Справа № 344/6370/14-а
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2019-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

07 лютого 2019 року

м. Київ

справа №344/6370/14-а

адміністративне провадження №К/9901/38927/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мороз Л.Л.,

суддів: Анцупової Т.О., Гімона М.М.,

розглянувши у порядку попереднього розгляду у касаційній інстанції адміністративну справу № 344/6370/14-а

за позовом заступника прокурора м. Івано-Франківська в інтересах ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області (далі - управління ПФУ, ПФУ відповідно) про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою управління ПФУ

на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 серпня 2017 року, ухвалену у складі головуючого судді Татарінової О.А. та

ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2017 року, ухвалену у складі колегії суддів: головуючого судді Большакової О.О., суддів Глушка І.В., Макарика В.Я., -

ВСТАНОВИВ:

06 травня 2014 року заступник прокурора м. Івано-Франківська звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_2, в якому, з урахуванням змінених позовних вимог, просив:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо неналежного розгляду питання про утримання з ОСОБА_2 зайво виплачених коштів в сумі 15 982 грн 32 коп. за період з 13 березня 2006 року та 28 лютого 2011 року в розмірі 20 % щомісячно;

- визнати протиправним рішення Комісії з розгляду питань, пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій при управлінні ПФУ в м. Івано-Франківську про утримання з ОСОБА_2 зайво виплачених коштів в сумі 15 982 грн 32 коп та скасувати його як незаконне;

- зобов'язати управління ПФУ повернути ОСОБА_2 безпідставно стягнуту суму коштів в розмірі 3457 грн 31 коп.

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області постановою від 15 серпня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2017 року, задовольнив позовні вимоги.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, керувався тим, що виплачені суми пенсій можуть бути повернуті виключно в разі наявності відповідних зловживань з боку пенсіонера, що призвели до виплати пенсії у завищеному розмірі. Разом з тим, ОСОБА_2 не подавав до управління ПФУ умисно недостовірні дані, адже довідка була видана підприємством.

03 листопада 2017 року управління ПФУ звернулось до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 серпня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2017 року, ухвалити нове рішення - про відмову задоволення позовних вимог.

Касаційна скарга мотивована, зокрема тим, що підприємство, яке видало довідку та на якому працював позивач, відмовилось відшкодовувати переплату, оскільки надміру виплачена пенсія була фактично отримана ОСОБА_3, тому Комісією з розгляду питань, пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій ухвалено рішення про стягнення 20 % з пенсії позивача відповідно до статті 50 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) пенсіонер може добровільно повернути переплату пенсії або її частину, в тому числі й за рахунок неотримання частини пенсії.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 08 листопада 2017 року відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та витребував матеріали справи.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено в новій редакції.

Пунктом 4 частини першої розділу VII Перехідних положень КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (частини третя статті 3 КАС України).

Касаційний адміністративний суд заслухав у попередньому судовому засіданні доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, та, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних постанови та ухвали судів попередніх інстанцій - без змін, з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

У справі, яка розглядається, суди встановили, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в управлінні ПФУ.

Із 2006 року отримує пенсію за віком згідно Закону № 1058-IV.

Відповідно до рішення комісії для розгляду питань, пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій при управлінні ПФУ від 30 жовтня 2012 року Комісія вирішила проводити з ОСОБА_2 утримання зайво виплачених коштів згідно з чинним законодавством (в розмірі 20% щомісячно у відповідності зі статтею 50 Закону № 1058-IV) (а.с. 11).

З цього часу відповідач відраховував з пенсії позивача 20% щомісячно.

Також суди встановили, що підставою для винесення спірного рішення та утримання грошових коштів стало не наявність зловживань з боку пенсіонера при призначенні пенсії, а те, що відповідачем проведено перевірку та встановлено, що у довідці про заробітну плату від 26 січня 2012 року № 26 допущено помилки при переведенні грошової одиниці (купонів у гривню). На основі нових даних позивачу було здійснено перерахунок пенсії.

Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 50 Закону № 1058-IV суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Згідно зі статтею 103 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ) суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Отже, обов'язковою умовою стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера та в жодному випадку вказані суми не можуть бути стягнуті у випадку призначення її на підставі недостовірних даних, формування яких не залежить від пенсіонера. В такому разі суми зайво виплаченої пенсії стягуються зі страхувальника.

При цьому, порядок утримання (стягнення) надміру виплачених сум пенсій визначений статтею 50 Закону № 1058-IV та статтею 103 Закону № 1788-ХІІ, за правилами яких суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів ПФУ чи в судовому порядку (не більше як 20 % пенсії).

Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої статті 103 Закону № 1788-ХІІ є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 25 жовтня 2016 року (справа № 686/26486/14-а).

Так у справі, яка розглядається суди встановили, що підставою для винесення спірного рішення та утримання грошових коштів стало не наявність зловживань з боку пенсіонера при призначенні пенсії, а те, що відповідачем проведено перевірку та встановлено, що у довідці про заробітну плату від 26 січня 2012 року № 26 допущено помилки при переведенні грошової одиниці (купонів у гривню.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 101 Закону № 1788-XII органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Згідно із частиною вісімнадцятою статті 106 Закону № 1058-IV посадові особи суб'єктів солідарної системи та накопичувальної системи пенсійного страхування, винні в порушенні законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Отже, відповідальність за правильність та достовірність документів, що подаються для призначення пенсій, в тому числі персоніфікованих відомостей про заробітну плату, які вносяться до реєстру застрахованих осіб, покладено на роботодавця (страхувальника).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 712/9936/17.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, з огляду на те, що статтею 50 Закону № 1058-IV визначений вичерпний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсій, а в даному випадку відсутні зловживання з боку пенсіонера.

Оцінюючи наведені сторонами аргументи, Касаційний адміністративний суд виходить з такого, що всі аргументи скаржника, наведені в касаційній скарзі, були ретельно перевірені судом апеляційної інстанції, та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права, у касаційній скарзі не зазначено.

Як зазначено у частині четвертій статті 328 КАС України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Враховуючи наведене, Касаційний адміністративний суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні апеляційним судом оспорюваної постанови і погоджується з його висновками у справі, якими доводи скаржника відхилено.

Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 343, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 серпня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2017 року у справі № 344/6370/14-а - залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

Т.О. Анцупова

М.М. Гімон ,

Судді Верховного Суду