Справа № 819/274/18
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2019-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/3321/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Кухтея Р.В., Обрізка І.М.,

з участю секретаря судових засідань Коваль Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Товстеньківський крохмальний завод» до Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю «Тіара Компані» про визнання дій протиправними та скасування рішення,

суддя у І інстанції Мандзій О.П.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Тернопіль,

дата складення повного тексту рішення 22 жовтня 2018 року,

ВСТАНОВИВ :

У лютому 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «Товстеньківський крохмальний завод» (далі - ТОВ) звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому просило визнати протиправними дії Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області (далі - ВДВС) щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 9 жовтня 2017 року у виконавчому провадженні № 54578982, а також визнати незаконною та скасувати вказану постанову.

Окрім того, ТОВ просило визнати протиправними дії ВДВС щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 54860539 від 9 жовтня 2017 року за постановою про стягнення виконавчого збору від 9 жовтня 2017 року, а також визнати незаконною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 54860539 від 9 жовтня 2017 року.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року у справі № 819/274/18 позов ТОВ було задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову про стягнення виконавчого збору від 9 жовтня 2017 року ВП №54578982, винесену заступником начальника ВДВС, а також постанову про відкриття виконавчого провадження від 9 жовтня 2017 року ВП № 54860539, винесену заступником начальника ВДВС. У задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправними дій ВДВС відмовлено. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що оскільки стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа, примусового виконання рішення фактично не відбулось і сума з боржника стягнута не була. Тому відсутні правові підстави для стягнення з боржника виконавчого збору при відсутності фактично стягнутої суми боргу.

У апеляційному порядку постанову суду першої інстанції оскаржено відповідачем, який просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ відмовити повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржувані дії та рішення державного виконавця відповідають вимогам статей 26, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 1404-VІІІ), а отже у суду першої інстанції не було підстав для задоволення позову ТОВ.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ просило апеляційний суд відхилити апеляційну скаргу ВДВС та залишити без змін рішення суду першої інстанції, яке на думку позивача відповідає приписам матеріального права та встановленим судом обставинам справи.

Представник ТОВ у ході апеляційного розгляду заперечила обґрунтованість вимог апелянта, підтримала доводи, викладені у письмовому відзиві на апеляційну скаргу і просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Інші учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибули, що відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як безспірно встановлено судом першої інстанції, на виконанні у ВДВС перебувало виконавче провадження ВП № 54578982 по примусовому виконанню наказу № 910/1308/16, виданого 15 вересня 2016 року господарським судом міста Києва, про стягнення з ТОВ на користь ТОВ «Тіара Компані» 237980,60 грн. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 28 серпня 2017 року ВП №54578982, зокрема, було вирішено стягнути з позивача виконавчий збір у розмірі 23798,06 грн. (т.1 а.с.83). Вказана постанова ТОВ не оскаржувалася.

У зв'язку із поданням ТОВ «Тіара Компані» заяви про повернення без виконання виконавчого документу, 9 жовтня 2017 року ВДВС винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у відповідності до приписів пункту 1 частини 1 статті 37 Закону № 1404. Постановою про повернення виконавчого документу стягувачу від 9 жовтня 2017 року ВП №54578982 також вирішено постанови про стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій вивести в окреме провадження (т.1 а.с.86-87).

Відтак, ВДВС винесено постанову про стягнення виконавчого збору від 9 жовтня 2017 року ВП №54578982 у розмірі 23798,06 грн. (т.1 а.с.89) та постанову про відкриття виконавчого провадження від 9 жовтня 2017 року ВП №54860539 по примусовому виконанню цієї постанови (а.с.91-92).

Відповідно до приписів частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, врегульовано положеннями Закону № 1404-VІІІ.

Відповідно до положень частини 5 статті 26 Закону № 1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом (частина 2 статті 27 Закону № 1404-VІІІ).

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 37 Закону № 1404 виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Частиною 3 статті 37 цього Закону передбачено, що у разі повернення виконавчого документа з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, стягувачу повертаються невикористані суми внесеного ним авансового внеску. На письмову вимогу стягувача виконавцем надається звіт про використання авансового внеску.

Відповідно до положень частини 3 статті 40 Закону № 1404 у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1 - 4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

На переконання апеляційного суду, системний аналіз змісту наведених правових норм свідчить про те, що повернення виконавчого документу стягувачу без виконання у відповідності до поданої ним самим заяви не виключає можливості стягнення виконавчого збору із стягувача.

При цьому суд апеляційної інстанції додатково звертає увагу на те, що приписи частини 5 статті 27 Закону № 1404 містять вичерпний перелік випадків, коли виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»;

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Частиною 6 статті 27 Закону № 1404 передбачено, що у разі наступних пред'явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

У разі закінчення виконавчого провадження у зв'язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню (частина 7 статті 27 Закону № 1404).

Таким чином, на думку апеляційного суду, вказані праві норми дають підстави для висновку про те, що у державного виконавця не було правових підстав для нестягнення із позивача виконавчого збору у зв'язку із поверненням виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 1 статті 37 Закону № 1404.

Сам факт винесення ВДВС за результатом розгляду заяви про примусове виконання наказу № 910/1308/16, виданого 15 вересня 2016 року господарським судом міста Києва, нової постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 55628408 від 29 січня 2018 року, якою вирішено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 23798,06 грн. (т.2 а.с.31), не свідчить про протиправність оскаржуваних постанов від 9 жовтня 2017 року.

Відповідно до частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Підсумовуючи наведене, апеляційний суд дійшов переконання, що при вирішенні даного публічно-правового спору суд першої інстанції допустив неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, таким обставинам. Тому рішення суду першої інстанції слід скасувати та у задоволенні позову відмовити.

Керуючись статтями 241, 243, 272, 287, 308, 310, 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області задовольнити.

Скасувати рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року у справі № 819/274/18 та у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Товстеньківський крохмальний завод» відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Р. В. Кухтей
І. М. Обрізко
Постанова у повному обсязі складена 7 лютого 2019 року.