Справа № 9901/848/18
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2019-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

31 січня 2019 року

м. Київ

справа №9901/848/18

адміністративне провадження №П/9901/848/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді Кравчука В.М.,

суддів Коваленко Н.В., Гімона М.М., Стародуба О.П., Мороз Л.Л.

за участі секретаря судового засідання Вишняка О.М.,

представника позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача Белінської О.В.,

розглянув справу за позовом ОСОБА_4 до Вищої ради правосуддя про скасування рішення.

І. РУХ СПРАВИ

1. 26.10.2018 до Верховного Суду як суду першої інстанції надійшов позов від ОСОБА_4 до Вищої ради правосуддя (надалі - ВРП) про скасування рішення Вищої ради правосуддя від 13.02.2018 №458/0/15-18 «Про звільнення ОСОБА_4 з посади судді Подільського районного суд міста Києва на підставі пункту 3 частини 6 статті 126 Конституції України» (надалі - Рішення від 13.02.2018).

2. Позивач вважає, що припинили існувати підстави для оскаржуваного Рішення. Проте Вища рада правосуддя не вирішує питання про звільнення ОСОБА_4, вважаючи, що її вже звільнено за вчинення істотного дисциплінарного проступку рішенням від 07.06.2017, яке, в свою чергу, скасоване судом.

3. Ухвалою Верховного Суду від 30.10.2018 відкрито провадження у справі.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

4. ОСОБА_4 рішенням Київської міської ради народних депутатів від 25.10.1994 № 32 обрана суддею Подільського районного суд міста Києва.

5. Постановою Верховної Ради України від 23.09.1999 № 1101-ХІV ОСОБА_4 обрано суддею безстроково.

6. 08.12.2014 до ТСК надійшла заява заступника Генерального прокурора України Бачуна О.В. від 05.12.2014 за № 05/1/1-123вих-14 про проведення спеціальної перевірки стосовно судді Подільського районного суду міста Києва ОСОБА_4 відповідно до Закону України «Про відновлення довіри до судової влади в Україні» у зв'язку з постановленням нею ухвали від 24.01.2014 у справі № 758/852/14-к про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи - учасника масових акцій протесту в період з 21.11.2013 до набрання чинності вказаним Законом.

7. Ухвалою Вищої ради юстиції від 04.08.2016 відкрито дисциплінарну справу.

8. Рішенням Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 07.06.2017 №1425/2дп/15-17 суддю Подільського районного суду міста Києва ОСОБА_4 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано до неї дисциплінарне стягнення у виді внесення подання ВРП про звільнення її з посади судді.

9. 07.07.2017 представник ОСОБА_4 звернувся до ВРП зі скаргою на рішення її Другої Дисциплінарної палати від 07.06.2017 № 1425/2дп/15-17.

10. За результатами розгляду скарги ВРП прийняла рішення від 07.11.2017 № 3610/0/15-17 про залишення без змін рішення її Другої Дисциплінарної палати від 07.06.2017 № 1425/2дп/15-17 про притягнення судді Подільського районного суду міста Києва ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності.

11. 07.12.2017 представник ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про скасування рішення ВРП від 07.11.2017 № 3610/0/15-17.

12. 26.12.2017 на підставі рішення ВРП від 07.06.2017 №1425/2дп/15-17 Друга Дисциплінарна палата внесла подання про звільнення ОСОБА_4 з посади судді на підставі п. 3 ч. 6 ст. 126 Конституції України.

13. За результатами розгляду зазначеного подання, член ВРП ОСОБА_8 склав висновок від 31.01.2018, яким запропонував ВРП прийняти рішення про звільнення ОСОБА_4 з посади судді на підставі п. 3 ч. 6 ст. 126 Конституції України.

14. 12.02.2018 представник позивача подав ВРП клопотання про відкладення розгляду питання про звільнення ОСОБА_4 до винесення судового рішення. ВРП у задоволенні цього клопотання відмовила.

15. 13.02.2018 ВРП прийняла рішення №458/0/15-18 «Про звільнення ОСОБА_4 з посади судді Подільського районного суд міста Києва на підставі пункту 3 частини 6 статті126 Конституції України». Підставою його прийняття стало те, що рішенням ВРП від 07.11.2017 № 3610/0/15-17 залишено без змін рішення Другої Дисциплінарної палати ВРП від 07.06.2017 №1425/2дп/15-17 про притягнення судді ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності у виді внесення подання про звільнення її з посади.

16. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 31.05.2018 задоволено скаргу (позовну заяву) ОСОБА_4 на рішення Вищої ради правосуддя від 07.11.2017 № 3610/0/15-17, ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення її Другої Дисциплінарної палати від 07.06.2017 № 1425/2дп/15-17. Скасовано рішення Вищої ради правосуддя від 07.11.2017 № 3610/0/15-17, ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення її Другої Дисциплінарної палати від 07.06.2017 № 1425/2дп/15-17.

17. 09.07.2018 представник ОСОБА_4 подав до ВРП клопотання про скасування рішення ВРП від 13.02.2018 №458/0/15-18.

18. 09.08.2018 ВРП прийняла рішення № 2559/0/15-18 «Про скасування рішення Другої Дисциплінарної палати ВРП від 07.06.2017 №1425/2дп/15-17 про притягнення судді Подільського районного суду міста Києва ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності та закриття дисциплінарного провадження.

19. 23.08.2018 представник ОСОБА_4 повторно подав до ВРП заяву, в якій просив скасувати рішення ВРП 13.02.2018 від №458/0/15-18, оскільки відпали підстави цього рішення, а наявність не скасованого рішення ВРП може стати перешкодою у вирішенні заяви ОСОБА_4 про її відставку з посади судді.

20. 23.08.2018 ОСОБА_4 подала до ВРП заяву про звільнення її з посади судді у відставку на підставі п. 4 ч. 6 ст. 126 Конституції України.

21. 27.08.2018 ОСОБА_4 звернулась із заявою, в якій просила скасувати рішення ВРП від 13.02.2018 №458/0/15-18.

22. 27.09.2018 позивачка повторно звернулася із заявою про звільнення з посади судді у відставку на підставі п. 4 ч. 6 ст. 126 Конституції України

23. 18.09.2018 член ВРП ОСОБА_10 винесла ухвалу про залишення без розгляду заяви ОСОБА_4 від 23.08.2018 про звільнення у відставку, мотивуючи тим, що рішенням ВРП від 13.02.2018 №458/0/15-18 ОСОБА_4 уже звільнено з посади судді на підставі п. 3 ч. 6 ст. 126 Конституції України.

24. Фактичні обставини сторони не заперечують, щодо них немає спору, як і немає спору щодо підстав, за яких прийнято оскаржуване рішення. Позивач не погоджується лише з оцінкою ВРП власних повноважень щодо скасування рішення ВРП від 13.02.2018 №458/0/15-18 про звільнення.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

25. В обґрунтування позовних вимог та протиправності рішення позивач наводить наступні аргументи:

А) юридичні та фактичні підстави для прийняття рішення від 13.02.2018 відпали, оскільки фактично рішення, на підставі якого воно приймалось, скасовано судом.

Б) ВРП рішенням від 09.08.2018 самостійно скасувала рішення від 07.06.2017 про притягнення ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності, застосування дисциплінарного стягнення, та закрила стосовно ОСОБА_4 дисциплінарне провадження. На думку позивача, зазначена обставина зумовлює скасування рішення від 13.02.2018, оскільки дисциплінарне провадження закрито і підстав для звільнення не існує.

В) ВРП зобов'язана була забезпечити ефективний юридичний захист прав ОСОБА_4 на звільнення у відставку за її заявою на загальних підстава. Такий обов'язок, на думку позивача, передбачено пунктом 14.7 Регламенту ВРП. Проте відповідач не вирішує питання про звільнення позивача з посади судді, продовжуючи посилатись на власне рішення від 13.02.2018, яке є похідним від рішення від 07.06.2017, скасованого в судовому порядку та самим відповідачем.

Г) На думку позивача, з пункту 17.4 Регламенту ВРП випливає, що ВРП після скасування судом її рішення, ухваленого за результатами розгляду скарги на рішення Дисциплінарної палати про звільнення судді зобов'язана зупинити рішення ВРП про звільнення, а після скасування ВРП рішення Дисциплінарної палати про звільнення судді з посади - залишити питання про звільнення судді без розгляду, скасувавши рішення про звільнення.

Д) Позивач вважає, що ВРП порушує право позивача на справедливий суд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини, в аспекті правової визначеності та можливості виконання остаточного рішення у справі.

26. 21.11.2018 до Суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що Законом України «Про Вищу раду правосуддя» не передбачено повноважень ВРП скасовувати власні рішення про звільнення судді з посади. Виходячи зі змісту пункту 17.4 Регламенту, ВРП не наділена повноваженнями скасовувати власне рішення про звільнення судді з посади, у зв'язку із скасуванням судом рішення ВРП, ухваленого за результатами розгляду скарги на рішення Дисциплінарної палати.

27. 22.11.2018 представник позивача надав відповідь на відзив відповідача, в якому зазначив, що прийняття ВРП рішення від 09.08.2018 про закриття дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_4 та не скасування рішення від 13.02.2018 про звільнення ОСОБА_4 з посади судді, призвело до ситуації, за якої виконання рішення від 13.02.2018 є не можливим.

28. Покликання відповідача на статті 52 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» вважає безпідставним, оскільки зазначеною нормою не заборонено ВРП враховувати свої остаточні рішення при вирішення інших питань, а навпаки, зобов'язує до цього.

29. На думку позивача, згідно з пунктом 17.4 Регламенту у разі скасування ВРП рішення Дисциплінарної палати питання про звільнення судді з посади залишається без розгляду, при цьому не конкретизовано, що це відбувається тільки за умови, якщо рішення про звільнення не приймалось. Отже, якщо обмежень не зазначено в спеціальному нормативному акті, то дозволено все, що не заборонено законом.

Крім того, в Регламенті не зазначено, що застосування пункту 17.4 потребує ухвалення ВРП окремого рішення. Тому такі дії можуть здійснюватись автоматично, як і тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя з дня ухвалення дисциплінарною палатою рішення про застосування дисциплінарного стягнення у виді подання про звільнення з посади судді (пункт 19.1 Регламенту).

IV. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

30. Оцінивши обставини справи, підтверджені доказами, наведені сторонами аргументи на обґрунтування позову та заперечень, Суд дійшов наступних висновків.

31. Відповідно до частини 3 статті 56 Закону України "Про Вищу раду правосуддя" питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 3 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України (вчинення суддею істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов'язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді; порушення суддею обов'язку підтвердити законність джерела походження майна), Вища рада правосуддя розглядає на підставі подання Дисциплінарної палати про звільнення судді.

32. Згідно з частиною 10 статті 51 Закону України "Про Вищу раду правосуддя" за результатами розгляду скарги на рішення Дисциплінарної палати Вища рада правосуддя має право: 1) скасувати повністю рішення Дисциплінарної палати про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді та закрити дисциплінарне провадження; 2) скасувати частково рішення Дисциплінарної палати про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді та ухвалити нове рішення; 3) скасувати повністю або частково рішення Дисциплінарної палати про відмову в притягненні до дисциплінарної відповідальності судді та ухвалити нове рішення; 4) змінити рішення Дисциплінарної палати, застосувавши інший вид дисциплінарного стягнення; 5) залишити рішення Дисциплінарної палати без змін.

33. Частина 3 статті 52 Закону України "Про Вищу раду правосуддя" передбачає, що у випадку скасування судом рішення Вищої ради правосуддя, ухваленого за результатами розгляду скарги на рішення Дисциплінарної палати, Вища рада правосуддя розглядає відповідну дисциплінарну справу повторно. Повторний розгляд справи здійснюється Вищою радою правосуддя у пленарному складі у порядку, визначеному статтею 49 цього Закону.

34. Судом встановлено, що рішенням Другої Дисциплінарної палати ВРП від 07.06.2017 №1425/2дп/15-17 суддю Подільського районного суду міста Києва ОСОБА_4 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано до неї дисциплінарне стягнення у виді внесення подання ВРП про звільнення її з посади судді на підставі пункту 3 частини 6 статті 126 Конституції України, а саме за вчинення істотного дисциплінарного проступку. Внаслідок подання скарги, зазначене рішення переглядалось Другою Дисциплінарною палатою ВРП та рішенням від 07.11.2017 № 3610/0/15-17 було залишено без змін.

35. В подальшому, постановою Великої Палати Верховного Суду від 31.05.2018 скасовано рішення Вищої ради правосуддя від 07.11.2017 № 3610/0/15-17, ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення її Другої Дисциплінарної палати від 07.06.2017 № 1425/2дп/15-17.

36. В порядку повторного розгляду дисциплінарної справи стосовно ОСОБА_4 ВРП рішенням від 09.08.2018 № 2559/0/15-18 скасувала рішення Другої Дисциплінарної палати ВРП від 07.06.2017 №1425/2дп/15-17 та закрила дисциплінарне провадження.

37. Водночас, до скасування рішення ВРП від 07.11.2017 № 3610/0/15-17, Вища рада правосуддя прийняла рішення від 13.02.2018, яким звільнила ОСОБА_4 з посади судді Подільського районного суд міста Києва. Зазначене рішення від 13.02.2018 прийнято на підставі рішень ВРП від 07.06.2017 та від 07.11.2017. Отже, всі три рішення ВРП є послідовними висновками (результатом) одного дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_4

38. Частина 3 статті 52 Закону України "Про Вищу раду правосуддя" передбачає, що у випадку скасування судом рішення ВРП, ухваленого за результатами розгляду скарги на рішення Дисциплінарної палати, ВРП розглядає відповідну дисциплінарну справу повторно.

З урахуванням того, за наслідками розгляду дисциплінарної справи можуть бути прийняті і інші рішення (зокрема про звільнення судді), колегія суддів вважає, що це повноваження ВРП слід тлумачити як таке, що включає перегляд усіх її рішень, прийнятих за результатами дисциплінарного провадження.

39. Під час повторного розгляду дисциплінарної справи 09.08.2018 підстави для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності були перевірені і провадження закрито. Проте, рішення про звільнення ОСОБА_4 з посади судді від 13.02.2018 залишилось чинним, не зважаючи на те, що підстави такого рішення відпали. З огляду на це, повторний розгляд ВПР дисциплінарної справи не можна вважати таким, що відновив становище судді, щодо якого не існує підстав для звільнення з посади.

40. Обґрунтування ВРП своєї позиції відсутністю у неї повноважень на скасування власних рішень про звільнення судді з посади Суд вважає таким, що не узгоджується з принципом верховенства права.

41. Дійсно, Законом України «Про Вищу раду правосуддя» такого повноваження прямо не передбачено і будь-які дії та рішення ВРП, які не передбачені законом, можуть формально вважатися такими, що суперечать ч. 2 ст. 19 Конституції України. Відповідно до цієї норми органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зазначена норма закріплює принцип обмеженого втручання держави та її органів у суспільні відносини та запобігає свавіллю.

42. Однак у випадках, коли йдеться про захист прав, свобод та інтересів людини, положення частини 2 статті 19 Конституції України слід застосовувати з урахуванням частини 2 статті 3 Конституції України, в якій зазначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

43. Конституційний обов'язок держави перед людиною реалізується в діяльності усіх державних органів та посадових осіб. Відтак, положення ч. 2 ст. 19 Конституції України саме по собі, без урахування інших обставин, не може бути перешкодою для усунення порушень прав людини державним органом, який його вчинив, оскільки саме в такий спосіб права людини можуть бути захищені найбільш ефективно.

44. В контексті обставин справи Суд враховує, що рішення від 13.02.2018 стосується лише судді ОСОБА_4, не зачіпає прав та інтересів жодних інших осіб, а тому його скасування не породжує правових наслідків ні для кого, окрім самої ОСОБА_4

45. За таких обставин, скасування рішення від 13.02.2018 не суперечить повноваженням Вищої ради правосуддя та узгоджується з її конституційним обов'язком забезпечувати права людини.

46. Суд звертає увагу, що необхідність скасування рішення від 13.02.2018 обумовлена відсутністю як фактичних, так і правових його підстав. Збереження його чинності, а отже і правових наслідків, перешкоджає реалізації права позивача на відставку з посади судді. Водночас, позивач не стверджує, що таке рішення було протиправним на час його ухвалення.

47. З огляду на це, Суд дійшов висновку, що права позивача можуть бути захищені шляхом скасування рішення ВРП від 13.02.2018 №458/0/15-18 «Про звільнення ОСОБА_4 з посади судді Подільського районного суд міста Києва на підставі пункту 3 частини 6 статті 126 Конституції України».

48. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

49. За правилами статті 139 КАС понесені позивачем витрати у виді судового збору у розмірі 704, 80 грн. підлягають стягненню з відповідача, який є суб'єктом владних повноважень.

Керуючись статтями 2, 245, 246, 266 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати рішення Вищої ради правосуддя від 13 лютого 2018 №458/0/15-18 «Про звільнення ОСОБА_4 з посади судді Подільського районного суд міста Києва на підставі пункту 3 частини 6 статті126 Конституції України».

Стягнути на користь ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) судові витрати 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок за рахунок бюджетних асигнувань Вищої ради правосуддя (м. Київ, вул. Студентська 12-а, ідентифікаційний код 00013698)

Рішення може бути оскаржене до Великої Палати Верховного Суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судове рішення Верховного Суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 05.02.2019

Головуючий-суддя Кравчук В.М.

Суддя Коваленко Н.В.

Суддя Гімон М.М.

Суддя Мороз Л.Л.

Суддя Стародуб О.П.