Справа № 460/4624/15-а
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2019-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/764/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Гуляка В.В., Коваля Р.Й.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 05 грудня 2018 року (головуючої судді Швед Н.П.) ухвалене у підготовчому судовому засіданні в м. Яворів у справі 460/4624/15-а, провадження № 2-а/460/42/18 за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови у справі про порушення митних правил,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 25.11.2015 звернувся в суд з позовом до Львівської митниці Державної фіскальної служби в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову Львівської митниці ДФС у справі про порушення митних правил №2644/20910/15 від 20.11.2015 року, закрити провадження у даній справі про порушення митних правил у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 передбаченого частиною 3 статті 470 МК України.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 05.12.2018 позовну заяву залишено без розгляду.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. В якій просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали допущено порушення норм процесуального та матеріального права, вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною і необґрунтованою.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали, доводи апеляційної скарги в їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області Гоцко В.І. від 26.11.2015 відкрито провадження у справі №460/4624/15-а, провадження 2-а/460/234/15 та призначено попереднє судове засідання на 08.12.2015.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 08.12.2015 підготовку справи до судового розгляду завершено справу призначено до судового розгляду на 15.01.2016 на 14 год. 30 хв.

Витягом з журналу ведення протоколу судового засідання після призначення справи до судового розгляду від 15.01.2016 справу №460/4624/15-а відкладено на 22.04.2016 на 15 год. 20 хв. у зв'язку з неявкою однієї із сторін, інших учасників процесу, про які відсутні відомості щодо вручення судової повістки.

Згідно з журналом судового засідання від 22.04.2016 в судовому засіданні за участю представника позивача та представника відповідача оголошено перерву в судовому засіданні за клопотаннями представника відповідача про долучення заперечення та представника позивача про надання можливості для ознайомлення із запереченням.

Як вбачається з розпорядження №832 від 26.12.17 Яворівського районного суду Львівської області та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №460/4624/15-а було розподілено та передано судді Швед Н.П.

Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області Швед Н.П. від 11.07.2018 справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання на 03.10.2018 на 15 год. 20 хв.

Копію зазначеної ухвали надіслано сторонам у справі з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та матеріали справи містять докази отримання копії вказаної ухвали позивачем 07.09.2018 (аркуш справи 43).

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 03.10.2018 відкладено підготовче судове засідання на 05.12.2018 на 09 год. 00 хв. у зв'язку з неявкою в судове засідання учасників процесу. Водночас, про наступне судове засідання позивачу було направлено судову повістку, яку останній не отримав, а відтак, поштове відправлення (ідентифікатор 672) було повернуто до суду першої інстанції з відміткою «повернуто за закінченням встановленого строку зберігання».

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що жодного повідомлення із Яворівського районного суду Львівської області він не отримував і йому не було відомо про призначенні слухання справи. Також вказує, що не розписувався в документах про отримання будь-якої кореспонденції.

Відповідно до статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Право звернення до суду є невід'ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду. У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов'язаних з вирішенням спору по суті.

Наслідки неявки в судове засідання учасника справи визначено статтею 205 КАС України. Так, частиною п'ятою цієї статті передбачено, що в разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи. Якщо відповідач наполягає на розгляді справи по суті, справа розглядається на підставі наявних у ній доказів. До позивача, який не є суб'єктом владних повноважень, положення цієї частини застосовуються лише у разі повторної неявки.

Наведена норма кореспондується із закріпленим у пункті 4 частини першої статті 240 КАС України правилом, за яким позов залишається судом без розгляду, якщо позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб'єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Таким чином, підставою для ухвалення процесуального рішення про залишення позовної заяви без розгляду є повторне неприбуття позивача у судове засідання без поважних причин, за умови належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи.

При цьому неприбуття в судове засідання позивача належним чином повідомленого про дату, час та місце розгляду справи, є повторним, коли ні позивач, ні його представник вдруге не прибули на розгляд справи, і в суду є достовірні дані (докази) про те, що обидва рази позивача належним чином повідомлено, а також сторонами не було заявлено підставне клопотання про відкладення розгляду справи чи про розгляд такої без їх участі. Перше таке неприбуття тягне за собою відкладення розгляду справи.

Системний аналіз вказаних норм дозволяє суду апеляційної інстанції дійти висновку, що залишення адміністративного позову без розгляду на стадії судового розгляду справи по суті є можливим лише в разі наявності підстав для висновку про те, що позивач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, позивач (представник позивача) без поважних причин не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, за умови неможливості проведення такого засідання за відсутності позивача (неявка перешкоджає розгляду справи).

Суд апеляційної інстанції зауважує, що у розумінні КАС України позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду. Тому, будучи ініціатором судового розгляду справи, позивач насамперед має активно, не зловживаючи, використовувати власні процесуальні права. При цьому визначальними процесуальними обов'язками позивача є забезпечення представництва власних інтересів при розгляді адміністративної справи.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказує, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У Рішенні Європейського суду з прав людини від 08.04.2010 справа «Меньшакова проти України» (Заява №377/02) пункт 52 «Суд повторює, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі «право на суд», яке, згідно з практикою Суду, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на «розгляд» спору судом (див., наприклад, рішення у справі «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ЕСПЛ 2002-ІІ)».

У справі «Мушта проти України» (Заява № 8863/06) від 18.11.2010 в пункті 32 Європейський суд з прав людини нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Отже, відповідно до позиції Європейського Суду з прав людини основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Разом з тим, враховуючи суб'єктний склад осіб, які беруть участь у справі, предмет та підстави позову, термін розгляду справи Яворівським районним судом Львівської області, що повинен відбуватися на підставі 286 КАС України з викликом сторін згідно статті 268 КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дійшов передчасного висновку про залишення позовної заяви без розгляду, що унеможливило доступ позивача до правосуддя, щодо прийняття рішення суду по суті оскаржуваної постанови Львівської митниці ДФС у справі про порушення митних правил, а тому оскаржувана ухвала судді суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Підстав для розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції у апеляційного суду немає.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 317, 320, 321, 322, 328 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити

Ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 05 грудня 2018 року у справі № 460/4624/15-а, провадження №2-а/460/42/18 - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді В.В. Гуляк

Р.Й. Коваль