Справа № 640/19824/18
Суддя: Вовк П.В.
Дата ухвалення: 2019-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

05 лютого 2019 року м. Київ№ 640/19824/18
Окружний адміністративний суд міста Києва, у складі головуючого судді Вовка П.В., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, опікун за законом в інтересах недієздатної ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1, позивач) до Печерської районної в місті Києві державної адміністрації (далі також - Печерська РДА, відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, опікун за законом в інтересах недієздатної ОСОБА_2 - ОСОБА_3 (далі також - третя особа), в якому позивач просить суд:

- визнати дії відповідача, що полягають у знятті з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, протиправними;

- зобов'язати відповідача відновити порушене право ОСОБА_1 на реєстрацію місця проживання шляхом відновлення реєстрації місця проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем в порушення норм чинного законодавства було протиправно знято її з реєстрації місця проживання як особу, яка була власником житлового приміщення, але втратила право власності на житло на підставі рішення Печерського районного суду міста Києва від 22 листопада 2013 року по справі № 757/7761/13-ц, оскільки в межах розгляду такої справи не було вирішено питання щодо примусового зняття з реєстраційного обліку останньої.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 листопада 2018 року прийнято вказану вище позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та встановлено, що справа буде розглядатись одноособово суддею Вовком П.В. в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Крім того, ухвалою суду від 29 листопада 2018 року, зокрема, запропоновано відповідачу у п'ятнадцятиденний строк з дня вручення йому даної ухвали надати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України).

Печерська РДА у своєму відзиві на позовну заяву просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог з огляду на те, що під час зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством України.

Третьою особою було надано заперечення на адміністративний позов, в якому ОСОБА_3 просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог, з підстав, зазначених у таких запереченнях.

09 січня 2019 року засобами поштового зв'язку на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, яка не прийнята судом до розгляду враховуючи відсутність власноручного підпису ОСОБА_1

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд прийшов до висновку про необхідність закриття провадження у справі виходячи з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України), суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень (ч. 1 статті 2 КАС України).

Відповідно до положень статті 3 КАС України, справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Положеннями ч. 1 статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов'язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони», за винятком спорів, пов'язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень»; 13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917 - 1991 років».

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, вирішуючи питання про віднесення спору до юрисдикції адміністративного суду, слід враховувати не лише суб'єктний склад правовідносин, які склалися між сторонами, а й сутність (характер) таких правовідносин.

У той же час, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника.

Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин. Спір є приватноправовим також у тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Печерського районного суду міста Києва від 22 листопада 2013 року по справі № 757/7731/13-ц, яке набрало законної сили, позов задоволено частково; визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, який був укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_4 11 травня 2006 року, та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мойсеєнко Т.О., за номером у реєстрі 1579; витребувано з володіння ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1; в решті позовних вимог відмовлено (т.1 а.с. 33-34).

Опікун за законом в інтересах недієздатної матері ОСОБА_2 - ОСОБА_3 (посвідчення НОМЕР_1 від 09 липня 2012 року) звернувся від імені ОСОБА_2 до відповідача із заявою від 07 лютого 2018 року про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1

До вказаної заяви було додано документи на підтвердження повноважень ОСОБА_3 представляти інтереси його матері ОСОБА_2; копію паспорту ОСОБА_1, копію витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстрацію права власності; копію паспортів ОСОБА_2, ОСОБА_3; копію договору купівлі-продажу квартири від 12 червня 2009 року; копію договору купівлі-продажу квартири від 27 серпня 2003 року; копію реєстраційного посвідчення Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 28 серпня 2003 року; копію рішення Печерського районного суду міста Києва від 22 листопада 2013 року по справі № 757/7761/13-ц.

09 лютого 2018 року Печерською РДА було знято з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, на виконання рішення Печерського районного суду міста Києва від 22 листопада 2013 року по справі № 757/7761/13-ц, як колишнього власника.

Позивач, вважаючи, що діями відповідача як суб'єкта владних повноважень були порушені її права, а тому звернулась до адміністративного суду із даним позовом.

В ході розгляду справи судом встановлено, що спірні правовідносини стосуються права користування та розпорядження майном, а саме квартирою за адресою: за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2

В своїй позовній заяві позивач оскаржує дії спрямовані на скасування реєстрації місця проживання та права користування зазначеною квартирою оскільки вважає їх незаконними у зв'язку з тим, що спір про право на володіння цією квартирою ще не є вирішеним, з огляду на те, що у рішенні Печерського районного суду міста Києва від 22 листопада 2013 року не вирішено питання примусового зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_1

Відтак, вказане судове рішення не може бути підставою для зняття її з реєстрації місця проживання.

Відповідно до положень ч. 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі:

заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації;

судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою;

свідоцтва про смерть;

паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку;

інших документів, які свідчать про припинення:

підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства;

підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній, установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту;

підстав на право користування житловим приміщенням.

Спірні правовідносини пов'язані з правом користування та розпорядження майном, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_1.

Між тим, у разі якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов'язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

В даному випадку ОСОБА_1 була знята з місця реєстрації місця проживання як колишній власник, у зв'язку із визнанням в судовому порядку договору купівлі-продажу такої квартири недійсним.

Отже, предметом спірних правовідносин є майнові права на зазначену квартиру, а той час як вимоги до Печерської РДА - похідними від них. Таким чином, спір має приватноправовий характер та підлягає розгляду за правилами Цивільного процесуального Кодексу. З огляду на суб'єктний склад сторін спору він має вирішуватися за правилами цивільного судочинства.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм процесуального права в подібних відносинах містить постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 337/2535/17 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 826/8687/16, які є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права згідно з ч. 5 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

При цьому, суд звертає увагу, що ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 04 червня 2018 року № 757/21768/14-ц прийнято позовну заяву ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_7, Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району «Липкижитлосервіс» при Печерській РДА в особі виконуючого обов'язків директора Бикова Г, Печерського районного відділу ГУ ДМ України, третя особа: Служба у справах дітей Печерської РДА про визнання особи такою, що стратила право користування жилим приміщенням, примусового зняття з реєстраційного обліку та відкрито провадження у цивільній справі. Станом на дату прийняття цієї ухвали, рішення по суті заявлених позовних вимог у справі № 757/21768/14-ц не прийнято.

Суд зазначає, що на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі судом не було знайдено однозначних підстав для відмови у її відкритті. Між тим, законодавець надав суду можливість закрити провадження по справі, у зв'язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

Якщо на стадії відкриття провадження суд має сумнів щодо того, в якому порядку повинна розглядатися справа, доцільно провадження у справі відкрити і дослідити її фактичні обставини, після чого прийняти всебічне і мотивоване рішення з приводу її підсудності.

Враховуючи викладене, зважаючи на предметну юрисдикцію та характер правовідносин у цій справі, суд вважає, що даний спір непідвідомчий адміністративному суду, а є таким, що підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, що, як наслідок, є підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 статті 238 КАС України.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена (ч. 2 статті 238 КАС України).

Керуючись статтями 238, 248, 256 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Закрити провадження по справі № 640/19824/18 за позовом ОСОБА_1 до Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, опікун за законом в інтересах недієздатної ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії.

Роз'яснити ОСОБА_1, що розгляд даної справи має здійснюватись в порядку цивільного судочинства.

Ухвала суду, відповідно до ч. 2 статті 256 КАС України, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом 15 днів за правилами, встановленими статтями 293-297 КАС України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону №2147-VIII, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя П.В. Вовк