Справа № 2040/6313/18
Суддя: Сагайдак В.В.
Дата ухвалення: 2019-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

05 лютого 2019 р. № 2040/6313/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Сагайдака В.В.,

при секретарі судового засідання - Савчук С.С.,

за участі:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Саєнко Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_2, код НОМЕР_1) до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) про скасування податкових повідомлень-рішень, рішення та вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Фізична особа - підприємець ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, в якому просить суд:

- скасувати податкові повідомлення-рішення за №5 від 10.07.2018, №5 від 10.07.2018, №5 від 10.07.2018 р., №5 від 10.07.2018 р.,

- скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску за №5 від 10.07.2018,

- скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- 5 від 10.07.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що податкові повідомлення-рішення за №5 від 10.07.2018, №5 від 10.07.2018, №5 від 10.07.2018 р., №5 від 10.07.2018 р., рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску за №5 від 10.07.2018 та вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-5 від 10.07.2018 р., які складені Головним управлінням ДФС у Харківській області ґрунтуються на помилкових судженнях суб'єкта владних повноважень, є незаконними та такими, що підлягають скасуванню.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 заперечував та просив суд відмовити в їх задоволенні з посиланням на відзив на позовну заяву(а.с.74-79).

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що фахівцями Головного управління ДФС у Харківській області, на підставі наказу №287 від 17.01.2018 р., повідомлення від 18.01.2018 р. №21, наказу №1343 від 23.02.2018 р., наказу №3931 від 29.05.2018 р.(а.с.70-71, 74-75,77 том 1) проведено документальну планову виїзну перевірку самозайнятої особи ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2015р. по 31.12.2017 р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2017 р.

За результатами перевірки складено акт від 12.06.2017 р. №2382/20-40-13-15-07/НОМЕР_1(а.с.19-34 том 1).

Згідно висновків акту перевірки позивачем порушено:

пп. 298.2.3п.298.2, ст. 298 Податкового Кодексу України здійснення видів діяльності, не зазначених у реєстрі платників податків єдиного податку;

пп.177.5.2, п. 177.5, ст. 177 Податкового Кодексу України не надання декларації про майновий стан та доходи за 2015 рік;

пп. 16.1.2 и. 16.1 ст. 16, п.177.10 ст.177 ПКУ відсутність обліку доходів та витрат за встановленою формою протягом 2016-2017рр.;

пп.296.1.1 п.296.1 ст.296 розділу XIV Податкового кодексу України, від 02.12.2010р. № 2275-VI, та порядку її ведення затверджений Міністерством фінансів України. Книга обліку доходів затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 15.12.2011р. № 1637. облік доходів не ведеться;

п.177.2, 177.3. 177.4, статті 177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-1У зі змінами та доповненнями - було занижено суму податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності у розмірі 44351,0 гри, в тому числі за 2015 рік в сумі 18672,75 гри. за 2016 рік у сумі 24550,80 гри. за 2017 рік у сумі 1127,45 грн.

ст. 168, 176, підпунктів 1.2, 1.6 пункту 161 підрозділу 10 розділу XX Податкового Кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ із змінами та доповненнями було занижено податкове зобов'язання зі сплати військового збору у сумі 4025,13 грн., в тому числі за 2015 рік в сумі 1867,28 грн., за 2016 рік в сумі 2045,90 грн. за 2017 р. у сумі 93,95 грн.;

п.п. ст.8, п.2 ст.9 Закону України від 08.07.2010 р. №2464-VI „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" із змінами та доповненнями, заниження суми єдиного внеску на загальну суму 72954,54 грн., в т.ч. за 2015р. на суму 41949,82 грн., за 2017 р. на суму 31448,86 грн.;

п.49.1, п.49.2. ст. 49, п.203.1 , та п 203 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI (зі змінами та доповненнями), не надавання декларацій по податку на додану вартість за період з січня 2016р. по березень 2017р.;

п. 181.1 ст. 181, п 183.1 п. 183.2 п. 183.10 ст. 183. п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VІ (зі змінами та доповненнями) встановлено заниження податкових зобов'язань з податку на додану у вартість у сумі 222639 грн.

Слід вказати, що позивачем були подані заперечення проти акту перевірки(а.с.111-112 том 1).

Рішенням від 06.07.2018 р.(а.с.115-119) висновки акту залишені без змін.

На підставі висновків акту перевірки контролюючим органом прийняті:

податкові повідомлення-рішення за №5 від 10.07.2018, №5 від 10.07.2018, №5 від 10.07.2018 р., №5 від 10.07.2018 р.(а.с.13-16 том 1);

рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску за №5 від 10.07.2018 р.(а.с.17 том 1);

вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф- 5 від 10.07.2018 р.(а.с.18 том 1).

Не погоджуючись з вказаними рішеннями позивач звернувся з даним позовом до Харківського окружного адміністративного суду.

Контролюючим органом (а.с. 10 акту) зазначено: «До перевірки надано договір з ТОВ "Тріолан. Мані" №ТМ/107 від 20.08.2015р. про прийом платежів та переказ коштів. Згідно договору СО ОСОБА_3 - «Отримував», ТОВ "Триолан.Мані" -«Фінансова установа», «Платник» - юридична або фізична особа, яка ініціює переказ коштів через фінансову установу в готівковій або безготівковій формі.

Згідно п.2.1. договору для забезпечення переказу коштів від платників «Отримувач» привласнює кожному платнику ідентифікатор платника. У якості ідентифікатора платника використовується номер договору, який має цифрову форму. До перевірки не надано договорів з платниками та актів виконаних робіт, які підтверджують здійснення виду діяльності - здача в оренду електронного обладнання-цифрових порталів кінцевим споживачам, який зазначений у пояснені підприємця (вх. № 9964/ФОП інше від 23.05.2018р. ГУ ДФС у Харківській області).

По дебіту рахунку списувались кошти згідно договорів з приватними підприємцями за надані послуги та юридичною особою - платником податків код ЄДРПОУ ТОВ «Контент Делівері Нетворк» договір №2212-КДН від 01,01.2015 р., що надавала послуги з технічного обслуговування мережі доступу до Всесвітньої мережі Інтернет. Фактично підприємець надавав послуги Інтернету».

На стор. 12 акту зазначено: «За результатами перевірки фінансово-господарської діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 встановлено здійснення видів діяльності, не зазначених у реєстрі платників єдиного податку. У разі порушення умов перебування на спрощеній системі оподаткування платник єдиного податку першої або другої групи зобов'язаний перейти на сплату інших податків і зборів у строки передбачені п.п. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 Податкового кодексу України.

Заява щодо відмови від спрощеної системи оподаткування у зв'язку з переходом на сплату інших податків, зборів до ДПІ у Київському районі ТУ ДФС у Харківській області СО ОСОБА_3 не надавалась.

Таким чином, ОСОБА_3 починаючи з 01.04.2015 р. повинен перебувати на загальній системі оподаткування».

Судом встановлено, що 20.08.2015 р. між ТОВ "Триолан.Мані" (фінансова установа) та ФОП ОСОБА_3 (в якості отримувача) укладено договір про прийом платежів та переказ коштів №ТМ/107 від 20.08.2015 р. (а.с.37-41 том 1).

Відповідно до п. 1.1 договору за цим договором отримувач доручає, а фінансова установа приймає на себе зобов'язання здійснювати на користь отримувача наступні дії:

організовувати та здійснювати переказ коштів, внесених Платником до Фінансової установи на користь Отримувача, фіксуючи надходження платежів з використанням програмного забезпечення, здатного виконувати облік та реєстрацію транзакцій.

забезпечувати перерахування прийнятих з використанням програмного забезпечення, здатного виконувати облік та реєстрацію транзакцій Платежів на розрахункові рахунки Отримувача у строки, визначені цим Договором.

Цей Договір набуває чинності одразу після його підписання обома Сторонами і діє протягом одного року. Договір вважається продовженим на кожен наступний рік із збереженням діючих умов Договору, якщо жодна зі Сторін не повідомила у письмовому вигляді про його розірвання за тридцять днів до закінчення терміну дії Договору(п.8.1 договору).

Також 13.11.2014 р. між ФК ТОВ «Ай ті Фінанс» (фінансова установа) та ФОП ОСОБА_3 (в якості отримувача) укладено договір про прийом платежів та переказ коштів №13/10/14-39Т(а.с.42-43 том 1).

Згідно з п. 1.1 договору за цим договором отримувач доручає, а фінансова установа приймає на себе зобов'язання здійснювати на користь отримувача наступні дії:

організовувати та здійснювати переказ коштів, внесених Платником до Фінансової установи на користь Отримувача, фіксуючи надходження платежів з використанням програмного забезпечення, здатного виконувати облік та реєстрацію транзакцій.

забезпечувати перерахування прийнятих з використанням програмного забезпечення, здатного виконувати облік та реєстрацію транзакцій Платежів на розрахункові рахунки Отримувача у строки, визначені цим Договором.

Договір набуває чинності одразу після його підписання обома Сторонами і діє протягом одного року. Договір вважається продовженим на кожен наступний рік із збереженням діючих умов Договору, якщо жодна зі Сторін не повідомила у письмовому вигляді про його розірвання за тридцять днів до закінчення терміну дії Договору(п.7.1 договору).

У власній господарській діяльності позивач використовував в 2015 р.-2016 р. орендовану мережу, на підставі договорів оренди цифрової кабельної мережі №2213/ГРВ/СІВ від 07.04.2016 р. та №2212-ЖК від 01.01.2015 р.(а.с.222-227 том 1), що укладені з ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_5

Позивачем з метою отримання від ФК ТОВ «Ай ті Фінанс», ТОВ "Триолан.Мані" та ПАТ «Банк національний кредит» документів направлені запити.

Листом ФК ТОВ «Ай ті Фінанс» повідомлено, що ФК ТОВ «Ай ті Фінанс» не забезпечує зберігання реєстрів платежів(а.с.46 том 1).

Листом від 13.07.2018 р. ТОВ "Триолан.Мані" повідомлено, що реєстри платежів згідно договору №ТМ/107 від 20.08.2015 р. надсилались на електронну адресу отримувача коштів(а.с.47 том 1).

Листом від 25.07.2018 р. ПАТ «Банк національний кредит» повідомив позивача, що договір в банку відсутній та ПАТ «Банк національний кредит» припинив всі свої повноваження та завершив банківську діяльність з 31.08.2015 р.(а.с.48 том 1).

На підтвердження надання послуг згідно КВЕД 77.39 позивачем надані виписки з особових рахунків (а.с.1- 250 том 2, 1-62 том 3, 228-250 том 1), виписки по рахункам з 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р., з 01.01.2016 р. по 31.12.2016 р.(а.с.63-70 том 3).

На думку відповідача ОСОБА_3 здійснював у період з 01.01.2015 р. вид діяльності, яка не внесена до його реєстраційних даних.

На підтвердження вказаного відповідачем надано скановану копію реєстраційних та облікових даних ОСОБА_3, згідно змісту яких КВЕД 77.39 зареєстровано за позивачем 21.08.2015 р.(а.с.81-82 том 3).

З метою встановлення достовірних даних, щодо зареєстрованих у встановленому Законом порядку видів діяльності позивача за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2017 р. судом ухвалою від 04.12.2018 р. витребувано від Управління Державної реєстрації юридичних та фізичних осіб-підприємців Харківської міської ради вказані вище відомості.

Листом від 13.12.2018 р. (вх.19.12.2018 р.) Управлінням Державної реєстрації юридичних та фізичних осіб-підприємців Харківської міської ради повідомлено надані Витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, які виготовлені станом на 06.12.2016 р., 21.08.2015 р., 01.01.2015 р., 12.12.2018 р. (том 3).

Як вбачається з Витягу станом на 01.01.2015 р. до видів діяльності позивача віднесено: 77.39. надання в оренду інших машин, устаткування та товарів, н.в. і.у., 95.12 ремонт обладнання зв'язку, 47.19 інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах, 33.13 ремонт і технічне обслуговування електронного й оптичного устаткування.

До того ж, відповідачем в акті перевірки (а.с.3-4) вказано, що згідно з реєстраційними даними, видами діяльності ОСОБА_3 визначено, зокрема, 77.39 надання в оренду інших машин, устаткування та товарів, н.в. і.у.

Таким чином, позивач здійснював господарську діяльність щодо надання в оренду цифрового порту відповідно до основного зареєстрованого виду діяльності - «Надання в оренду інших машин, устаткування та товарів, н.в.і.у» - (код ВЕД 77.39) - це, зокрема надання в оренду або операційний лізинг професійного радіоустаткування, телевізійного та телекомунікаційного устаткування (відповідно до «Методологічні основи та пояснення до позицій національного класифікатора ДК 009:2010 «Класифікація видів економічної діяльності» затверджені Наказом Держкомстату від 23.11.2011 року №396).

Як встановлено, судом ФОП ОСОБА_3 з 011.01.2015 р. по 30.09.2015 р. перебував на спрощеній системі оподаткування (д група), а з 01.10.2015 р. позивача переведено на загальну систему оподаткування згідно рішення №4541 від 30.09.2015 р.

Не погоджуючись з рішенням від 30.09.2015 р. позивач звертався до суду з позовом про його скасування.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.08.2018 р. справа №2040/5263/18 позовну заяву Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) до Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Чернишевська, буд. 41, м. Харків, 61002, ) про визнання протиправними дій та скасування рішення - задоволено.

Визнано протиправними дії Київської об'єднаної державної податкової інспекції міста Харкова Головного управління ДФС у Харківській області стосовно виключення з реєстру платників єдиного податку Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1).

Скасовано рішення Київської об'єднаної державної податкової інспекції міста Харкова Головного управління ДФС у Харківській області № 4541/20-34-17-06-21 від 30.09.2015 стосовно виключення з реєстру платників єдиного податку Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1).

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2019 р. заяву Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про поновлення строку на апеляційне оскарження - залишено без задоволення.

Відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.08.2018 року по справі №2040/5263/18.

Відтак рішення по справі набрало законної сили.

Згідно з абз.2 п.291.4 ст.291 ПКУ суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень.

Порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування, або відмови від спрощеної системи оподаткування визначений у ст.298 ПКУ. Відмова від спрощеної системи оподаткування платниками єдиного податку першої - третьої груп здійснюється в порядку, визначеному підпунктами 298.2.1-298.2.3 цієї статті.

Для відмови від спрощеної системи оподаткування суб'єкт господарювання не пізніше ніж за 10 календарних днів до початку нового календарного кварталу (року) подає до контролюючого органу заяву. Платники єдиного податку можуть самостійно відмовитися від спрощеної системи оподаткування у зв'язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, з першого числа місяця, наступного за податковим, (звітним) кварталом, у якому подано заяву щодо відмови від спрощеної системи оподаткування у зв'язку з переходом на сплату інших податків і зборів (п.п. 298.2.1.298.2.2 п.298.2 ст.298 ПКУ).

Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської системи, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, визначені ст. 177 ПКУ.

Згідно п. 177.2 ст.177 ПКУ об'єктом оподаткування є чистий оподаткований дохід, тобто різниця між загальним оподаткованим доходом, виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Перелік витрат, дозволений для віднесення фізичними особами-підприємцями до витратної частини обліку, встановлений п. 177.4 ст. 177 ПКУ.

Підпунктом 181.1 ст. 181 ПКУ встановлено, що у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

Згідно з п. 183.1 ст. 183 ПКУ будь-яка особа, що підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку, подає до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву.

Підпунктом п. 183.2 ст. 183 ПКУ встановлено, що у разі обов'язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до контролюючого органу не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 1 81 цього Кодексу.

Приписами п. 183.10 ст. 183 ПК України будь-яка особа, яка підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність за не нарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Відповідно до п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Підсумовуючи вищевикладене, податкові повідомлення-рішення за №5 №5 від 10.07.2018 р. Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області підлягають скасуванню.

Відносно податкового повідомлення-рішення №5, судом встановлено наступне.

Підпунктом 177.5.2, 3 п. 177.5 ст. 177 ПК України встановлено, що фізичні особи - підприємці, які зареєстровані протягом року в установленому законом порядку або перейшли із спрощеної системи оподаткування на загальну систему оподаткування чи сплачували фіксований податок до набрання чинності цим Кодексом, подають податкову декларацію за результатами звітного кварталу, в якому розпочата така діяльність або відбувся перехід на загальну систему оподаткування. Вперше зареєстровані підприємці в податковій декларації також зазначають інформацію про майновий стан та доходи за станом на дату державної реєстрації підприємцем. Платники податку розраховують та сплачують авансові платежі у строки, визначені підпунктом 177.5.1 пункту 177.5 цієї статті, що настануть у звітному податковому році.

Остаточний розрахунок податку на доходи фізичних осіб за звітний податковий рік здійснюється платником самостійно згідно з даними, зазначеними в річній податковій декларації, з урахуванням сплаченого ним протягом року податку на доходи фізичних осіб на підставі документального підтвердження факту його сплати.

Однак, оскільки судом не встановлено обставин необхідності переходу позивача із спрощеної системи оподаткування на загальну систему оподаткування, підстав для подачі до контролюючого органу податкової декларації за результатами звітного кварталу, в якому розпочата така діяльність або відбувся перехід на загальну систему оподаткування у позивача не було.

З огляду на вказане, податкове повідомлення-рішення №5, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 170,0 грн. підлягає скасуванню.

Також під час перевірки позивача встановлено порушення ним пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, внаслідок чого збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «військовий збір» на 5031,41 грн. у зв'язку з чим Головним управлінням ДФС у Харківській області прийнято податкове повідомлення-рішення №5 (а.с.15 том 1).

Згідно з п.п. 1.1 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу XX ПКУ платниками збору є особи, визначені п. 162.1 ст. 162 ПКУ, в т.ч. фізична особа - резидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні.

Відповідно до п.п. 1.2 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу XX ПКУ визначено об'єкт оподаткування військовим збором.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного п.п. 1.2 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу XX ПКУ (п.п. 1.3 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу XX ПКУ).

Враховуючи відсутність порушення позивачем вимог ПК України за спірний період, визначення суми військового збору податковим повідомленням-рішенням№5 є необґрунтованим.

Надаючи правову оцінку вимозі про сплату боргу (недоїмки) від 10.07.2018 року №Ф-5 та рішенню № від 10.07.2018 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску(а.с.17-18 том 1), суд враховує наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до зазначених норм, Скаржник є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464).

Для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців,

які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток) (п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464).

Згідно ч. 3 ст. 7 Закону № 2464 нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону № 2464 обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску.

Платники єдиного внеску, зазначені у п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (ч. 8 ст. 9 Закону № 2464).

Згідно ч. 12 ст. 9 Закону № 2464 єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464 сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених Законом № 2464, є недоїмкою.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів

(ч. 3 ст. 25 Закону № 2464).

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону № 2464 орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Згідно п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464 за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску до 01 січня 2015 року орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штраф у розмірі 5 відсотків, а після 01 січня 2015 року - 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Необхідно зазначити, що вимога та рішення про застосування фінансових санкцій є похідними від податкового повідомлення-рішення, яке як встановлено судом, прийнято неправомірно, в результаті чого контролюючий орган протиправно донарахував єдиний внесок та штрафні санкції та відповідно прийняв вимогу про сплату боргу.

З огляду на вказане вище, оскаржувані у даній справі рішення Головного управління ДФС у Харківській області є необґрунтованими та підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Приписами ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_2, код НОМЕР_1) до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) про скасування податкових повідомлень-рішень, рішення та вимоги - задовольнити.

Скасувати податкові повідомлення-рішення №5, №5, №5, №5 від 10.07.2018 р., що прийняті Головним управлінням Державної фіскальної служби у Харківській області.

Скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску за №5 від 10.07.2018 р.

Скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-5 від 10.07.2018.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46, ) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_2, код НОМЕР_1) суму сплаченого судового збору у розмірі 4307,69 грн. (чотири тисячі триста сім гривень 69 копійок).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, передбаченому п.п. 15.5. п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 06 лютого 2019 р.

Суддя Сагайдак В.В.