Справа № 640/19924/18
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2019-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Земляної Г.В., Мельничука В.П., при секретарі - Бродацькій І.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 грудня 2018 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного виконавця Щигарцева Ігора Вячеславовича про визнання протиправною та скасування постанови, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом у якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцева І.В. від 27.09.2018 року про відкриття виконавчого провадження № 57310966.

- зобов'язати відповідача повернути автомобіль Volkswagen Passat (держ. номер. знак НОМЕР_1).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 грудня 2018 року позовну заяву повернуто позивачу у зв'язку з пропущенням позивачем строку звернення до суду на підставі частини 2 ст. 123 КАС України.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, просить скасувати вказане судове рішення.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом попередньої інстанції норм процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 листопада 2018 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків, зокрема, шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з посиланням на обставини, які перешкоджали позивачу звернутись до суду із відповідним позовом з дотриманням строку, встановленого п.1 ч.2 ст.287 КАС України, навести доводи на обґрунтування поважності причин пропуску строку та надати докази на підтвердження таких доводів.

27.09.2018 позивач звернувся із заявою про поновлення пропущеного строку звернення до суду. Клопотання вмотивоване тим, що копія оскаржуваної постанови була надана ОСОБА_2, лише 22.11.2018 року шляхом направлення фотографій через програму обміну повідомленнями Viber. Також, ОСОБА_2 зазначав, що його звернення до відповідача про отримання копії постанови було ускладнене через незадовільний стан здоров'я, на підтвердження чого до заяви додано копію листка непрацездатності.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 грудня 2018 року позовну заяву повернуто позивачу у зв'язку з пропущенням позивачем строку звернення до суду на підставі частини 2 ст. 123 КАС України.

Відповідно до частини 1 ст. 287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно з пунктом 1 ч. 2 ст. 287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.2 ст.123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Пунктом 9 частини 4 статті 169 КАС України визначено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Суд першої інстанції повернув позовну заяву позивачу, оскільки у своїй заяві про поновлення процесуальних строків звернення до адміністративного суду позивачем не викладено вмотивованих посилань на обставини, які перешкоджали йому звернутись до суду із відповідним позовом з дотриманням строку, встановленого п.1 ч.2 ст.287 КАС України, не наведено достатніх доводів на обґрунтування поважності причин пропуску строку та не надано належних доказів на підтвердження таких доводів.

Зокрема, суд зазначає, що виконавцем опис і вилучення транспортного засобу позивача Volkswagen Passat (держ. номер знак НОМЕР_1) було здійснено 30.10.2018 року, внаслідок чого саме з вказаної дати ОСОБА_2 повинен був дізнатись про порушення своїх прав (свобод чи інтересів).

Проте, згідно з частиною 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII, копії постанов про відкриття виконавчого провадження надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Докази надіслання позивачу постанови про відкриття виконавчого провадження в матеріалах справи відсутні, отже ОСОБА_2, як Боржник, не вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень.

Виходячи з наведеного, судова колегія приходить до висновку про те, що до 22.11.2018 можливість оскаржити постанову про відкриття виконавчого провадження у позивача була відсутня з незалежних від нього причин, а саме через невиконання відповідачем покладених на нього обов'язків в частині направлення документів сторонам виконавчого провадження і, відтак, відсутність у позивача доступу до оскаржуваної постанови.

За таких обставин, у суду були відсутні підстави для повернення позовної заяви позивачу.

Відповідно до статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи, що доводи позивача викладені в апеляційній скарзі спростовують висновки суду першої інстанції, що містяться в ухвалі суду від 03 квітня 2018 року, колегія суддів вважає за необхідне оскаржувану ухвалу скасувати з направленням справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Згідно із ч. 3 ст. 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Керуючись статтями 312, 315, 320, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 грудня 2018 року скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя Г.В.Земляна

суддя В.П.Мельничук