Справа № 160/1039/19
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

05 лютого 2019 року Справа № 160/1039/19

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Неклеса Олена Миколаївна, перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання дії (бездіяльності) неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов позов ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, в якому позивач просить - мовою оригіналу:

- визнати дії (бездіяльність) органу влади - Міністерства юстиції України - який на тій підставі, що розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до її компетенції видає наказ від 28.11.2018 №4321/7 та відмовляє у задоволенні скарги ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 від 12.10.2018р. зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 18.10.2018р. за №33106-33-18, що подана на дії державного реєстратора приватного нотаріуса Панко Ганни Вікторівни, Кам'янський міський нотаріальний округ Дніпропетровська, який без наявності право установчих документів або судового рішення, реєструє право власності на об'єкт нерухомого майна - неправомірними;

- зобов'язати Міністерство юстиції України розглянути скаргу ОСОБА_2 від 12.10.2018р. поданого в інтересах ОСОБА_1 зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 18.10.2018р. за №33106-33-18 на неправомірні дії державного реєстратора Приватного нотаріусу Панко Ганни Вікторівни, Кам'янський міський нотаріальний округ Дніпропетровська області по суті відповідно до його повноважень.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з'ясовує чи має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником).

Згідно з ч.2 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України України суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Частиною 1 ст. 12 КАС України передбачено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Відповідно до частин 2,3 вищевказаної статті спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Частиною 3 статті 12 КАС України передбачено, що загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно частини 6 ст. 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо:

1) прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище;

2) оскарження бездіяльності суб'єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію;

3) оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг;

4) припинення за зверненням суб'єкта владних повноважень юридичних осіб чи підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців у випадках, визначених законом, чи відміни державної реєстрації припинення юридичних осіб або підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців;

5) оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо в'їзду (виїзду) на тимчасово окуповану територію;

6) оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

7) стягнення грошових сум, що ґрунтуються на рішеннях суб'єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження;

8) типові справи;

9) оскарження нормативно-правових актів, які відтворюють зміст або прийняті на виконання нормативно-правового акта, визнаного судом протиправним і нечинним повністю або в окремій його частині;

10) інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження;

11) перебування іноземців або осіб без громадянства на території України.

У поданому позові позивач оскаржує неправомірні дії (бездіяльність) центрального органу виконавчої влади - Міністерства юстиції України щодо не розгляду скарги на дії державного реєстратора - приватного нотаріуса та просить зобов'язати Міністерство юстиції України розглянути скаргу ОСОБА_2 від 12.10.2018р. в інтересах ОСОБА_1.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що останній в інтересах ОСОБА_1, 12.10.2018 р. звернувся до Міністерства юстиції України із заявою про «неправомірні дії державного реєстратора», в якій було зазначено про те, що 17.08.2018 р. ОСОБА_1 відпочивав з сім'єю в будиночку колишньої туристичної бази «Ремонтник», які було викуплено у ВАТ «Дніпрохімремонт» в 2001 р. При цьому зазначив, що їх спокій порушила група молодиків (12 чоловік) на чолі з ОСОБА_4. На підставі незаконно набутого документу про те, що ОСОБА_4 є власником туристичної бази №3 «Лілія», останній вимагав від ОСОБА_1 та інших громадян, які відпочивали в рекреаційній зоні, покинути будиночки, та передати йому у користування, чим і створював небезпеку для перебування у зоні відпочинку. 18.08.2018 р. на ім'я тимчасово виконуючого обов'язки начальника Петриківського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській обл. майора поліції Начиняного B.C., ОСОБА_2, в інтересах ОСОБА_1 була подана заява «про злочин та попередження трагедій». ОСОБА_4 заявляв про те, що є власником нерухомого майна, яким ОСОБА_1 користується більше 15 років, а «незаконно набутий документ» був наданий ОСОБА_4 приватним нотаріусом. Відповідно до інформаційної довідки, із розділу відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, від 08.10.2018 р. №140542795, який було видано представнику ОСОБА_1 встановлено, що порушення прав на належний відпочинок та безпеку позивача - ОСОБА_1 відбулося завдяки вчиненню неправомірних (корупційних ) дій Приватного нотаріуса Панко Ганни Вікторівни, Кам'янський міський нотаріальний округ, Дніпропетровська області. За відсутності будь-яких ніяких правовстановчих документів в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Приватний нотаріус Панко Ганна Вікторівна зареєструвала нерухоме майно за ОСОБА_6, та в подальшому, в порушення норм ст.ст. 203, 209 ЦК України, здійснила дії по реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна за ОСОБА_4. На підставі викладеного вище, представник позивача звернувся із відповідною заявою від 12.10.2018 р. на неправомірні дії державного реєстратора Приватного нотаріуса Панко Ганни Вікторівни, Кам'янський міський нотаріальний округ, Дніпропетровська обл., до Міністерства юстиції України.

На підставі викладеного суд вважає, що дана справа не може бути справою незначної складності, оскільки потребує визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів тощо, що є завданням підготовчого провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до частини 3 статті 131-2 Конституції України, виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Відповідно до пункту 19 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України положення цього Кодексу застосовуються з урахуванням підпункту 11 пункту 16-1 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України.

Згідно з підпунктом 11 пункту 16-1 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

У відповідності до частини 1 статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України здатність мати процесуальні права та обов'язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).

Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить органам державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їх посадовим і службовим особам, підприємствам, установам, організаціям (юридичним особам).

Згідно з частиною 2 статті 16 Кодексу адміністративного судочинства України представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 57 Кодексу адміністративного судочинства України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно зі статтею 59 Кодексу адміністративного судочинства України, повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної особи.

Частиною 4 статті 59 КАС України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року № 5076-VI (надалі - Закон № 5076-VI) адвокатом може бути фізична особа, яка отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України № 5076-VI адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Отже, з 01.01.2019 року представництво інтересів позивача (в тому числі з правом подання позову до суду) має здійснюватись адвокатом або законним представником.

Судом встановлено, що позовна заява від імені ОСОБА_1 подана та підписана представником за довіреністю ОСОБА_2

Оскільки, доказів на підтвердження своїх повноважень, як адвоката, представником позивача не надано, суд приходить висновку, що позовна заява підписана особою, яка не має права її підписувати.

Пунктом 3 частини 4 статті 169 КАС України встановлено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

На підставі викладеного, керуючись приписами ст.ст. 5-11, 42, 43, 55-59,169, 171, 243, 248, 256, 294 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання дії (бездіяльності) неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, - повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати позивачеві разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Роз'яснити позивачу, що відповідно до частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256 та 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 05.02.2019 року.

Суддя О.М. Неклеса