення визначаються виключно цим Законом. Якщо іншими законами встановлюються нормативи робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, або порядок їх встановлення, відмінні від зазначених у цьому Законі, застосовуються положення цього Закону.

Відповідно до абзацу 1 статті 20 Закону №875-XII підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Процедуру подання підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, що використовують найману працю, в яких за основним місцем роботи працює вісім і більше осіб, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів відділенням Фонду соціального захисту інвалідів та інформації про наявність вільних робочих місць для працевлаштування інвалідів - центру зайнятості визначає Порядок подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 року № 70 "Про реалізацію статей 19 і 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" (далі - Порядок № 70).

Згідно з абзацом 3 пункту 2 Порядку № 70 інформація про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів роботодавці подають центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Наказом Міністерства соціальної політики України від 31 травня 2013 року № 316 "Про затвердження форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" та Порядку її подання" (далі - Наказ № 316), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 червня 2013 року за № 988/23520, затверджені форма звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" та Порядок подання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)".

Згідно з пунктом 2.1 Порядку подання форми звітності № 3-ПН (у редакції, що діяла до 7 лютого 2017 року) форма подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії(й). Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Пунктом 5 розділу І цього Порядку (у редакції, що діє з 7 лютого 2017 року) визначено, що форма № 3-ПН подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

При цьому у пункті 4 розділу І вказаного Порядку закріплено, що актуальність зазначених у формі № 3-ПН вакансій уточнюється базовим центром зайнятості не рідше ніж двічі на місяць під час особистої зустрічі з роботодавцем, у телефонному режимі або через засоби електронного зв'язку.

Як встановлено судом, кількість інвалідів, які мали працювати на відповідних робочих місцях на підприємстві відповідача, складає 262 осіб, у той же час, середньооблікова кількість штатних працівників, яким встановлена інвалідність, склала 218 осіб.

Так, за твердженнями позивача, відповідачем не виконано норматив з працевлаштування інвалідів за 44 вакансіями.

Відповідно до матеріалів справи, протягом 2017 року відповідач та його відокремлені підрозділи, щомісячно подавали звітність за формою №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" (т. 1 а.с. 70-113, 133-212, 236-249, т. 2 а.с. 1-61)

Відповідачем також прийнято наказ від 01.11.2016 № 95 ""Про утворення робочих місць для працевлаштування інвалідів" щодо створення робочих місць для працевлаштування інвалідів на ТОВ "ДТЕК Добропіллявугілля " та його відокремлених підрозділах у відповідності до встановленого ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" нормативу, строк виконання - постійно (а.с. 40-41).

Крім того, матеріали справи свідчать, протягом 2017 року відповідач направляв листи до Добропільського міського центру зайнятості, Управління праці та соціального захисту населення Добропільської міської ради, Донецького обласного відділення ФСЗІ, громадської організації "Джерело" щодо сприяння підприємству у працевлаштуванні осіб з інвалідністю шляхом направлення цих осіб на підприємство для працевлаштування (т. 1 а.с. 45-69, 114-125, 132, 214-229).

Відповідно до друкованих видань протягом 2017 року відповідач розміщував оголошення про запрошення інвалідів для працевлаштування (т. 1 а.с. 126-131, 213).

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази того, що протягом 2017 року уповноваженими органами працевлаштування направлялись до відповідача громадяни працездатного віку з інвалідністю для працевлаштування або останні самостійно звертались до ТОВ "ДТЕК Добропіллявугілля " та їм було відмовлено у такому працевлаштуванні.

На підставі наведеного суд дійшов висновку, що вакансії, створені відповідачем для працевлаштування інвалідів, та про наявність яких повідомлено державну службу зайнятості, заміщені не були з незалежних від відповідача обставин.

Відповідно до правової позиції, викладеної у Рекомендаціях Президії Вищого адміністративного суду України "Про деякі питання практики застосування адміністративними судами законодавства про забезпечення права інвалідів на працевлаштування" від 14.04.2008 № 07.2-10/2, якщо роботодавець вжив усіх необхідних заходів для недопущення господарського правопорушення, то адміністративним судам потрібно визнавати незаконним застосування адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць.

Згідно з частиною 1 статті 20 Закону № 875-ХІІ підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статті 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, які використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

За правилами частини 2 статті 20 Закону № 875-ХІІ порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені.

Статтею 53 Закону № 5067-VI визначається відповідальність за порушення законодавства про зайнятість населення.

Відповідно до статті 218 Господарського кодексу України визначено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення, при цьому, за порушення правил здійснення господарської діяльності учасник господарських відносин відповідає, якщо не доведе, що він ужив усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Тобто, адміністративно-господарські санкції за незайняті інвалідами робочі місця є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання у зв'язку зі скоєнням правопорушення.

За системним аналізом наведених законів та нормативно-правових актів, за результатом вивчення фактичних обставин справи колегія суддів зазначає, що підприємство не несе відповідальності за невиконання нормативу працевлаштування інвалідів, якщо воно розробило необхідні заходи по створенню робочих місць для інвалідів, зокрема, створило робочі місця для інвалідів та своєчасно, достовірно, в повному обсязі проінформувало відповідні установи, але фактично не працевлаштувало інваліда з причин незалежних від нього: відсутність інвалідів, відмова інваліда від працевлаштування на працевлаштування на підприємство, бездіяльність державних установ, які повинні сприяти працевлаштуванню інвалідів тощо.

Аналогічна правова позиція також висловлена у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2018 року у справі № 819/674/17 та від 21 серпня 2018 року у справі № 817/650/17 (реєстраційні номери судових рішень в Єдиному державному реєстрі судових рішень 72505896 та 76033528 відповідно).

За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року у справі № 200/10826/18-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року у справі № 200/10826/18-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 05 лютого 2019 року.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 лютого 2019 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді Е.Г. Казначеєв

Л.В. Ястребова