Справа № 0640/4386/18
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2019-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 0640/4386/18

Головуючий у 1-й інстанції: Черноліхов С.В.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

29 січня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Совгири Д. І. Курка О. П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

позивача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Богунського району Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у вересні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Богунського району Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради про визнання протиправними дій Управління соціального захисту населення Богунського району м. Житомира щодо відмови у поновленні права ОСОБА_2 на 50% знижку з оплати житлово-комунальних послуг та послуг з утримання будинків та споруд та прибудинкових територій; зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Богунського району Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради поновити право ОСОБА_2 та членів його родини на отримання пільги у вигляді 50% знижки з оплати за комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з 21 серпня 2018 року; зобов'язання Управління соціального захисту населення Богунського району м. Житомира надати газо-, водо-, тепло-, та електропостачальним підприємствам, та приватному підприємству "КВЖРЕП №8" (м. Житомир, вул. Київська, 43) інформацію щодо права ОСОБА_2 та членів його родини на отримання пільги у вигляді 50-відсоткової знижки на оплату послуг, що постачаються даними підприємствами та організаціями.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу зазначає про те, що особи, які мали право на пільги згідно із Законом України "Про міліцію", з 07.11.2015 втратили право на них, оскільки відповідно до розділу 9 Закону України "Про національну поліцію" пільги на житлово-комунальні послуги міліціонеру на пенсії не передбачені.

Позивач в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Відповідач повноважних представників в судове засідання не направив, хоча повідомлявся про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 з 31.12.2005 року є пенсіонером податкової міліції Державної податкової адміністрації у Житомирській області та отримує пенсію за вислугу років.

До 07.11.2015 позивач перебував на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, та користувався встановленою довічно 50-відсотковою знижкою за користування послугами з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, постачання холодної води, гарячої води, водовідведення, електропостачання, газопостачання на плиту, централізоване опалення та вивезення побутових відходів.

21.08.2018 року ОСОБА_2 звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Богунського району із заявою, в якій просив поновити право на 50-ти відсоткову знижку з оплати житлово - комунальних послуг та послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій (а.с.11).

Листом №К-256 від 28.08.2018 року Управління праці та соціального захисту населення Богунського району Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради відмовило позивачу у відновленні його прав на 50-процентну знижку плати за користування житлово-комунальними послугами, як міліціонеру на пенсії, у зв'язку із втратою чинності з 07 листопада 2015 року Закону України "Про міліцію".

Не погодившись з вказаною відмовою, позивач звернувся до суду з позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідач правомірно відмовив позивачу у наданні пільг на оплату житлово-комунальних послуг, оскільки вказані пільги не передбачені чинним законодавством, зокрема, Законом України "Про Національну поліцію".

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.4 ст. 22 Закону України "Про міліцію" в редакції, чинній на момент призначення позивачу спірної пільги, працівникам міліції та членам їх сімей надається 50-відсоткова знижка плати за користування житлом та комунальними послугами, за паливо в межах норм, встановлених законодавством.

П.12 розділу ІІ Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27 березня 2014 року в статтю 22 Закону України "Про міліцію" частини шосту та сьому викладено у такій редакції: "За працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, зберігається право на пільги згідно з цим Законом. Пільги, передбачені частинами четвертою, п'ятою цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України".

Згідно з п. 1 розділу I Закону України від 28 грудня 2014 року №76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" у Законі України "Про міліцію" частину сьому статті 22 викладено у наступній редакції: "Установити, що пільги, передбачені частинами четвертою, п'ятою та шостою цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України".

04 червня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №389 (набрала чинності 1 липня 2015 року), якою затверджено Порядок надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім'ї.

Відповідно до пункту 2 вказаного Порядку його дія поширюється, зокрема, на осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою згідно із Законом України "Про міліцію" (у тому числі звільнені із служби за віком, хворобою або вислугою років працівники міліції).

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 2016 року №36 до пункту 2 зазначеного Порядку внесено зміни та виключено слова "Про міліцію" (звільнені із служби за віком, хворобою або вислугою років працівники міліції, особи начальницького складу податкової міліції, особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби; діти (до досягнення повноліття) працівників міліції, осіб начальницького складу податкової міліції, рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби, загиблих або померлих у зв'язку з виконанням службових обов'язків, непрацездатні члени сімей, які перебували на їх утриманні).

З 07 листопада 2015 року у зв'язку з набранням чинності Законом України "Про Національну поліцію" втратив чинність Закон України "Про міліцію", внаслідок чого особи, які користувалися пільгами згідно із Законом України "Про міліцію", з 07 листопада 2015 року втратили право на пільги.

Згідно з абзацом 2 пункту 15 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" (в редакції Закону від 23 грудня 2015 року №900-VIII)) за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Оскільки пільги на оплату житлово-комунальних послуг в Законі України "Про Національну поліцію" не передбачені, відсутні встановлені законом підстави для поновлення позивачу пільг, на які він мав право і якими користувався відповідно до статті 22 Закону України "Про міліцію", у зв'язку з чим дії Управління праці та соціального захисту населення Богунського району Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради щодо припинення позивачу нарахування пільг на житлово-комунальні послуги є правомірними з 07 листопада 2015 року.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року в справі №484/655/16-а, від 17 квітня 2018 року року в справі №243/4524/16-а, від 20 грудня 2018 року в справі №227/1458/16-а.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання позивача на норму ч.3 ст.22 Конституції України згідно з якою при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, виходячи з наступного.

Одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Так, механізм нарахування передбачених законодавством пільг, зокрема, щодо сплати комунальних послуг із 50% може бути змінений державою, зокрема, у зв'язку із прийняттям та набранням чинності нормативно-правових актів.

При цьому Закон України "Про Національну поліцію" в частині втрати чинності Законом України "Про міліцію" не скасовувався та не змінювався, є діючим, не визнавався неконституційним, а зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність припинення ОСОБА_2 нарахування пільг на житлово-комунальні послуги з 07 листопада 2015 року.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2018 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку з підстав, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду складена в повному обсязі та підписана 06 лютого 2019 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Совгира Д. І. Курко О. П.