Справа № 200/13312/18-а
Суддя: Стойка В.В.
Дата ухвалення: 2019-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2019 р. Справа№200/13312/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стойки В.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, третя особа: Державна судова адміністрація України про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, третя особа: Державна судова адміністрація України про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням колегії суддів Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 01.02.2018 року позов ОСОБА_1 до Верховної Ради України про визнання постанови незаконною - задоволено частково, визнано протиправною та скасовано Постанову Верховної Ради України від 05.07.2012 року № 5126-УІ "Про звільнення судді", якою ОСОБА_1 було звільнено з посади судді Слов'янського міськрайонного суду Донецької області. Позивач приступив до виконання обов'язків судді Слов'янського міськрайонного суду Донецької області та отримував заробітну плату згідно штатного розкладу, проте заробітну плату за час вимушеного прогулу, а саме з 17.07.2012 року по 12.09.2018 року позивачу не нарахували та не виплатили. Листом Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області від 22.10.2018 № 05-1467/18, ОСОБА_1 повідомлено про те, що територіальне управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області наразі не має правових підстав для вирішення питання щодо виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку із звільненням з посади судді Слов'янського міськрайонного суду Донецької області. Крім того зазначений час з 17.07.2012 року по 12.09.2018 року без відповідного судового рішення, яке набуло законної сили, не може вважатися вимушеним прогулом. Тому, позивач був змушений звернутися із даним позовом до суду про стягнення з відповідача середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Відповідач через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву, згідно змісту якого зазначив, що питання стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу на користь позивача мав вирішувати Верховний Суд при розгляді зазначеної справи. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою суду від 03.12.2018 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, третя особа: Державна судова адміністрація України про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу і відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження суддею одноособово, в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначено засідання по справі на 21.12.2018 року.

21.12.2018 року розгляд справи відкладено до 23.01.2019 року.

Ухвалою суду від 23.01.2019 відкладено розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, третя особа: Державна судова адміністрація України про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу до 01.02.2018 року.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, суд встановив наступне.

Указом Президента України від 31 серпня 2004 року № 1026/2004 ОСОБА_1 призначено на посаду судді Слов'янського міськрайонного суду Донецької області.

14.12.2004 року позивачем прийнято присягу судді.

Постановою Верховної Ради України від 14.04.2010 року, ОСОБА_1 обраний на посаду судді Слов'янського міськрайонного суду Донецької області безстроково.

29.05.2012 року Вища Рада Юстиції прийняла рішення № 748/0/15-12 про внесення подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Слов'янського міськрайонного суду Донецької області за порушення присяги.

05.07.2012 року Верховна Рада України прийняла постанову № 5126-У1 про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Слов'янського міськрайонного суду Донецької області у зв'язку з порушенням присяги.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 04.09.2012 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Верховної Ради України про визнання постанови від 05.07.2012 року № 5126-У1 незаконною.

Не погодившись із зазначеним рішенням Вищого адміністративного суду України від 04.09.2012 року, у лютому 2013 року ОСОБА_1 подав до Європейського суду з прав людини заяву проти України.

З огляду на схожість заяви ОСОБА_1 з іншими заявами, поданими до Суду громадянами України, які раніше обіймали посади суддів національних судів, усі ці заяви були об'єднані відповідно до пункту 1 Правила 42 Регламенту Суду.

19.01.2017 року Європейський суд з прав людини ухвалив рішення у справі "Куликов та інші проти України", зокрема і за заявою ОСОБА_1 № 15073/13, яким постановив, що Україна порушила стосовно позивача: пункт 1 статті 6 Конвенції у зв'язку з недотриманням принципів незалежності та безсторонності; статтю 8 Конвенції, якою кожному гарантується право на повагу до приватного і сімейного життя.

У травні 2017 року позивач звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд Верховним Судом України з підстави, встановленої пунктом 3 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діяла до 15.12.2017), у якій просив скасувати постанову Вищого адміністративного суду України від 04.09.2012 року та прийняти нове рішення - про задоволення позову.

Постановою Верховного Суду України від 07.08.2017 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Вищого адміністративного суду України від 04.09.2012 року скасовано, постановлено справу передати на новий розгляд до Вищого адміністративного суду України.

Дані обставини були встановлені судом в рішенні колегії суддів Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 01.02.2018 року № 800/341/17 (П/9901/18/18) та відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України не підлягають доказуванню.

Так, рішенням колегії суддів Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 01.02.2018 року № 800/341/17 (П/9901/18/18), позов ОСОБА_1 до Верховної Ради України про визнання постанови незаконною - задоволено частково, визнано протиправною та скасовано Постанову Верховної Ради України від 05.07.2012 року № 5126-УІ "Про звільнення судді".

12.09.2018 року наказом Голови Слов'янського міськрайонного суду Донецької області № 12-к скасовано наказ від 13.07.2012 року № 13-к про відрахування судді ОСОБА_1 13.07.2012 за штату Слов'янського міськрайонного суду Донецької області у зв'язку з порушенням присяги; наказано вважати ОСОБА_1 таким, що приступив до виконання обов'язків судді Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з 13.09.2018 року; продовжено виплачувати ОСОБА_1 раніше встановлену щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 60 % посадового окладу як такому, що має стаж роботи станом на 16.07.2012 року - 28 років 07 місяців 06 днів; наказано відділ планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності ТУ ДСА України в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 виплату середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 17.07.2012 року.

Підставами для винесення зазначеного наказу Голови Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 12.09.2018 року № 12-к, слугувала заява ОСОБА_1, Рішення Верховного Суду України від 01.02.2018 року № 800/341/17 (П/9901/18/18) та Рішення Європейського суду з прав людини з заявою ОСОБА_1 № 15073/13 від 19.01.2017 року.

Надалі позивач приступив до виконання обов'язків судді Слов'янського міськрайонного суду Донецької області та отримував заробітну плату згідно штатного розкладу, проте заробітну плату за час вимушеного прогулу, а саме з 17.07.2012 року по 12.09.2018 року позивачу не нарахували та не виплатили.

Листом Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області від 22.10.2018 № 05-1467/18, ОСОБА_1 повідомлено про те, що відповідно до ст. 235 Кодексу законів про працю України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. У Рішенні Верховного суду від 01.02.2018 року № 800/341/17 (П/9901/18/18) судом не вирішено питання стосовно виплати позивачеві середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Враховуючи викладене, територіальне управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області наразі не має правових підстав для вирішення питання щодо виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку із звільненням з посади судді Слов'янського міськрайонного суду Донецької області. Крім того зазначений час з 17.07.2012 року по 12.09.2018 року без відповідного судового рішення, яке набуло законної сили, не може вважатися вимушеним прогулом.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходив з наступного.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1291 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Як вже зазначалось, рішенням Верховного Суду від 01.02.2018 року № 800/341/17 (П/9901/18/18) визнано протиправною та скасовано Постанову Верховної Ради України від 05.07.2012 року № 5126-УІ "Про звільнення судді".

Зокрема і на підставі зазначеного рішення, наказом Голови Слов'янського міськрайонного суду Донецької області № 12-к від 12.09.2018 року, позивач приступив до виконання обов'язків судді Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з 13.09.2018 року.

Згідно приписів ст. 235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

У разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Якщо неправильне формулювання причини звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку і на умовах, передбачених частиною другою цієї статті.

У разі наявності підстав для поновлення на роботі працівника, який був звільнений у зв'язку із здійсненим ним або членом його сім'ї повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, та за його відмови від такого поновлення орган, який розглядає трудовий спір, приймає рішення про виплату йому компенсації у розмірі шестимісячного середнього заробітку.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», з метою забезпечення відновлення порушених прав стягувача, крім виплати відшкодування, вживаються додаткові заходи індивідуального характеру. Додатковими заходами індивідуального характеру є: а) відновлення настільки, наскільки це можливо, попереднього юридичного стану, який стягувач мав до порушення Конвенції; б) інші заходи, передбачені у Рішенні. Відновлення попереднього юридичного стану стягувача здійснюється, зокрема, шляхом: а) повторного розгляду справи судом, включаючи відновлення провадження у справі; б) повторного розгляду справи адміністративним органом.

Так, в наказі Голови Слов'янського міськрайонного суду Донецької області № 12-к від 12.09.2018 року визначено здійснити відділом планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності ТУ ДСА України в Донецькій області, ОСОБА_1 виплату середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 17.07.2012 року.

З огляду на викладене, оскільки позивачу відновлено його попередній юридичний стан, а саме, те що ОСОБА_1 приступив до виконання обов'язків судді Слов'янського міськрайонного суду Донецької області, суд приходить до висновку про те, що позивач має право на виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 17.07.2012 року по 12.09.2018 року.

Таким чином суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 90, 132, 139, 193, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, АДРЕСА_1) до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області (, адреса місцезнаходження: м.Слов'янськ, вул. Добровольського, буд. 2), третя особа: Державна судова адміністрація України (м. Київ, вул. Липська, 18/5, ) про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу - задовольнити.

Зобов'язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області () нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) заробітну плату за весь час вимушеного прогулу з 17.07.2012 року по 12.09.2018 року включно.

Зобов'язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області () здійснити сплату єдиного соціального внеску з нарахованої ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 17.07.2012 року по 12.09.2018 року включно.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі, коли справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Стойка В.В.