Справа № 620/3564/18
Суддя: Ісаєнко Юлія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/3564/18 Суддя (судді) першої інстанції: Клопот С.Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Ісаєнко Ю.А.,

суддів: Мельничука В.П., Земляної Г.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України та Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.11.2018 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Монтаж Буденерго" до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Монтаж Буденерго" звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування рішень.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.11.2018 позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення №957979/42095262 Головного управління Державної фіскальної служби України в Чернігівській області від 18.10.2018 про відмову у реєстрації податкової накладної від 28 вересня 2018 року № 7 в Єдиному реєстрі податкових накладних, поданої Товариством з обмееженою відповідальністю "Монтаж Буденерго".

Зобов'язано Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 28 вересня 2018 року №7, подану Товариством з обмеженою відповідальністю "Монтаж Буденерго" в день її подачі.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, апелянтами подано апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Доводи апелянтів, зокрема, обґрунтовані тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та не співвідносяться з положеннями чинного законодавства, зокрема п. 201.16 ст. 216 ПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Монтаж Буденерго" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бахмачгазбудсервіс» було укладено договір надання послуг № 1 від 25.06.2018 на загальну суму 24500000,00 грн.

Відповідно до умов Договору позивач, як субпідрядник, зобов'язується у порядку та на умовах, визначених договором своїми силами та засобами на власний ризик надати послуги : «Код за ДК 021: 2015-(63710000-9) «Експлуатаційне утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення та штучних споруд на них у Чернігівській області - проведення аварійних робіт, шляхом вирівнювання суцільної ямковості і руйнувань дорожнього одягу» у визначений термін. Підрядник зобов'язується прийняти надані належним чином послуги згідно з цим договором після перевірки фізичних та вартісних показників та сплатити їх вартість по мірі надходжень коштів, передбачених на цілі на його рахунок.

На виконання даного договору ТОВ "Монтаж Буденерго" надало вище вказані послуги, про що було складено відповідні рахунки, накладні, акти виконаних робіт, тощо.

28.09.2018 ТОВ "Монтаж Буденерго" подало в електронному вигляді на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку податкову накладну з відповідними документами по даному договору послуг № 1 на суму 4606801,28 грн.

18.10.2018 позивачем було отримано відмову у реєстрації податкової накладної. Відповідач мотивував свою відмову тим, що платником податку не було наданих первинних документів, які б підтверджували дійсність даного договору.

Не погоджуючись з вказаними висновками податкового органу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що у відповідача не було правових підстав для відмови у реєстрації податкової накладної, оскільки позивачем було надано документи, які свідчать про реальність проведення господарської операції між позивачем та ТОВ «Бахмачгазбудсервіс».

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно з пп.пп. «а», «б» п. 185.1 ст. 185 ПК України, об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг згідно приписів норми пункту 187.1 статті 187 ПК України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню; б) дата відвантаження товарів.

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (пункт 188.1 статті 188 ПК України).

Пунктом 201.10. статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з п.201.16 ст.201 ПК України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.12-13 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою КМУ від 21 лютого 2018 року №117 (далі - Порядок №117), у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначається, зокрема, пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі (підп. 4 п.13).

Так, згідно з п. 14 Порядку №117, перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Відповідно до п. 21 Порядку № 117, підставою для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є, зокрема, ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку.

В свою чергу, Товариством з обмеженою відповідальністю "Монтаж Буденерго" на підтвердження реальності здійснення операції по відмовленій у реєстрації ПН/РК № 7 від 28.09.2018 було подано контролюючому органу скановані копії наступних документів (що підтверджується контролюючим органом), а саме: вище вказаний договір про надання послуг №1 від 25.06.2018, копії ліцензії, дозволів, сертифікатів (дозвільна документація), договори про надання послуг, акти виконаних робіт, акти на закриття прихованих робіт, журнал загальних робіт, довідку про вартість виконаних будівельних робіт, видаткові накладні, виписку з рахунку та інші необхідні документи, які б стверджували про вартість та кількість наданих послуг.

На переконання колегії суддів, надані позивачем докази відповідають вимогам ст.ст. 73 - 76 КАС України, та у встановленому порядку підтверджують правову позицію останнього щодо правомірності позовних вимог.

Разом з тим, в частині доводів апелянта щодо наявності доповідної записки оперативного управління ГУ ДФС у Чернігівській області від 01.10.2018 № 2500/25-01-21-05, яка на переконання апелянта є доказом, який нібито підтверджує не придбання товарно-матеріальних цінностей позивачем, то вказані посилання правомірно відхилено судом першої інстанції, який вказав, що така доповідна є лише підставою для проведення перевірки таких операцій та не є доказом їх безтоварності.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що така записка є внутрішнім службовим документом ГУ ДФС у Чернігівській області та не може спричиняти жодних правових наслідків для позивача.

Згідно з п.28 Порядку №117 податкова накладна/розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання такої події, як, зокрема, набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі.

Згідно з п. 19-20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 р. №1246 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 р. 3341) податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій: прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФЄ відповідного рішення); неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Враховуючи викладені вище обставини та положення закону, суд першої інстанції вірно вказав, що з огляду на подання позивачем передбачених законодавством документів, які свідчать про проведення господарської операції, які є достатніми для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, то дії податкового органу з відмови у реєстрації такої накладної є протиправними, а позовні вимоги обґрунтованими.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В свою чергу, відповідачами, як суб'єктами владних повноважень, під час апеляційного розгляду справи не виконано зазначений обов'язок, та у встановленому порядку не обґрунтовано правомірність своїх дій та рішень.

Стосовно інших посилань апеляційної скарги, то колегія суддів критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Отже, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Монтаж Буденерго" до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області було правомірно задоволено судом першої інстанції.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України та Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.11.2018 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Головуючий суддя Ю.А. Ісаєнко

Суддя Г.В. Земляна

Суддя В.П. Мельничук