Справа № 1640/2543/18
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2019-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

01 лютого 2019 року

Київ

справа №1640/2543/18

адміністративне провадження №К/9901/2363/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Гімона М.М. та Коваленко Н.В., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2018 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2018 року

за позовом ОСОБА_2

до Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області

про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2018 року, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2018 року, позовну заяву ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2, скаржник, позивач) до Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про зобов'язання вчинити дії залишено без розгляду.

ОСОБА_2, не погодившись з вказаними судовими рішеннями, 16 січня 2019 року подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати, справу направити для продовження розгляду по суті.

У касаційній скарзі скаржник зазначає, що оскаржувані ним судові рішення є необґрунтованими та винесені з порушенням норм процесуального права. Вважає свої доводи про те, що строк звернення до суду з позовом не є пропущеним, законними. Вказує, що звертався з січня 2009 року до управління Пенсійного фонду з позовом про встановлення факту невірного запису в його трудовій книжці. Пізніше ним було подано позов до районного споживчого товариства "Козельщина" про витребування розпорядження правління та довідки про атестацію робочих місць в системі підрозділу хлібокомбінату, без яких управління ПФУ відмовлялось призначати та виплачувати йому пільгову пенсію. В задоволенні позовних вимог за вказаним позовом рішенням Козельщинського районного суду Полтавської області від 25 лютого 2010 року було відмовлено. Скаржник зазначив, що Козельщинським районним судом Полтавської області та Харківським апеляційним адміністративним судом йому неодноразово поновлювався строк звернення до суду за захистом порушених прав на призначення та виплату пільгової пенсії. Також вказує, що починаючи з 2009 року неодноразово намагався реалізувати своє право щодо зобов'язання управління ПФУ призначити та виплатити йому пільгову пенсію.

Колегія суддів перевірила наведені у касаційній скарзі міркування, додані до неї матеріали і дійшла висновку про те, що у відкритті касаційного провадження за даною касаційною скаргою слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою, другою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до частин третьої, четвертої статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Як вбачається з оскаржуваних судових рішень, судами було встановлено, що питання про призначення позивачу пенсії вирішувалося Управлінням Пенсійного фонду України в Козельщенському районі у рішенні від 17 червня 2008 року № 12. Постановою Козельщинського районного суду Полтавської області від 17 квітня 2014 року у справі № 533/92/14-а, яка набрала законної сили 28 квітня 2014 року, ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні позову про зобов'язання УПФУ в Козельщинському районі Полтавської області призначити пільгову пенсію з 17 березня 2008 року та здійснити перерахунок пенсії за період з 17 березня 2008 року по день винесення рішення суду. На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 року № 1055 реорганізовано шляхом злиття: управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці, управління Пенсійного фонду України в м. Комсомольську, управління Пенсійного фонду України в Кременчуцькому районі, управління Пенсійного фонду України в Козельщинському районі та утворено - Кременчуцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України. 06 червня 2016 року позивач звертався до Козельщинського районного суду Полтавської області з позовом до Кременчуцького об'єднаного управління ПФУ, у якому просив суд визнати дії відповідача щодо відмови в призначенні йому пільгової пенсії неправомірними, зобов'язати відповідача призначити пільгову пенсію з 17 березня 2008 року та здійснити перерахунок пенсії за період з 17 березня 2008 року по день винесення рішення суду. Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 27 липня 2016 року у справі № 533/509/16-а позов залишено без розгляду у зв'язку з відкликанням позивачем позову. 27 вересня 2016 року позивач звернувся до Козельщинського районного суду Полтавської області із позовом до Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання рішення Кременчуцького об'єднаного управління ПФУ про відмову у нарахуванні йому пільгової пенсії від 17 червня 2008 року неправомірним, зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та призначити пільгову пенсію з 17 березня 2008 року. Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 27 вересня 2016 року у справі № 533/885/16-а, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2016 року, відмовлено ОСОБА_2 у відкриті провадження в адміністративній справі за адміністративним позовом до Кременчуцького об'єднаного управління ПФУ про визнання рішення Кременчуцького об'єднаного управління ПФУ про відмову у нарахуванні йому пільгової пенсії від 17 червня 2008 року неправомірним, зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та призначити пільгову пенсію з 17 березня 2008 року, оскільки 17 квітня 2014 року Козельщинським районним судом за аналогічним адміністративним позовом із тих саме підстав постановлено рішення про відмову позивачу у задоволенні позову.

Суди першої та апеляційної інстанції вказали, що в адміністративній справі № 1640/2543/18 позивач просить зобов'язати відповідача виплачувати пільгову пенсію з 17 березня 2008 року по 02 січня 2011 року на підставі наявних у справі документів. Однак, рішенням управління Пенсійного фонду України в Козельщенському районі від 17 червня 2008 року № 12 позивачу відмовлено в призначені пільгової пенсії, а з 02 січня 2011 року йому призначена пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Тому про своє порушене право, як вважає позивач щодо відмови в призначенні та виплаті пільгової пенсії з 17 березня 2008 року по 02 січня 2011 року, йому було відомо ще у 2011 році у зв'язку з призначенням йому пенсії за віком та у 2014 році згідно постанови Козельщинського районного суду Полтавської області від 17 квітня 2014 року, а з даним позовом до суду позивач звернувся 23 липня 2018 року, тобто з пропуском шестимісячного строку, встановленого статтею 122 КАС України для звернення до адміністративного суду.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, прийшов до висновку про відсутність підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду та наявність підстав для залишення позову ОСОБА_2 без розгляду.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо, зокрема, суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

У пункті 2 частини другої цієї статті встановлено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, залишаючи без розгляду позовну заяву ОСОБА_2, виходив з того, що останнім пропущено строк звернення з позовом до суду та не надано доказів, які б свідчили про поважність причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, та не наведено підстав пропуску такого строку, які могли б бути визнані судом поважними.

Таким чином, оскаржувані рішення є слушними, вмотивованими і такими, що ґрунтуються на законі, зокрема положеннях пункту 9 частини першої статті 155 КАСУ та частини третьої статті 123 КАС України. Правильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Зазначені в касаційній скарзі міркування та судження не применшують правильності висновків судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Крім того, суд враховує, що відповідно до частини четвертої статті 240 КАС України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

З урахуванням наведеного суд касаційної інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для визнання касаційної скарги необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в ухвалах від 19 вересня 2018 року у справі № 825/1898/18, від 03 жовтня 2018 року у справі № 805/3188/18-а та від 08 січня 2019 року у справі № 2340/2946/18.

Керуючись статтями 248, 328, 333, 355, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2018 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2018 року за позовом ОСОБА_2 до Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про зобов'язання вчинити дії.

2. Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

4. Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді Я.О. Берназюк

М.М. Гімон

Н.В. Коваленко