Справа № 160/9628/18
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
31 січня 2019 року Справа № 160/9628/18

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Горбалінський В.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Командира військової частини НОМЕР_1 (військової частини польова пошта НОМЕР_2 ) полковника ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення коштів і відшкодування коштів, -

ВСТАНОВИВ:

19.12.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Командира військової частини НОМЕР_1 (військової частини польова пошта НОМЕР_2 ) полковника ОСОБА_2 , в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати Наказ Відповідача № 128 від 06.06.2018 року «Про вважати таким, що самовільно залишили військову частину»;

- стягнути кошти з Відповідача військової частини НОМЕР_1 (військової частини пп НОМЕР_2 ) в повному обсязі, несплачене Позивачу щомісячне грошове забезпечення, встановлене ст. 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з 22.05.2017 року по день, коли суд винесе остаточне рішення у даній справі;

- стягнути на користь Позивача з Відповідача військової частини НОМЕР_1 (військової частини пп НОМЕР_2 ) відшкодування заподіяної Позивачу протиправним Наказом № 128 від 06.06.2018 року «Про вважати таким, що самовільно залишили військову частину» моральну шкоду в розмірі 25 000 грн.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.12.2018 року позовну заяву залишено без руху, у зв`язку із недотриманням вимог ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Судом встановлено, що на адресу суду позивачем 25.01.2019 року подано заяви про усунення недоліків позовної заяви у справі.

Згідно змісту заяви про поновлення строку звернення до суду, позивач просить вважати причини пропуску строку звернення до суду поважними та поновити позивачу строк звернення до суду з позовом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Дана заява обґрунтовано тим, що позивач дійсно дізнався про існуванням оскаржуваного Наказу № 128 від 06.06.2018р., саме 16.10.2018 року від слідчого СУ ГУНП Вінницької області Солодун Д.В., у зв`язку з внесенням позивача до ЄРДР. Проте ні слідчий, ні позивач не бачили оскаржуваного Наказу № 128 від 06.06.2018р. командира в/ч НОМЕР_1 (в/ч пп НОМЕР_2 ), оскільки заявником військовим прокурором Вінницької гарнізону Клопотовським В.П. і командуванням військової частини НОМЕР_1 позивача не було вчасно повідомлено про цей наказ під розписку, або поштовим повідомленням. А слідчому Солодун Д.В. військовим прокурором Вінницького гарнізону не були передані матеріали досудової перевірки у відношенні позивача. Зі слів слідчого, з даного приводу, матеріали службового розслідування відповідно до наказу МоУ № 82 відсутні. Позивач у своїй заяві зазначає, що з оскаржуваним Наказом № 128 командира в/ч НОМЕР_1 (в/ч пп НОМЕР_2 ) його в загалі не було ознайомлено. Тому останній вважає, що строк звернення до суду має відраховуватись від дати коли позивач був повідомлений про оскаржуваний наказ № 128 командуванням військової частини належним чином.

При розгляді заяви про поновлення строків звернення до суду, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Тобто, за змістом наведеної процесуальної норми законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

При цьому, у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, тобто обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій і підтверджені належними доказами.

Строк звернення до адміністративного суду - це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно-правових відносинах або для реалізації владних повноважень.

Днем, коли особа дізналась про порушення свого права, - є день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення її прав, свобод чи інтересів.

У справі, що розглядається, позивач під час звернення до суду не наводить будь-яких обставин і не надає відповідних доказів, які би свідчили про об`єктивну неможливість вчасного звернення до суду з цим позовом.

Суд звертає увагу, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази наявності обставин, які були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення позивача та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з цим позовом.

Крім того, суд звертає увагу, що в заяві про поновлення строку звернення до суду позивач стверджує, що його взагалі не було ознайомлено з наказом від 06.06.2018 року №128, тобто на момент надання позову та заяви про поновлення строку позивач стверджує, що з наказом він не ознайомлений. Вказана обставина свідчить, що фактично з моменту, коли позивач дізнався про оспорюваний наказ, до моменту подання позову його обізнаність не зазнала змін.

Проте, позивач не звернувся до суду в місячний термін, як це встановлено законом, а надав позов через два місяці, не маючи на те об`єктивних причин.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач будучи обізнаним про можливе порушення своїх прав, свобод чи інтересів оскаржуваними наказами у встановлений строк звернення до суду не звернувся, доказів обставин, які були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення позивача та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з цим позовом суду не надав.

У рішенні від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Великої Британії» Європейський суд з прав людини закріпив правило, що пункт 1 статті 6 Конвенції стосується невід`ємного права особи на доступ до суду. Прямим порушенням права на доступ до суду є необхідність отримання спеціальних дозволів на звернення до суду.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

У справах «Стаббігс та інші проти Великобританії» та «Девеер проти Бельгії» Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 року у справі «Мельник проти України» зазначив, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності.

Відтак, наведені причини поважності пропуску строку звернення до адміністративного суду, вказані в заяві позивача, не можуть бути визнані судом поважними, оскільки позивачем не доведено обставини, які об`єктивно унеможливлювали своєчасне звернення до суду, у визначений законом строк.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20.06.2018 року у справі №804/6785/15, у постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19.09.2018 року у справі №804/2647/17, у постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18.04.2018 року у справі №813/3695/17.

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

За приписами ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

При цьому, суд окремо зазначає, що дійсно згідно з ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Проте, враховуючи те, що вимоги вказані у позовній заяві та наданій до суду уточненій позовній заяві є безумовно пов`язаним, то суд дійшов висновку, що враховуючи пропуск позивачем строку звернення до суду з вимогою про визнання протиправним та скасування наказу № 128 від 06.06.2018 року, та беручи до уваги те, що позивачем не наведено інших причин поважності причин пропуску строку звернення до суду, то слід відмовити позивачу у задоволенні заяви про поновлення строку звернення до суду, та як наслідок, повернути позовну заяву позивачу.

Враховуючи викладене, суддя дійшов висновку, що позовну заяву належить повернути з усіма доданими до неї матеріалами позивачу, оскільки позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Керуючись ст.ст. 123, 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Командира військової частини НОМЕР_1 (військової частини польова пошта НОМЕР_2 ) полковника ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення коштів і відшкодування коштів - повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви та додані до неї матеріали позовної заяви надсилати особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення. Копія позовної заяви залишається в суді.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Відповідно до ч. 7 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. У разі скасування ухвали про повернення позовної заяви за результатами її перегляду та направлення справи для продовження розгляду суд не має права повторно повертати позовну заяву.

Згідно ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, проте, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.В. Горбалінський