Справа № 1340/4363/18
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2019-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1340/4363/18
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

04 лютого 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М. розглянув на стадії підготовчого провадження адміністративну справу за позовом акціонерного товариства «Львівський хімічний завод» до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) про визнання протиправним та скасування розрахунку,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Львівський хімічний завод» (далі - АТ «Львівський хімічний завод», позивач) 21.09.2018 звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) (далі - Укртрансбезпека, відповідач) з вимогою визнати протиправним та скасувати розрахунок плати за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування № 1 від 03.07.2018 згідно акта № 0010779 від 03.07.2018 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових/габаритних параметрів.

В обґрунтування позовних вимог АТ «Львівський хімічний завод» зазначило, що 03.07.2018 транспортний засіб - автомобіль (тягач) марки MAN, модель 19.414 FLT реєстраційний номер НОМЕР_3 та причеп марки НОМЕР_4 модель ЦЖУ-17.5-2.0, реєстраційний номер НОМЕР_1 (є власністю позивача) під керуванням водія ОСОБА_1 (працівник позивача) здійснював перевезення наливного (рідкого) вантажу. За результатами перевірки посадовою особою Управління Укртрансбезпеки у Волинській області складено акт № 0010779 від 03.07.2018 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та проведено розрахунок плати за проїзд великовагових та(або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування № 1 від 03.07.2018 на суму 120,8 євро. Позивач не погоджується із складеним розрахунком, вважає, що посадова особа відповідача при зважуванні транспортного засобу допустила істотну помилку, що призвела до помилкових висновків акта №0010779 від 03.07.2018, а саме - здійснила зважування транспортного засобу з наливним (рідким) вантажем підчас його руху (в динамічному режимі); стверджує, що отримання достовірних результатів зважування транспортного засобу, що перевозить наливні вантажі, можливе виключно у статичному режимі. Ця обставина свідчить про те, що розрахунок № 1 від 03.07.2018 здійснено посадовою особою відповідача у спосіб, що суперечить Конституцією та законами України.

Представник позивача надав суду належні докази зміни позивачем найменування з публічного акціонерного товариства «Львівський хімічний завод» на акціонерне товариство «Львівський хімічний завод»

Відповідач подав відзив на позовну заяву. Вважає позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Зокрема, у відзиві представник відповідача зазначив, що зважування транспортного засобу позивача проводилось приладом автоматичним для зважування дорожніх транспортних засобів у русі на вимірювання навантаження на вісь 030Т-AS2-PWIA №394 з ваговими платформами № 767/768. На цей засіб вимірювальної техніки виданий сертифікат, який зареєстрований в реєстрі органу з оцінки відповідності. Зважування проводилось на 126 км автомобільної дороги Н-17 «Львів-Радехів-Луцьк», де розміщена діюча площадка для проведення габаритно-вагового контролю, яка відповідає розділу ІІ Вимоги до пересувного пункту габаритно-вагового контролю, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України № 255 від 28.07.2016. Відповідач підтвердив, що водій позивача здійснював перевезення рідкого вантажу автомобілем-автоцистерною, звертає увагу суду, на той факт, що зважування транспортного засобу відбулося на швидкості до 5 км/год. та стверджує, що така швидкість руху не може призвести до зміщення вантажу.

Суд на стадії підготовчого провадження заслухав представників сторін, перевірив надані ними письмові докази та з'ясував такі фактичні обставини, що мають значення для прийняття судового рішення у цій справі:

03.07.2018 посадові особи Управління Укртрансбезпеки у Волинській області на підставі графіку проведення рейдових перевірок у період з 02.07.2018-08.07.2018 (а.с. 74) та направлення на рейдову перевірку № 011690 від 27.06.2018 (а.с. 75) на 126 км автомобільної дороги Н-17 «Львів-Радехів-Луцьк» провели габаритно-ваговий контроль транспортного засобу - автомобіля марки МAN, модель 19.414FLT, реєстраційний номер НОМЕР_2, причепа марки НОМЕР_4 модель ЦЖУ-17.5-2.0, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належать ПАТ «Львівський хімічний завод». За результатами перевірки складено акт перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 103063 від 03.07.2018 та акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 0010779 від 03.07.2018 (а.с. 79, 82).

Контролюючий орган зафіксував порушення перевізником вимог статті 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт» щодо відсутності дозволу на право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових обмежень, а саме: - із перевищенням осьових навантажень (нормативно допустиме навантаження на строєні осі - 22т, фактичне - 23,85т), на підтвердження чого надано довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 0003839 від 03.07.2018 (а.с. 81).

Згідно акта № 0010779 від 03.07.2018 та норм постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» інспектор Управління Укртрансбезпеки у Волинській області склав розрахунок плати за проїзд великовагових та(або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування № 1 від 03.07.2018 на суму 120,8 євро. (еквівалентно 3688 грн. 29 коп. згідно курсу НБУ станом на 03.07.2018, а.с. 20).

Управління Укртрансбезпеки у Волинській області листом № 1866/20-18 від 23.08.2018 скерувало ПАТ «Львівський хімічний завод» повідомлення про заборгованість щодо внесення плати за проїзд великоваговим/великогабаритним транспортним засобом автомобільними дорогами загального користування в розмірі 120,8 євро, що станом на 03.07.2018 згідно з офіційним курсом гривні, встановленим НБУ України склала 3053,2230 грн.; як додатки до повідомлення додані копії згаданих вище довідки №0003839 від 03.07.2018, акта №0010779 від 03.07.2018, розрахунку №1 від 03.07.2018.

Спір між сторонами зводиться до правильності нарахування перевізнику (позивачу) інспектором Укртрансбезпеки (відповідача) плати за проїзд дорогами загального користування з огляду на різні позиції сторін щодо методики зважування наливних (рідких) вантажів; позивач оскаржує розрахунок плати як акт індивідуальної дії, що порушує його права.

Вирішуючи питання про характер спірних правовідносин та наявність публічно-правового спору суд керується такими нормами права:

частиною другою статті 29 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII визначено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 затверджено положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - Положення), відповідно до якого Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. Відповідно до підпункту 15, 27 пункту 5 Положення Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Отже, до функцій Укртрансбеспеки віднесено здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів, нарахування відповідної плати за перевищення нормативів допустимої ваги транспортного засобу та вжиття заходів до стягнення цієї плати.

Суд також враховує такі правові позиції касаційного суду:

1) Верховний Суд України у постанові від 10.09.2013 в адміністративній справі №21-237а13 наголосив, що обов'язковою ознакою дій суб'єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб'єктів відповідних правовідносин і мають обов'язковий характер. Висновки, викладені у акті перевірки, не породжують обов'язкових юридичних наслідків;

2) Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06.06.2018 у справі №820/1203/17 вказала, що:

- Укртрансбезпека виконує функції габаритно-вагового контролю транспортних засобів та нараховує відповідну плату за перевищення нормативів допустимої ваги транспортного засобу;

- за своєю правовою природою плата за проїзд великоваговим транспортним засобом є не штрафною санкцією, а сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування;

- спірні відносини з приводу відшкодування шкоди (стягнення збитків, у тому числі й на користь держави) носять приватноправовий характер та, як наслідок, не можуть бути предметом справи, віднесеної до адміністративної юрисдикції;

- спір за позовом Укртрансбезпеки до перевізника про стягнення з нього плати за проїзд великовагового транспорту автомобільними дорогами загального користування відповідно до розрахунку в розмірі […] в дохід Державного бюджету України підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин, а пов'язаний з вирішенням питання щодо стягнення коштів;

3) Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04.09.2018 по справі №823/2042/16 вказала, що помилковим є застосування статті 17 КАС України та поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори, стороною яких є суб'єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і господарських справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб'єктного складу спірних правовідносин. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до приписів статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За визначенням, наведеним в частині першій статті 4 КАС України:

- адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір (пункт 1);

-суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7);

-індивідуальний акт - акт (рішення) суб'єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (пунктом 17).

Отже, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю порушено його права, свободи чи інтереси. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні брати за основу суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі

У цій справі позивач оскаржує правильність та правомірність розрахунку плати за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, котрий по суті є додатком до акта про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 0010779 від 03.07.2018. Визначений у розрахунку розмір плати за проїзд дорогами загального користування великоваговим/ великогабаритним транспортним засобом відображає позицію Укратрансбезпеки щодо розміру завданої перевізником шкоди дорогам загального користування. Водночас цей розрахунок не є рішенням (індивідуальним актом) суб'єкта владних повноважень в розумінні статей 4, 5, 19 КАС України, оскільки не породжує для перевізника прав чи обов'язків в сфері публічно-правових відносин. Як акт (а.с.21), так і довідка (а.с.21) та розрахунок (а.с.20) є носіями доказової інформації, що засвідчують позицію Укратрансбезпеки щодо перевищення транспортним засобом, що належить перевізнику, допустимих вагових нормативів при проїзді автомобільними дорогами загального користування. Водночас надіслане Укртрансбезпекою повідомлення про заборгованість (а.с.19) є формою претензії про відшкодування завданих державі збитків. Оскільки отримання розрахунку та претензії не зобов'язує перевізника вчиняти ті чи інші дії, то Укртрансбезпека у випадку спору щодо обґрунтованості нарахування шкоди на виконання своїх функцій може звернутися до суду про стягнення нарахованої неї плати в порядку цивільного/господарського судочинства (залежно від статусу перевізника - фізична особа чи суб'єкт господарювання).

Тому суд дійшов до висновку, що спір щодо правильності та правомірності визначення розміру збитків (плати за проїзд дорогами загального користування великоваговим транспортом) розглядає суд, що розглядає в порядку цивільного/господарського судочинства спір про стягнення цих збитків.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. Відповідно до статті 183 КАС України за результатами підготовчого засідання суд постановляє одну із ухвал: 1) про залишення позовної заяви без розгляду; 2) про закриття провадження у справі; 3) про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Суд звертає увагу, що відносини з приводу відшкодування шкоди (в тому числі стягнення збитків на користь держави у формі плати за проїзд дорогами загального користування) носять приватноправовий характер, а з огляду на суб'єктний склад учасників спору такий підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Частиною другою статті 238 КАС України визначено, що суд, закриваючи провадження у справі, також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частина друга статті 132 КАС України). Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом) є підставою для повернення судового збору. Отже, сплачений за подання цього позову судовий збір слід повернути платнику.

Керуючись ст.ст. 132, 143, 183, 238, 248, 256, 294, 295, пп. 15.5 п.15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

закрити провадження в адміністративній справі за позовом акціонерного товариства «Львівський хімічний завод» до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) про скасування розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування.

Повернути акціонерному товариству «Львівський хімічний завод» (79070, Львівська область, місто Львів, вул. Рахівська, буд. 16; ідентифікаційний код 05761873) з Державного бюджету України сплачений ним судовий збір у сумі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні.

Роз'яснити позивачу, що:

-з огляду на суб'єктний склад учасників справи розгляд цього спору віднесено до юрисдикції господарських судів;

- повторне звернення до адміністративного суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Львівський окружний адміністративний суд у п'ятнадцятиденний строк з дати складання ухвали.

Суддя Москаль Р.М.