Справа № 0940/2355/18
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2019-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2019 р. справа № 0940/2355/18

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кафарського В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2, про визнання дій протиправними та зобов'язання до їх вчинення, -

ВСТАНОВИВ:

11.12.2018 представник ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом Управління реєстраційних процедур Івано-Франківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2, про визнання протиправними дій відповідача щодо зняття з реєстрації місця проживання позивача, ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_2 та зобов'язання відповідача вчинити дії щодо поновлення порушеного права шляхом скасування зняття з реєстрації місця проживання позивача за вказаною адресою.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно, в порушення вимог чинного законодавства, знято позивача з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_3. В обґрунтування наведених вимог представник позивача посилається на те, що ОСОБА_1 знято з реєстрації місця проживання на підставі договору купівлі-продажу квартири, що продана на аукціоні від 07.03.2018, який, в свою чергу, як вважає позивач, є недійсним та оскаржується в Івано-Франківському міському суді Івано-Франківської області. Також представник позивача зазначив, що ухвалою Івано-Франківського міського суду від 04.06.2018 на квартиру АДРЕСА_1, застосовано заходи забезпечення позову в межах цивільної справи №344/4876/18, шляхом накладення арешту.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.12.2018 даний позов залишено без руху у зв'язку з невідповідністю вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, а позивачу надано строк для усунення недоліків.

У зв'язку із усуненням недоліків, ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.12.2018 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

11.01.2019 на адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від представника виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради надійшло клопотання про заміну відповідача, мотивоване тим, що Управління реєстраційних процедур Івано-Франківської міської ради не є самостійною юридичною особою, а входить до складу виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради (а.с. 69).

17.01.2019 представник позивача подав суду клопотання, згідно якого не заперечив проти клопотання представника виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про заміну відповідача (а.с. 86-87).

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.01.2019 замінено неналежного відповідача - Управління реєстраційних процедур Івано-Франківської міської ради на належного - виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради (далі - відповідач).

Відповідач скористався своїм правом на подання відзиву, який на адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшов 11.01.2019, із змісту якого слідує, що відповідач заперечує щодо задоволення адміністративного позову, вважає його безпідставним та таким що не підлягає до задоволення. Представник відповідача підкреслює, що доводи позивача щодо недійсності правочину (договору купівлі-продажу квартири, що продана на аукціоні від 07.03.2018) не відповідають реальності, оскільки, звернення до суду, прийняття його до розгляду не є кінцевим рішенням, яке встановлює певні юридичні факти і наслідки. Крім того, арешт майна, як вид забезпечення позову - це заборона на відчуження майна та в розумінні норм Цивільного процесуального кодексу України приймається з метою належного виконання рішення суду і жодним чином не встановлює заборони на вчинення конкретних дій, не пов'язаних з відчуженням майна. Таким чином, відповідач вважає, що зняття з реєстрації місця проживання позивача здійснено правомірно (а.с. 74-75).

17.01.2019 представник позивача надав суду відповідь на відзив, згідно якого просив адміністративний позов задовольнити в повному обсязі. Зазначив, що зняти особу з реєстрації місця проживання, відповідно до Постанови Кабінету і Міністрів України від 02.03.2016 за №207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру», можна виключно двома шляхами: за добровільною згодою особи на зняття її з реєстрації місця проживання у житловому приміщенні та у випадку, коли власник житла усуває перешкоди в користуванні цим житлом заінтересованою особою шляхом подання позову про визнання цієї особи такою, що втратила право на користування житлом та зняття з реєстрації. Відмічено, що позивач особисто або через свого представника до відповідача заяви про зняття її місця реєстрації у квартирі АДРЕСА_1 не подавала, штамп про зняття з місця реєстрації у паспорті позивача відсутній, а також відсутнє судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності позивача на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням (а.с. 83-84).

Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши та оцінивши в сукупності письмові докази, встановив наступне.

07.03.2018 між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу квартири, що продана на аукціоні, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 17-18).

На підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер 40038966 від 07.03.2018) приватним нотаріусом Антиповою І.В. внесено запис в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 20).

Вказаний договір купівлі-продажу квартири, що продана на аукціоні від 07.03.2018 є предметом оскарження в Івано-Франківському міському суді, яким 04.06.2018 у цивільній справі №344/4876/18 винесено ухвалу, яка набрала законної сили, про застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 62).

07.06.2018 державним реєстратором на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер 41494910 від 07.06.2018) внесено в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно запис про обтяження на квартиру АДРЕСА_1, яке виникло на основі постанови про арешт майна боржника (ОСОБА_2.) (а.с. 85).

На підставі вищезазначеного договору купівлі-продажу квартири, що продана на аукціоні, 14.11.2018 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, знята з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_3.

21.11.2018 представник позивача звернувся до начальника Управління реєстраційних процедур Івано-Франківської міської ради із адвокатським запитом щодо надання відомостей про зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 (а.с. 49).

Листом від 27.11.2018 за №1563/64.3-290 представника позивача повідомлено, що ОСОБА_1 знята з реєстрації місця проживання на підставі договору купівлі-продажу квартири, що продана на аукціоні від 07.03.2018.

Позивач, не погоджуючись з правомірністю зняття з реєстрації місця проживання, через представника звернулась до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди, серед іншого, перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини врегульовані нормативними актами, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, а саме: Конституцією України від 28.06.1996 за №254к/96-ВР, Житловим Кодексом Української РСР від 30.06.1983 за №5464-X, Цивільним кодексом України від 16.01.2003 за №435-IV, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 за №1382-IV та Правилами реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.032016 за №207.

Згідно із ч. 1 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Вимогами ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.

Згідно статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній, установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання.

Аналогічні приписи містяться в Постанові Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 за №207, якою затверджені Правила реєстрації місця проживання та Порядок передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру (далі - Правила №207).

Так, згідно п. 26 Правил №207, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її представника за формою згідно з додатком 11; рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; повідомлення територіального органу або підрозділу ДМС із зазначенням відповідних реквізитів паспорта померлої особи або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства (інформація територіального органу ДМС або територіального підрозділу ДМС, на території обслуговування якого зареєстровано місце проживання особи, про закінчення строку дії посвідки на тимчасове проживання або копія рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання чи скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання в Україні); підстав для проживання бездомної особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту (письмове повідомлення соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту); підстав на право користування житловим приміщенням (закінчення строку дії договору оренди, найму, піднайму житлового приміщення, строку навчання в навчальному закладі (у разі реєстрації місця проживання в гуртожитку навчального закладу на час навчання), відчуження житла та інших визначених законодавством документів).

В абзаці 12 вказаного пункту Правил №207 зазначено, що разом із заявою особа подає, серед іншого, документ, до якого вносяться відомості про зняття з реєстрації місця проживання.

Пунктом 9 Правил №207 передбачено, що відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист (далі - документи, до яких вносяться відомості про місце проживання), а відомості про реєстрацію місця перебування - до довідки про звернення за захистом в Україні (документ, до якого вносяться відомості про місце перебування) шляхом проставлення в них відповідного штампа реєстрації місця проживання/перебування особи за формою згідно з додатком 1.

Відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України:

у вигляді книжечки (зразка 1993 року) - шляхом проставлення в ньому штампа реєстрації місця проживання особи за формою згідно з додатком 1 або штампа зняття з реєстрації місця проживання особи за формою згідно з додатком 2;

у формі картки (зразка 2015 року) - шляхом внесення інформації до безконтактного електронного носія, який імплантовано у такий паспорт, у разі наявності робочих станцій та підключення органу реєстрації до Єдиного державного демографічного реєстру (далі - Реєстр). У разі непідключення органу реєстрації до Реєстру особі видається довідка про реєстрацію або зняття з реєстрації місця проживання, а внесення інформації до безконтактного електронного носія здійснюється територіальним підрозділом ДМС на підставі такої довідки.

Частиною першою статті 9-1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та абзацами 1-4 пункту 11 Правил №207 встановлено, що орган реєстрації відмовляє в реєстрації або знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала передбачені цим Законом документи або інформацію; у поданих особою документах містяться недостовірні відомості або подані нею документи є недійсними; для реєстрації або зняття з реєстрації звернулася особа, яка не досягла 14-річного віку.

Пунктом 23 Правил №207 визначено, що працівник органу реєстрації в день звернення особи або її представника чи в день отримання документів від центру надання адміністративних послуг або представника спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту, посадової особи виконавців послуг з управління (утримання) багатоквартирного будинку (гуртожитку), об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельного кооперативу, управителя багатоквартирного будинку, органів державної реєстрації актів цивільного стану або даних від органу соціального захисту населення: приймає рішення про реєстрацію або про відмову у реєстрації місця проживання особи; вносить відомості про реєстрацію місця проживання у документ, до якого вносяться відомості про місце проживання (документ, до якого вносяться відомості про місце перебування, - у разі реєстрації місця перебування). Датою реєстрації місця проживання/перебування осіб, які подавали документи через центр надання адміністративних послуг, представника спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту, посадову особу виконавців послуг з управління (утримання) багатоквартирного будинку (гуртожитку), об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельного кооперативу, управителя багатоквартирного будинку, є дата отримання органом реєстрації відповідних документів; формує і вносить дані про реєстрацію місця проживання особи до реєстру територіальної громади відповідно до Порядку; формує інформацію про реєстрацію місця проживання/перебування особи для її передачі до Реєстру; оформляє і видає довідку про реєстрацію місця проживання/перебування дітям до 16 років та громадянам, які мають паспорт громадянина України у формі картки, за формами згідно з додатками 13 або 14 відповідно; повертає особі або її представнику, адміністратору центру надання адміністративних послуг, представнику спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту або посадовій особі виконавців послуг з управління (утримання) багатоквартирного будинку (гуртожитку), об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельного кооперативу, управителю багатоквартирного будинку документ, до якого вносяться відомості про реєстрацію місця проживання, довідку про реєстрацію місця проживання, що оформлена особі відповідно до абзацу шостого цього пункту, та інші документи, які подавалися.

За змістом вищенаведених нормативних актів, прийняттю рішення про реєстрацію або про відмову у реєстрації місця проживання особи передує процедура перевірки поданих заявником документів на відповідність вимогам п. 18 Правил №207 та ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», та лише у випадку відповідності поданих документів таким вимогам працівником органу реєстрації приймається рішення про реєстрацію/зняття з місця проживання особи.

Судом встановлено, що позивача знято з реєстрації місця проживання на підставі договору купівлі-продажу квартири, що продана на аукціоні від 07.03.2018, який позивачем оскаржено до Івано-Франківського міського суду. При цьому, ухвалою Івано-Франківського міського суду від 04.06.2018 на квартиру АДРЕСА_1, застосовано заходи забезпечення позову в межах цивільної справи №344/4876/18, шляхом накладення арешту.

Відповідно до положень законодавства, арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном.

Суд встановив, що позивач особисто або через свого представника не подавала заяви про зняття її місця реєстрації у квартирі АДРЕСА_1, а також відсутнє судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності позивача на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

Кім того, як слідує із копії паспорта позивача, жодних відомостей про зняття з реєстрації місця проживання до нього не внесено, тобто відсутній штамп зняття з реєстрації місця проживання особи.

Таким чином, знявши позивача з реєстрації місця проживання, відповідачем порушено вимоги Правил №207 та Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Щодо позовної вимоги позивача про зобов'язання відповідача вчинити дії щодо поновлення порушеного права шляхом скасування зняття з реєстрації місця проживання позивача, суд зазначає наступне.

Приписами ч. 1 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Частиною 2 ст. 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З практики Європейського суду витікає наступне: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Відповідно до положень п. 28 Правил №207, реєстрація місця проживання/перебування особи або зняття з реєстрації місця проживання скасовуються в разі їх проведення з порушенням вимог законодавства.

У разі виявлення такого порушення керівник органу реєстрації проводить перевірку підстав реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи, за її результатами складає висновок та приймає рішення про скасування реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи.

Працівник органу реєстрації: формує і вносить дані про скасування реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи до реєстру територіальної громади; формує інформацію про скасування реєстрації/ зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи для її передачі до Реєстру.

Таким чином, в даному випадку скасування зняття з реєстрації місця проживання позивача є дискреційним повноваженням відповідного органу реєстрації.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Обмежуючим фактором для рішень представників влади згідно з визначенням дискреційних повноважень є закон і справедливість.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № К(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями необхідно розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

З огляду на положення Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та Правил №207, адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

З огляду на вищенаведені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, в частині визнання протиправними дій відповідача щодо зняття з реєстрації місця проживання позивача, ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради на користь ОСОБА_1 частину сплаченого судового збору в розмірі 704,80 грн., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради в особі Управління реєстраційних процедур Івано-Франківської міської ради щодо зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_2.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_4, ідентифікаційний код НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради (вул. Грушевського, 21, м. Івано-Франківськ, 76018, ) частину сплаченого судового збору в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Кафарський В.В.