Справа № 520/11883/18
Суддя: Бабаєв А.І.
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2019 р. № 520/11883/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бабаєва А.І.

при секретарі судового засідання Боднар І.Ю.

за участі:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Кусти Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної Міграційної Служби України в Харківській області про визнання протиправним та незаконним рішення, скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

27 грудня 2018 року ОСОБА_3 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної міграційної Служби України в Харківській області, в якому, з підстав протиправності рішення, просить суд визнати протиправним і незаконним та скасувати рішення першого заступника начальника ГУ ДМС в Харківській області № б/н від 14.08.2018 року, щодо заборони в'їзду строком на 5 (п'ять) років громадянину Республіки Азербайджан ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішення першого заступника начальника Головного управління Державної Міграційної Служби України в Харківській області № б/н від 14.08.2018 року про заборону в'їзду в Україну прийнято, на думку позивача, без врахування приписів чинного законодавства.

Відповідач, Головне управління Державної Міграційної Служби України в Харківській області, проти позову заперечувало. В обґрунтування заперечень зазначило, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

В судове засідання представник позивача прибув, позов підтримав та просив його задовольнити.

В судове засідання представник відповідача прибула, проти позову заперечувала та просила відмовити в його задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.08.2018 року на адресу ГУ ДМС України в Харківській області з Департаменту карного розшуку Національної поліції України надійшло подання № 14/01/10-5898 від 07.08.2018 року.

Згідно вказаного подання у ході здійснення комплексу організаційно-практичних заходів спрямованих на протидію нелегальному перебуванню на території України іноземців та осіб без громадянства, які становлять суспільну небезпеку для громадян України, систематично порушують законодавство України з громадської безпеки органом Національної поліції України отримано інформацію про перебування на території України Республіки Азербайджан ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспортний документ НОМЕР_2, виданий 09.06.2011 терміном до 09.06.2021, проживає: АДРЕСА_1.

У зазначеному подані, запропоновано органу Державної міграційної служби України розглянути питання, щодо заборони в'їзду терміном на 5 років громадянину Республіки Азербайджан ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

ГУ ДМС України в Харківській області на підставі подання Департаменту карного розшуку Національної поліції України № 14/01/10-5898 від 07.08.2018 року та положень ст.13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» прийняло рішення про заборону громадянину Республіки Азербайджан ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в'їзду в Україну строком на п'ять років.

Позивач, вважаючи вищевказане рішення відповідача протиправним, звернувся з даним позовом до суду.

Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» № 3773-VI від 22 вересня 2011 року (далі по тексту - Закон № 3773-VI) визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України.

Пунктом 6 частини 1 статті 1 Закону № 3773-VI визначено, що іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства зобов'язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Підстави для заборони в'їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну визначено статтею 13 Закону № 3773-VI.

Так, в'їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється: в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку; якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні; якщо при клопотанні про в'їзд в Україну така особа подала про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи; якщо паспортний документ такої особи, віза підроблені, зіпсовані чи не відповідають установленому зразку або належать іншій особі; якщо така особа порушила у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України, митні правила, санітарні норми чи правила або не виконала законних вимог посадових та службових осіб органів охорони державного кордону, органів доходів і зборів та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні; якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов'язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов'язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в'їзду в Україну; якщо така особа з порушенням встановленого законодавством України порядку здійснила в'їзд на тимчасово окуповану територію України або до району проведення антитерористичної операції чи виїзд з них або вчинила спробу потрапити на ці території поза контрольними пунктами в'їзду-виїзду (ч.1 ст.13 Закону № 3773-VI).

За наявності підстав, зазначених в абзацах другому, сьомому і восьмому частини першої цієї статті, відомості про іноземця або особу без громадянства вносяться до бази даних осіб, яким згідно із законодавством України не дозволяється в'їзд в Україну або тимчасово обмежено право виїзду з України (ч.2 ст.13 Закону № 3773-VI).

Судом встановлено, що згідно подання Національної поліції України № 14/01/10-5898 від 07.08.2018 року, на підставі якого прийнято оскаржуване у даній справі рішення, позивачем допущено порушення законодавства України.

При цьому, представником позивача було надіслано адвокатські запити до Служби Безпеки України в Харківській області, Головного управління Національної поліції у Харківській області слідчого управління, Державної прикордонної служби України Східного регіонального управління.

Служба Безпеки України на адвокатський запит листом № 70/6-К-886/7 від 04.12.2018 року надала відповідь про те, що у провадженні слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області не знаходяться та не знаходились кримінальні провадження стосовно ОСОБА_3.

Головне управління Національної поліції у Харківській області на адвокатський запит листом № 28060/119-24/01-2018 від 26.11.2018 року надало відповідь про те, що відповідно до проведеного моніторингу даних ІІПС «Армор» відомості з приводу, наявності кримінальних проваджень, у яких ОСОБА_3 повідомлено про підозру в СУ ГУНП в Харківській області відсутні.

Державна прикордонна служба України Східного регіонального управління на адвокатський запит листом № 23/8306 від 27.11.2018 року надала відповідь про те, що жодних рішень з приводу видворення з території України та заборони в'їзду в Україну громадянину Азербайджану ОСОБА_3 посадовими особами Східного регіонального управління не приймалося, документи з даного приводу не опрацьовувалися.

Отже, згідно вищевикладеної інформації Службою Безпеки України в Харківській області, Головним управлінням Національної поліції у Харківській області слідчого управління, Державною прикордонною службою України Східного регіонального управління порушень законодавства України ОСОБА_3 не встановлено.

Рішення про заборону в'їзду в Україну строком на три роки приймається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, Службою безпеки України або органом охорони державного кордону. У разі невиконання рішення про заборону в'їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства забороняється подальший в'їзд в Україну на десять років, що додається до частини строку заборони в'їзду в Україну, який не сплив до моменту прийняття повторного рішення про заборону в'їзду в Україну (ч.3 ст.13 Закону № 3773-VI).

Отже, чинним законодавством України передбачено, що заборона в'їзду в Україну, застосована відповідним рішенням, не може перевищувати 3 років.

Проте, оскаржуваним рішенням відповідача заборонено позивачу в'їзд в Україну строком на 5 років.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що рішення № б/н від 14.08.2018 року про заборону в'їзду в Україну громадянину Республіки Азербайджан ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 прийнято Головним управлінням Державної Міграційної Служби України в Харківській області всупереч приписів чинного законодавства, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач зокрема просить суд визнати незаконним рішення першого заступника начальника ГУ ДМС в Харківській області № б/н від 14.08.2018 року, щодо заборони в'їзду строком на 5 (п'ять) років громадянину Республіки Азербайджан ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1

Згідно з п.2 ч.2 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Отже, з огляду на приписи ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може визнати саме протиправним оскаржуване позивачем рішення Головного управління Державної Міграційної служби України в Харківській області.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що для належного відновлення порушених прав позивача необхідно визнати протиправним та скасувати рішення першого заступника начальника Головного управління Державної Міграційної служби України в Харківській області № б/н від 14.08.2018 року про заборону в'їзду в Україну громадянину Республіки Азербайджан ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1

Щодо посилань відповідача про допущення технічної помилки при складанні тексту оскарженого рішення та її подальше виправлення висновком ГУДМСУ в Харківській області від 21.01.2019 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачем надано до суду висновок від 21.01.2019 року про виправлення описки у рішенні ГУ ДМС України в Харківській області про заборону в'їзду в Україну громадянину Республіки Азербайджан ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 Проте, відповідачем не зазначено якими нормами законодавства керувався суб'єкт владних повноважень виправляючи описку в раніше прийнятому рішенні.

При цьому, суд перевіряє відповідність оскаржуваного рішення вимогам закону саме на дату прийняття такого рішення.

Відповідачем оскаржуване рішення прийнято 14.08.2018 року. Позовну заяву про оскарження вказаного рішення подано до суду 27.12.2018 року.

Висновок про виправлення описки в оскаржуваному рішенні прийнято 21.01.2019 року, тобто після винесення оскаржуваного в даній справі рішення.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необгрунтованість посилань відповідача щодо допущення технічної помилки при складанні тексту оскарженого рішення та її подальше виправлення висновком ГУДМСУ в Харківській області від 21.01.2019 року.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено правомірності прийнятого ним рішення, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) до Головного управління Державної Міграційної Служби України в Харківській області (61057, м. Харків, вул. Римарська 24) про визнання протиправним та незаконним рішення, скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення першого заступника начальника Головного управління Державної Міграційної Служби України в Харківській області № б/н від 14.08.2018 року про заборону в'їзду в Україну громадянину Республіки Азербайджан ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1

Стягнути з Головного управління Державної Міграційної Служби України в Харківській області (, 61057, м. Харків, вул. Римарська 24) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, АДРЕСА_1) сплачений судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бабаєв А.І.

Повний текст рішення складено 04.02.2019 року.