Справа № 826/16230/17
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2019-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача: Беспалова О. О., суддів: Губської О. А., Парінова А. Б., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Нікея-ЛТД» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 листопада 2018 року (місце ухвалення: місто Київ, час ухвалення не зазначений, дата складання повного тексту не зазначена) у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Нікея-ЛТД» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві, третя особа без самостійних вимог на предмет спору товариство з обмеженою відповідальністю «Стейт Оіл» про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «Нікея-ЛТД» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до ДПІ у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання незаконним та скасування рішення від 12.05.2017 р. вих. № 9731/10/26-55-08-05; зобов'язання прийняти одержану податкову декларацію з ПДВ за звітний (податковий) період календарний місяць квітень 2017 року з додатками та доповненнями до неї з введенням до інформаційних баз даних ДФС України відомостей з цих поданих позивачем документів від 11.05.2017 р.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 листопада 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що скасування реєстрації платника податку та скасування свідоцтва платника податку не є тотожними поняттями, відповідач з 01.01.2017 р. позбавлений повноважень вчиняти будь-які дії відносно поданої декларації, позивач не зобов'язаний подавати податкову звітність у електронній формі, рішення податкового органу від 25.05.2016 р. позивач вважає протиправним, внаслідок чого податкова декларація містить всі необхідні реквізити.

До Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив, зареєстрований 04.02.2019 р. за вх. № 4137, в якому відповідач зазначає, що обов'язок подання податкової звітності у електронній формі для позивача є імперативним.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, в судове засідання не з'явилися.

Від ОСОБА_3 надійшло клопотання про відкладення судового засідання у зв'язку з неможливістю бути присутнім у ньому на призначені дату та час.

В судовому засіданні 07.02.2019 р. Шостим апеляційним адміністративним судом у задоволенні заявленого клопотання відмовлено, постановлено ухвалу про розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - змінити в частині мотивування з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.05.2017 р. позивачем подано до відповідача податкову декларацію з ПДВ за квітень 2017 року разом з додатками у паперовій формі, яка прийнята відповідачем 11.05.2017 р. з попередженням про можливість невизнання (а. с. 140-162 Т. 1).

Листом від 12.05.2017 р. № 9731/10/26-55-08-05 відповідач повідомив про неприйняття документів у зв'язку з анулюванням 25.05.2016 р. свідоцтва платника податків за ІПН 57 (а. с. 163 Т. 1).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів встановила таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 46.1 ст. 46 ПК України (в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов'язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.

Відповідно до абз 2 п. 49.4 ст. 49 ПК України податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі контролюючому органу всіма платниками цього податку з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Згідно п. 49.9 ст. 49 ПК України за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

Зважаючи на те, що сторонами по справі не заперечується недотримання позивачем вимог ПК України при поданні податкової звітності з ПДВ у електронній формі, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неможливість задоволення позовних вимог та цим самим покладення на відповідача обов'язку з прийняття паперової форми декларації, що для спірних правовідносин чинним законодавством не визначений.

При формуванні такого висновку суд апеляційної інстанції перевірив також доводи позивача про те, що необхідність подання паперової форми звітності зумовлена втратою у випадку подання електронного варіанту відомостей щодо від'ємного значення ПДВ за попередні періоди.

З даного приводу колегія суддів зауважує, що у відповідності до п. 46.4 ст. 46 ПК України якщо платник податків вважає, що форма податкової декларації, визначена центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, збільшує або зменшує його податкові зобов'язання, всупереч нормам цього Кодексу з такого податку чи збору, він має право зазначити цей факт у спеціально відведеному місці в податковій декларації.

Натомість, користуючись своєрідним самозахистом від потенційного порушення свого права на податковий кредит, шляхом подання паперової декларації, позивач вищевказану норму не врахував.

В той же час, за умови існування імперативної вимоги закону право позивача на подання податкової звітності у формі, що суперечить вимогам такого закону, відсутнє.

Зважаючи на це та в розумінні ч. 1 ст. 2 КАС України, колегія суддів констатує відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

В свою чергу, колегією суддів встановлено, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.12.2018 р. у справі № 826/15293/16 визнано протиправним та скасовано рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 25.05.2016 р. № 485/26-55-12-05 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість товариства з обмеженою відповідальністю «Нікея-ЛТД».

З огляду на це, висновок суду першої інстанції стосовно невідповідності податкової звітності в частині зазначення ІПН вимогам Податкового кодексу України з урахуванням того, що під час розгляду справи тривала процедура оскарження рішення від 25.05.2016 р., є передчасним.

Відтак вказані мотиви станом на час розгляду справи судом апеляційної інстанції не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову.

У зв'язку з тим, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку в частині зазначення підстав для відмови у задоволенні позову, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване судове рішення підлягає зміні в мотивувальній частині.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 4 ст. 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а тому наявні підстави для його зміни.

У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 311, 315, 317, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Нікея-ЛТД» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Нікея-ЛТД» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві, третя особа без самостійних вимог на предмет спору товариство з обмеженою відповідальністю «Стейт Оіл» про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 листопада 2018 року змінити в частині мотивування.

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя О. А. Губська
Суддя А. Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 07.02.2019 р.)