Справа № 580/116/19
Суддя: С.О. Кульчицький
Дата ухвалення: 2019-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2019 року справа № 580/116/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кульчицького С.О.,

за участю: секретаря судового засідання - Зачепи Х.В.,

представника відповідача Власенко У.О. - за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області, про визнання незаконною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (далі - відповідач), третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області, в якому просить:

- визнати постанову Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 16.11.2018 про закінчення виконавчого провадження №57343309 у зв'язку з повним фактичним виконанням - незаконною;

- скасувати постанову від 16.11.2018 про закінчення виконавчого провадження №57343309 винесену Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує про протиправність закриття виконавчого провадження відповідно до оскаржуваної постанови з примусового виконання постанови Черкаського окружного адміністративного суду у справі № 823/87/17, з огляду на те, що позивачем не одержувалось документів на підтвердження повного фактичного виконання вказаного судового рішення.

Ухвалою від 28.01.2019 відкрито провадження у справі за даним позовом, призначено судове засідання з розгляду даної справи на 08 год. 30 хв. 04.02.2019.

29 січня 2019 року від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Заперечуючи проти позову 01.02.2019 відповідачем надано відзив на позов, відповідно до якого вказує на необґрунтованість заявлених позовних вимог. Зауважує, що боржник у виконавчому провадженні - Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області надав докази виконання судового рішення за виконавчим листом від 02.08.2018 по справі № 823/87/17.

Третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області, явку свого представника у судове засідання 04.02.2019 не забезпечило, хоча про час, місце та дату судового розгляду було повідомлено належним чином із дотриманням вимог ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України, якою встановлені особливості повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно з ч. 3 ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

А тому, з огляду на скорочені строки розгляду даної категорії справ та положення Кодексу адміністративного судочинства України, якими врегульовані особливості повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, суд висновує про розгляд даної справи за відсутності позивача та представника третьої особи.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 31.01.2017 у справі № 823/87/17 позов ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання відмов неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії - задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області щодо неприйняття передбаченого законодавством рішення за заявою ОСОБА_2 вх. № 21509/0/5-16-СГ від 31.10.2016 про надання дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Бобринецької сільської ради Канівського району Черкаської області площею 2,0 га, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області щодо неприйняття передбаченого законодавством рішення за заявою ОСОБА_2 вх. № 21512/0/5-16-СГ від 31.10.2016 про надання дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Яблунівської сільської ради Канівського району Черкаської області площею 2,0 га, зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 вх. № 21509/0/5-16-СГ від 31.10.2016 про надання дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Бобринецької сільської ради Канівського району Черкаської області площею 2,0 га та прийняти рішення, передбачене частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України, зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 вх. № 21512/0/5-16-СГ від 31.10.2016 про надання дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Яблунівської сільської ради Канівського району Черкаської області площею 2,0 га та прийняти рішення, передбачене частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України.

Постанова Черкаського окружного адміністративного суду від 31.01.2017 набрала законної сили 21.02.2017.

У подальшому на виконання вказаного судового рішення 02.08.2018 судом видано виконавчий лист, про зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 вх. № 21512/0/5-16-СГ від 31.10.2016 про надання дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Яблунівської сільської ради Канівського району Черкаської області площею 2,0 га та прийняти рішення, передбачене частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України.

За заявою позивача головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області 04.10.2018 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №57343309 з виконання виконавчого листа №823/87/17 виданого 02.08.2018.

16 листопада 2018 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" у зв'язку з повним фактичним виконанням рішення згідно з виконавчим документом. Висновок державного виконавця про повне виконання рішення суду ґрунтується на письмовому повідомленні боржника від 22.10.2018 про повне фактичне виконання рішення суду.

Так листом Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 22.10.2018 №11-23-0.6-6689/2-18 поінформано відповідача, що на виконання постанови Черкаського окружного адміністратвиного суду від 31.01.2017 по справі № 823/87/17 повторно розглянуто заяву позивача про надання дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Яблунівської сільської ради Канівського району Черкаської області площею 2,0 га та листом від 07.04.2018 № З-4072/0-3912/6-17 повідомлено позивача про результати розгляду.

Позивач вважаючи, що спірна постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав фактичного виконання судового рішення боржником порушує право позивача на належне та повне виконання рішення суду, яке набрало законної сили, звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404 відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною 1 ст. 5 Закону № 1404 визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону № 1404 виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Для належного виконання повноважень з примусового виконання рішень виконавець наділений низкою прав та обов'язків.

Так, згідно з п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону № 1404 передбачає, серед іншого, обов'язок виконавця здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Також, ч. 3 ст. 18 Закону № 1404 визначено права виконавця, зокрема, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Частиною 1 ст.63 Закону № 1404 передбачено, що за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404 виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

З аналізу наведених норм вбачається, що виконавець зобов'язаний здійснювати примусове виконання рішень у відповідності до встановленого таким рішенням способу та порядку, для виконання покладених на нього обов'язків виконавець проводить перевірку виконання рішень. Рішення про закінчення виконавчого провадження приймається виконавцем лише в разі фактичного виконання рішення в повному обсязі згідно з виконавчим документом.

На підтвердження повного фактичного виконання постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 31.01.2017 боржником надано державному виконавцю лист 22.10.2018 №11-23-0.6-6689/2-18, в якому проінформовано орган державної виконавчої служби про повне виконання рішення суду, на підтвердження чого також додано копію листа від 07.04.2018 № З-4072/0-3912/6-17 ОСОБА_2 про результат розгляду його заяв від 31.10.2016.

Судом встановлено, що Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області на виконання постанови Черкаського окружного адміністратвиного суду від 31.01.2017 по справі № 823/87/17 було розглянуто заяву ОСОБА_2 від 31.10.2016 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в приватну власність та надано відповідь, що оскільки ОСОБА_2 одночасно звернувся з двома заявами про надання дозволів на розроблення проектів із землеустрою щодо відведення у власність двох земельних ділянок площею по 2,0 га для ведення особистого селянського господарства в адмінмежах Яблунівської та Бобрицької сільських рад Канівського району, ОСОБА_2 вправі звернутися до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області з відповідним клопотанням та матеріалами в порядку визначеному ст. 118 Земельного кодексу4 України.

Суд зазначає, що відповідно до обсягу наданих повноважень, визначених частиною 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», при вирішенні питання про закінчення виконавчого провадження державний виконавець встановлює факт виконання рішення, проте не наділений повноваженнями надавати оцінку правомірності рішень органів виконавчої влади, зокрема обґрунтованості відмови Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області у наданні дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства.

З позовної заяви та доданих до неї документів, судом встановлено, що позивач фактично не погоджується з відмовою, наданою Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області за результатами розгляду заяв позивача, оскільки вважає, що даною відмовою не враховано обставини, встановлені під час судового розгляду справи № 823/87/17.

Разом з тим, державний виконавець не наділений повноваженнями здійснювати перевірку законності і обґрунтованості рішення у формі листа Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 07.04.2017 № З-4072/0-3912/6-17, його повноти, дотримання процедури прийняття та форми.

У разі незгоди із рішенням у формі листа Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 07.04.2017 № З-4072/0-3912/6-17, що прийняте за результатом розгляду заяв ОСОБА_2 від 31.10.2016 позивач не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про визнання його протиправним і скасування. Для оскарження рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду, чинним процесуальним законодавством України передбачено окрему процедуру, яка врегульована нормами ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, обставини, на які посилається позивач підлягають перевірці у межах зазначеного адміністративного позову.

Відтак, з урахуванням зазначеного, на підставі встановлених під час судового розгляду справи фактів та обставин, враховуючи, що докази, наведені позивачем під час розгляду адміністративної справи є недоведеними та безпідставними та не дають адміністративному суду підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію відповідача суд дійшов до висновку, що у задоволені позову слід відмовити повністю.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», Європейська Конвенція «Про захист прав людини і основоположних свобод» і практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), зокрема у п.58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04 повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України. Судовий збір належить компенсувати за рахунок коштів, передбачених бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 139, 143, 241-246, 255, 271, 272, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (18028, м. Черкаси, проспект Хіміків, 50, ідентифікаційний код 34924330), третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 131, ідентифікаційний код 39765890), про визнання незаконною та скасування постанови - відмовити повністю.

Судовий збір компенсувати за рахунок коштів, передбачених бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення до суду апеляційної інстанції через Черкаський окружний адміністративний суд.

Суддя С.О. Кульчицький