Справа № 826/5534/17
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2019-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/5534/17 Суддя першої інстанції: Арсірій Р.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Кузьмишиної О.М. та Степанюка А.Г.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

за участю:

представника позивача: - Козлюка П.Г.,

представника відповідача: - Племянник А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Будпостач» до Київської міської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2017 року позивач - Приватне підприємство «Будпостач» звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Київської міської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови, в якому просив:

- скасувати рішення Київської міської митниці ДФС від 31.01.2017 №100260001/2017/200002/2 про коригування митної вартості товарів та картку відмови у митному оформленні товарів в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 31.01.2017 №100260001/2017/00022 повністю.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 жовтня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що Київською митницею Державної фіскальної служби не доведено, що подані Приватним підприємством «Будпостач» документи для визначення митної вартості товару містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значенні складових вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, відповідачем не обґрунтовано та не доведено неможливості визначення митної вартості за ціною контракту та неможливості її визначення за жодним методом, що передує резервному.

Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, 14.12.2016 року між Приватним підприємством «Будпостач» та компанією CELL-FAST Sp.z o.o. укладений контракт №850, відповідно до пункту 1 якого продавець виготовляє та продає , а покупець купує на умовах EXW згідно з правилами Інкотермс, 2000, шланги, аксесуари та запасні частини.

26 січня 2017 року відповідно до контракту на підставі інвойсу від 25.01.2017 р. №(S)FSE-102/01/2017/F з Польщі на адресу ПП «Будпостач» були ввезені шланги садові з ПВХ гнучкі без фітингів, торговельної марки CELLFAST, виробництва компанії CELL-FAST Sp.z o.o. (Польща), фактурною вартістю 32 088,09 євро, наступних артикулів: 10-001 ECONOMIC 1/2" - 20м-594 шт., 10-002 ECONOMIC 1/2" - 30 м-594 шт., 10-003 ECONOMIC 1/2" - 50 м - 324 шт., 10-020 ECONOMIC 3/4" - 20 м- 972 шт., 10-021 ECONOMIC 3/4" - 30 м- 702 шт., 10-022 ECONOMIC 3/4" - 50 м -426 шт., 15-100 GREEN ATS 1/2" - 25 м - 288 шт., 15-101 GREEN ATS 1/2" - 50 м - 168 шт., 15-120 GREEN ATS 3/4" - 25 м - 336 шт., 15-121 GREEN ATS 3/4" - 50 м - 192 шт.

30 січня 2017 року до митного органу було подано митну декларацію №100260001/2017/195063 з метою митного оформлення товару - садові шланги з ПВХ гнучкі без фітингів, торговельна марка CELLFAST, виробник CELL-FAST Sp.z o.o., країна виробництва Польща.

Разом з митною декларацією декларантом надано документи:

- інвойс від 25.01.2017 р. № (8)FSE-102/01/2017/F, згідно з яким ціна, яка фактично сплачена за товари, становить 32 088,09 Євро;

- прайс-лист без номера від 20.12.2016 р. виробника товарів компанії CELL-FAST Sp.z o.o., згідно з яким шланги мають ту ж ціну за одиницю товару, що зазначена в інвойсі від 25.01.2017 р. № (8) FSE-102/01/2017/F;

- контракт від 14.12.2016 р. №850;

- довідка про транспортні витрати від 26.01.2017 року;

- сертифікат походження EUR.1 від 25.01.2017 р. №PL/MF/AL 0061654;

- міжнародна товарно-транспортна накладна СМR від 25.01.2017 р. №1020117;

- експортна декларація Польщі від 25.01.2017 р. №17РL402050Е0003163;

- висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями - Звіт про незалежну оцінку товару Юридичної компанії «Правозахист Україна» від 27.01.2017 р. №14, за висновками якого з врахуванням умов поставки ціна товару відповідає кон'юнктурі ринку;

- виписки з бухгалтерської документації - видаткова накладна №036040 від 30.01.2017 р. та рахунок-фактура №Кие0003721 від 27.01.2017 р.;

- інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, що зазначена на сайтах http://www.e-plastic.ru/polimers та http://pvc.plasinfo.ru.;

- відповідь компанії CELL-FAST Sp.z o.o. (Польща) на лист позивача від 02.02.2017 р. №0202/17-1, якою підтверджено, що витрати на завантаження включені у ціну товарів та зазначені в інвойсі від 25.01.2017 р. № №(S)FSE-102/01/2017/F.

При проведенні контролю правильності визначення митної вартості вказаного вище товару встановлено, що документи, зазначені в частині 2 статті 53 Митного кодексу України не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

За результатами аналізу наданих декларантом товаротранспортних документів митним органом встановлено, що поставка товару здійснена на умовах EXW «франко-завод» - навантаження та транспортування здійснюється за рахунок покупця, однак в довідці про транспортні витрати зазначені тільки транспортні витрати, витрати на навантаження не зазначені.

Так, 30.01.2017 року митницею направлено позивачу електронне повідомлення про необхідність надання додаткових документів відповідно до ч. 3 статті 53 Митного кодексу України.

З матеріалів справи вбачається, що 31.01.2017 р. листом №3101/17-2 позивач надав до відділу митного оформлення №1 митного поста «Східний» Київської міської митниці ДФС всі без виключення вказані в електронному повідомленні документи.

31 січня 2017 року митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №100260001/2017/200002/2, яким визначено митну вартість за методом визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.

Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що відповідачем вказано на те, що у довідці про транспортні витрати зазначені тільки транспортні витрати, витрати на навантаження не зазначені. В пункті 3.2 зовнішньоекономічного контракту зазначена сума страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування декларантом не надано. За результатом перевірки в рамках проведеної консультації в порядку статті 57 Митного кодексу України встановлено, що декларантом не усунуто наявні обставини, визначені частиною 2 статті 28 Митного кодексу України. Поданими додатковими документами декларантом розбіжності та недоліки не усунуто. Копія митної декларації країни відправлення не містить відміток митних органів країни відправлення. На думку митного органу, декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товарів та обраний метод її визначення, відомості що містяться в наданих декларантом документах є необ'єктивними, не піддаються обчисленню, не підтверджені належним чином документально, чим порушено вимоги ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України, ч. 21 статті 58 Митного кодексу України та ч. 1 статті 53 Митного кодексу України. Обраний декларантом метод 1 не відповідає умовам, визначеним статтею 58 Митного кодексу України, застосування першого методу неможливо. Митна вартість визначена за методом за ціною договору щодо ідентичних товарів відповідно до статті 59 Митного кодексу України. Факти, які вплинули на коригування: використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально (п. 22 статті 58 Митного кодексу України).

Процедура консультації між митницею та декларантом проведена шляхом надіслання електронного повідомлення. Джерело інформації - МД від 26.01.2017 №100260001/2017/194809.

Не погоджуючись з рішенням відповідача щодо коригування митної вартості, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 49 Митного кодексу України (далі - МК України) визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як убачається ч. 2 ст. 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 53 МК України визначено перелік документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення. До таких документів належать: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу), якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Як убачається ч. 5 ст. 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до вимог п.п. 3.16, 6.2 Загального додатку до Конвенції визначено, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Згідно з вимогами пп. 4.5.10 п. 4.5 розділу 4 Порядку № 631 перевірка правильності визначення митної вартості товарів належить до митних формальностей, що виконуються при митному оформленні митної декларації.

Крім того, ч. 1 ст. 54 МК України регламентовано, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Як убачається п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний:

1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;

4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:

у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Крім того, ч. 6 ст. 54 МК України встановлено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Як убачається ч. 1 ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Відповідно до вимог ч. 2 10 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Як убачається ч. 4 ст. 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Крім того, п. 10 ст. 58 МК України, визначається, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов'язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв'язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об'єкти права інтелектуальної власності. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України;

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов: 1) подання суб'єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у ст. 53 МК України; 2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації на підтвердження саме числового значення заявленої митної вартості; 3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення безпосередньо митної вартості товару за основним методам (за ціною договору); 4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному.

Колегія суддів наголошує, що позивачем при здійсненні імпортування товару на митну територію України, а також на вимогу митного органу, на підтвердження заявленої ним митної вартості товару за ціною контракту було надано повний пакет документів, у відповідності до переліку, закріпленого ч. 2 ст. 53 МК України.

Варто звернути увагу, що відповідно до електронного повідомлення митниці, що було надіслано позивачу, контролюючим органом було запропоновано надати наступні додаткові документи (відповідно до ч.3 ст. 53 МК України):

- виписку з бухгалтерської документації;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовані спеціалізованими експертними організаціями;

- інформація біржових організацій про вартість сировини (ПВХ);

- інші документи за бажанням декларанта.

У відповідь на вказане повідомлення, позивач, згідно Листа № 3101/17-1 від 31.01.2017 року було надано усі запитуванні відповідачем додаткові документи (а.с.33-34).

При цьому, з аналізу ст.ст. 53, 54 МК України вбачається, що митні органи дійсно мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але такі повноваження мають здійснюватися ними у спосіб, установлений законом, тобто в даному випадку витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що так чи інакше впливають на визначення безпосередньо митної вартості.

Водночас, навіть у разі витребування додаткових документів, митний орган має враховувати, що ненадання їх повного пакету може бути підставою для коригування митної вартості лише тоді, коли подані документи є недостатніми або такими, що в сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації про заявлену митну вартість.

Крім того, слід враховувати, що ст. 53 МК України, якою врегульовано порядок підтвердження декларантом заявленої митної вартості та її перевірки митницею, не містить жодних вимог щодо необхідності додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість, зокрема й в інвойсі.

Разом з тим, відповідачем не доведено, що подані позивачем документи для визначення митної вартості товару містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значенні складових вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому відповідач не обґрунтував та не довів неможливості визначення митної вартості за ціною контракту та неможливості її визначення за жодним методом, що передує резервному.

Водночас, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган обов'язково повинен зазначити докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості за шостим (резервним) методом. Тобто, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, контролюючий орган повинен також зазначити докладну інформацію і джерела, які ним використовувалися. У спірному рішенні про коригування митної вартості такі дані відсутні.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 р. справа № 809/1884/16, від 3 квітня 2018 р. справа № 826/8797/16, від 21 березня 2018 р. справа № 803/407/16 та 12 березня 2018 р. № 809/4367/15.

Безпідставними є посилання відповідача щодо відсутності визначення витрат на навантаження не включені до складових митної вартості товарів не відповідають дійсності, оскільки в вартість навантаження зазначена в п.3інвойсі №(S)FSE-102/01/2017/F.

Крім того, варто зазначити, що відповідач безпідставно посилається на пункт 3.2 розділу №3 «Умови платежу» контракту від 14.12.2016 №850, який стосується умов оплати товарів та не стосується витрат на страхування при перевезенні товарів від виробника до митного кордону України. При цьому, в контракті передбачено розділ №4 «Умови поставки і страхування», який регламентує порядок поставки товарів, але не описує страхування, що відповідає дійсним обставинам, виходячи з умов поставки товарів EWR згідно INCOTERMS 2000, за яким вважається, що продавець виконав свої зобов'язання щодо поставки, в момент, коли він надав товар у розпорядження покупця на площах свого підприємства, за таких обставин, продавцю немає підстав узгоджувати з покупцем у контракті умови страхування товарів, що також було підтверджено довідкою про транспортні витрати та листом продавця товарів.

Крім того, на переконання суду, ціни товарів за митною декларації №100260001/2017/195063 від 30.01.2017 року та інвойсом співпадають з цінами, вказаними в митній декларації №100260001/2017/195063 та інвойсі №(S)FSE-102/01/2017/F, що вказані в оскаржуваному рішенні, оскільки імпортовані згідно з одним і тим же прайс-листом без номера від 20.12.2016 р. виробника товарів компанії CELL-FAST Sp.z o.o.

Посилання апелянта на той факт, що в довідці про транспортні витрати від 26.01.2017 року зазначено товар «алюминиевые стремянки», замість шланги з ПВХ, не спростовує вірність розрахунків позивача щодо митної вартості товару з урахуванням усіх інших документів, що були надані контролюючому органу, в тому числі, й на запит останнього.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу Київської митниці Державної фіскальної служби України - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 жовтня 2018 року - без змін.

Керуючись ст..ст. 241, 242, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Київської митниці Державної фіскальної служби України - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: О.М.Кузьмишина

А.Г.Степанюк

Повний текст виготовлено 05 лютого 2019 року.