Справа № 304/1621/13-а
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2019-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/186/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Перечинського районного суду Закарпатської області від 29 листопада 2013 року в справі №304/1621/13-а (суддя Шешеня М.О., м. Перечин, повний текст рішення складений 29 листопада 2013 року) за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС про визнання незаконною та скасування постанови про порушення митних правил, -

встановив:

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Чопської митниці Міністерства доходів і зборів України, в якому просив визнати незаконною та скасувати постанову про порушення митних правил №3064/30502/13 від 15 жовтня 2013 року.

Постановою від 29 листопада 2013 року Перечинський районний суд Закарпатської області у задоволенні адміністративного позову відмовив повністю.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи.

В апеляційній скарзі позивач зазначає про помилковість висновків суду першої інстанції, який не взяв до уваги, що при в'їзді на територію України позивач надав усі необхідні документи для ввезення автомобіля, що належить іноземній юридичній особі, в режимі тимчасового ввезення.

При цьому, позивач надавав і документи, передбачені Конвенцією про тимчасове ввезення, яка ратифікована Україною 24.03.2004, що підтверджують виконання позивачем вимог, встановлених конвенцією для використання права на пільги при ввезенні автомобіля в режимі тимчасового ввезення.

Як доказ надання митним органом згоди на тимчасове ввезення транспортного засобу, ОСОБА_1 надав контрольний талон серії ААФ №699992, який засвідчує ввезення транспортного засобу через «червоний коридор».

Вважає неправомірними дії представників митного органу, які вимагали надання документів, що підтверджують комерційне використання транспортного засобу при виїзді з України, оскільки такі перевірялися при в'їзді, та деякі з них, як от документи на вантаж або квитки на перевезення пасажирів фактично не могли знаходитися в автомобілі після доставки пасажирів чи вантажу у місце призначення.

З огляду на викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому обґрунтовує правомірність оскарженого позивачем рішення суду першої інстанції та просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

На підставі ст. 52 КАС України суд допустив заміну відповідача - Чопську митницю Міністерства доходів і зборів України її правонаступником - Закарпатською митницею ДФС.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується наступне.

19 серпня 2013 року інспектором митного оформлення №2 м/п Чопської митниці Міндоходів Гегедошем Михайлом Михайловичем щодо ОСОБА_1 було складено протокол про порушення митних правил №2064/30502/13 за ч.3 ст.470 МК України.

Як вбачається з даного протоколу, 19 серпня 2013 року о 05 годині 39 хвилин в зону митного контролю на ділянку «Виїзд» митного поста «Тиса» Чопської митниці Міндоходів, на смугу руху «зелений коридор» у напрямку 2 «виїзд з України» заїхав легковий автомобіль марки «VW», модель «PASSAT», реєстраційний номерний знак Чеської Республіки НОМЕР_1, під керуванням громадянина України ОСОБА_1, що прямував в комерційних справах із України в Угорщину.

Під час здійснення митних формальностей було встановлено, що 18.07.2013 року через пункт пропуску «Чоп», митний пост «Тиса» Чопської митниці, ОСОБА_1 було ввезено легковий автомобіль марки «VW», модель «PASSAT», реєстраційний номерний знак Чеської Республіки НОМЕР_1.

З урахуванням того, що станом на 19.08.2013 термін перебування, передбачений п.1 ч.1 ст. 95 МК України, транспортного засобу марки «VW», модель «PASSAT», реєстраційний номерний знак Чеської Республіки НОМЕР_1, на митній території України, який було ввезено ОСОБА_1 з метою транзиту, перевищив 10 діб, а тому інспектором Гегедошем М.М. щодо ОСОБА_1 і було складено вищевказаний протокол про порушення митних правил №2064/30502/13 від 19 серпня 2013 року.

15 жовтня 2013 року заступник начальника Чопської митниці Міндоходів Федорчуком Ю.В. у присутності ОСОБА_1 виніс постанову про порушення митних правил №2064/30502/13, згідно з якою останній за вищевказаних обставин визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України, і підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу в сумі 8 500 гривень.

Не погоджуючи із вказаною вище постановою про порушення митних правил, позивач оскаржив її до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, керувався тим, що оскільки позивачем не було подано повного пакету документів, що підтверджують комерційне призначення транспортного засобу, даний транспортний засіб правильно визначений був працівниками Чопської митниці Міндоходів, як транспортний засіб особистого користування. А тому постанова в справі про порушення митних правил, відповідно до якої позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України за порушення строку транзиту транспортного засобу, винесена керівником митного органу в межах повноважень і компетенції відповідно до вимог чинного законодавства.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.70 Митного кодексу України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, (далі - МК України) з метою застосування законодавства України з питань державної митної справи запроваджуються такі митні режими: 5) транзит; 6) режим тимчасове ввезення.

Питання митного режиму тимчасового ввезення врегульовані Главою 18 Митного кодексу України та положеннями Конвенції про тимчасове ввезення (далі - Конвенція), до якої Україна приєдналася згідно із Законом України «Про приєднання України до Конвенції про тимчасове ввезення» від 24.03.2004 № 1661-IV, тоді як питання переміщення товарів і транспортних засобів комерційного призначення в режимі транзиту врегульовані Главою 17 Митного кодексу України.

Статтею 1 Конвенції закріплено наступне визначення «тимчасове ввезення» - митний режим, який дозволяє приймати на митну територію певні товари (у тому числі транспортні засоби), умовно звільнені від ввізного мита і податків, без застосування заборон чи обмежень економічного характеру на ввезення; такі товари (у тому числі транспортні засоби) мають ввозитися з визначеною метою і призначатися для подальшого вивезення у встановлений термін, та не піддаватися змінам, за винятком нормального зниження їхньої вартості (амортизації) внаслідок їхнього використання;

Відповідно до ст.103 Глави 18 Митного кодексу України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Положеннями п.59 ст.4 МК України закріплено, що транспортні засоби комерційного призначення це, зокрема, автотранспортний засіб (моторні транспортні засоби, причепи, напівпричепи), що використовуються в міжнародних перевезеннях для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів разом з їхніми звичайними запасними частинами, приладдям та устаткуванням, а також мастилами та паливом, що містяться в їхніх звичайних баках упродовж їхнього транспортування разом із транспортними засобами комерційного призначення.

Згідно з ч.1 ст.105 МК України у митний режим тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами поміщуються виключно товари, транспортні засоби комерційного призначення, зазначені у статті 189 цього Кодексу та в Додатках В.1-В.9, С, D до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік), на умовах, визначених цими Додатками, а також повітряні судна, які ввозяться на митну територію України українськими авіакомпаніями за договорами оперативного лізингу.

Статтею 2 Додатка С до Конвенції передбачено, що користуються правом на тимчасове ввезення відповідно до ст. 2 цієї Конвенції: (a) транспортні засоби комерційного чи приватного використання; (b) запасні частини та устаткування, які ввозяться для використання при ремонті раніше тимчасово ввезеного транспортного засобу.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 є офіційним представником ТОВ «Мінутка КЙЙ» (MINUTKA KJJ s.r.o.), яке зареєстроване в ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується Виписом з торгового реєстру Обласного суду у м. Брно, відділ Ц(С), запис 75381. Видом діяльності вказаного товариства є виробництво, торгівля та послуги.

Під час виїзду за межі митної території України 19.08.2013 року на прохання пред'явити документи, які б підтверджували комерційну мету використання вищевказаного автомобіля ОСОБА_1 було надано наступні документи: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № UAL 257342 від 01.10.2001 року; випис з торгового реєстру Обласного суду у м. Брно відділ Ц (С), запис 75381 від 28.01.2013 року; відрядження, видане за підписом директора ТОВ «МINUTKA KJJ s.r.о.» від 13.03.2013 року; договір про співробітництво №5 від 15.01.2013 року та рішення, видане міським муніципалітетом м. Кромєржіш, відділ з питань загального підприємництва,76701 Кромєржіш, Велке нам.115/1, вих. № ZIV/1372/Ва/5 від 22.04.2013 року, що за твердженням позивача є дозволом на перевезення.

Такі ж документи долучено позивачем до матеріалів справи.

При цьому, колегія суддів зазначає, що ні митний орган, ні суд першої інстанції при встановленні режиму ввезення транспортного засобу марки «VW», модель «PASSAT», реєстраційний номерний знак Чеської Республіки НОМЕР_1 не взяв до уваги подану позивачем копію контрольного талону серії ААФ №699992 з відміткою митного органу, відповідно до якого вказаний вище автомобіль 18.07.2013 ввезено на митну територію України каналом, позначеним символами червоного кольору «червоний коридор».

Саме по каналу, позначеному символами червоного кольору («червоний коридор») відповідно до листа ДМС України від 05.03.2013р. №11.1/2-12.2/2172-ЕП, враховуючи положення ст.366 Кодексу, повинні переміщуватися транспортні засоби комерційного призначення для поміщення у митний режим «Тимчасове ввезення».

Крім того, відповідно до п.3.3 Технології прикордонного та митного контролю у пунктах пропуску через державний кордон для автомобільного сполучення, затвердженої наказом адміністрації Державної прикордонної служби України, Державної митної служби України від 11.06.2008 №505/642 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.08.2008 за №753/15444) закінчення процедури митного оформлення транспортного засобу та товару засвідчується проставленням у контрольному талоні проходження по «червоному коридору» особистої номерної печатки посадовою особою митного органу, після чого транспортний засіб направляється на виїзд з пункту пропуску.

Відтак, наявний в матеріалах справи талон підтверджує ввезення позивачем транспортного засобу марки «VW», модель «PASSAT», реєстраційний номерний знак Чеської Республіки НОМЕР_1 в якості транспортного засобу комерційного призначення для поміщення у митний режим «Тимчасове ввезення» по «червоному коридору».

На підставі системного аналізу вказаного, доказів, наданих для підтвердження використання транспортного засобу в комерційних цілях та режиму ввезення такого транспортного засобу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 18.07.2013 ввіз на митну територію України транспортний засіб марки «VW», модель «PASSAT», реєстраційний номерний знак Чеської Республіки НОМЕР_1 комерційного призначення, до якого застосовується митний режим «тимчасового ввезення», врегульований Главою 18 Митного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.112 МК України митний режим тимчасового ввезення завершується шляхом реекспорту товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, або шляхом поміщення їх в інший митний режим, що допускається цим Кодексом, а також у випадках, передбачених частиною третьою цієї статті.

Статтею 481 МК України встановлено відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення товарів, зокрема перевищення строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України більше ніж на десять діб тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.3).

Водночас, ч.3 ст.470 МК України, згідно з якою до позивача застосовано адміністративне стягнення у справі про порушення митних правил, встановлено відповідальність за недоставлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення та документів до органу доходів і зборів призначення з перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку, якою встановлено строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що в силу приписів ч.1 ст.466 МК України, адміністративні стягнення за порушення митних правил не може бути застосовано інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ч.1 ст.486 МК України).

Статтею 489 МК України встановлено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.464 МК України штраф як адміністративне стягнення за порушення митних правил полягає у покладенні на особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за таке правопорушення, обов'язку сплатити до державного бюджету грошові кошти у сумі, яка визначається цим Кодексом залежно від виду та характеру вчиненого правопорушення.

Підсумовуючи вказане, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що всупереч вимогам Митного кодексу України щодо всебічного, повного та об'єктивного з'ясування обставин справи, без врахування законодавчо встановленої диференціації видів порушень митних правил та відповідальності за такі правопорушення, відповідачем винесено Постанову у справі про порушення митних правил №2064/30502/13 від 15.10.2013, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчинені порушень митних правил, які фактично позивачем порушені не були.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо відсутності підстав для скасування оскаржуваної постанови.

При цьому, колегія суддів зазначає, особливості провадження судами у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності передбачені ст. 286 КАС України.

Так, частиною 3 цієї статті визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи, що судом встановлено відсутність належних та допустимих доказів вчинення позивачем порушення митних правил, зазначене є безумовною підставою не лише для скасування оскаржуваної постанови, але й закриття справи про адміністративне правопорушення.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права, а тому вважає правильним скасувати судове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Керуючись статтями 243, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову Перечинського районного суду Закарпатської області від 29 листопада 2013 року в справі №304/1621/13-а та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил №2064/30502/13 від 15.10.2013, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 470 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8 500 грн, й закрити справу про адміністративне правопорушення.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Повне судове рішення складено 07.02.2019.