Справа № 456/3030/18
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2019-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/3553/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сапіги В.П.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.,

за участі секретаря судових засідань Герман О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 09 жовтня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Саса С.С. в м. Стрию об 11:42 год., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Інспектора СРПП №3 ПП Стрийського ВП головного управління Національної поліції у Львівській області Гібули Артура Васильовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до Інспектора СРПП №3 ПП Стрийського ВП головного управління Національної поліції у Львівській області Гібули Артура Васильовича, в якому просить скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БР №567868 від 20.07.2018про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.122 КУпАП.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20.07.2018 о 17:40 він перебував в кафе Нью-Йорк, що знаходиться у АДРЕСА_1. Приблизно о 17:45 до позивача на його власному автомобілі Хюндай Елантрад.н.з НОМЕР_1 під'їхав його брат ОСОБА_4 разом з матір'ю ОСОБА_5 та припаркувались біля згаданого кафе. Хто саме був за кермом, позивач не бачив. Приблизно о 17:50 між братом позивача і невідомою особою на ім'я Галина виник словесний конфлікт з приводу куріння цією особою в громадському місці. Після зауваження брата позивача та відвертого ігнорування на його зауваження позивач вирішив викликати поліцію. Приблизно о 18:00 прибула поліція на місце події і після вияснення обставин його звернення належним чином не відреагувала та відпустила винуватців конфлікту, а саме Галину та її компанію, на що позивачем була скерована скарга на телефон поліції 102. Хвилин за 5 після скарги на місце події прибув працівник поліції (нагрудний значок НОМЕР_3, котрий в грубій формі висловився та забрав працівників поліції. Хвилин за 10 після цього позивач з своїми родичами сів за кермо власного авто та поїхав по вулиці Валова, де біля будинку Валова,7 зауважив патрульний автомобіль з д.н.з. НОМЕР_2, біля якого стояв поліцейський (нагрудний значок за НОМЕР_3 і керував діями патрульних, які в свою чергу зупинили позивача за адресою м. Стрий, вул. Валова, 7. На позивача було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. Вважає правопорушення про зупинку ближче 10 м. до пішохідного переходу було надумане, а постанову такою, що виносилась як помста за скаргу на працівника поліції, яку позивач десять хвилин перед тим залишив по телефону 102. Інспектор СРПП №3 Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 незаконно розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу позивача та не дав позивачу можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП. В постанові про накладення адміністративного стягнення відсутні докази, які свідчать про порушення позивачем ч.1 ст.122 КУпАП, а тому позивач звернувся з даним позовом до суду.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 09 жовтня 2018 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову з тих підстав, що позивачем не представлено суду жодного доказу про те, що відповідач порушив вимоги чинного законодавства та порушив його права. Суд визнав правомірною постанову відповідача.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, його оскаржив позивач, подавши апеляційну скаргу. Просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвали нове, яким задовольнити повністю позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що суд першої інстанції неповно та не всебічно з'ясував обставини справи, що мають значення для справи, суд визнав встановленими обставини, які не були доведеними, тому виніс неправомірне рішення. Стверджує, що не знаходився в автомобілі на момент його паркування на вул. Валовій у м. Стрию. Проте, суд не дослідив всі докази в всупереч наявним у справі доказам визнав встановленим факт, що паркував біля пішохідного переходу саме позивач. Також вказує, що поліцейські не бачили момент паркування автомобіля і не могли вказані обставини бачити. Заявляє, що поліцейські порушили порядок винесення постанови.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання апеляційного суду не з'явились, що у відповідності до ч. 3 ст. 268 КАС України не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши апеляційні скарги в межах їх доводів, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом встановлено, що відповідно до постанови серії БР № 567868 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складеної 20.07.2018 інспектором СРПП №3 ПП Стрийського ВП головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 про те, що 20.07.2018 року о 18 год. 35 хв. у м. Стрию Львівської області, вул. Валова, водій транспортного засобу «Хюндай Елантра» д.н.з НОМЕР_1 ОСОБА_2 здійснив зупинку ближче десяти метрів від пішохідного переходу, чим порушив п.15.9г ПДР, здійснивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, у зв'язку з чим до ОСОБА_2. застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов до переконання щодо правомірності дій відповідача при складанні постанови про адміністративне правопорушення серії БР № 567868 від 20.07.2017.

Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.

За змістом статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб'єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, колегія суддів перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача про визнання його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Пунктом 1 ст. 9 КУпАП зазначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 7 КУпАП застерігає, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п. 15.9г ПДР зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність у виді накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Частиною 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частиною 4 ст. 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення за порушення правил дорожнього руху, зокрема ст. 122 КУпАП, на місці вчинення такого правопорушення.

При цьому, положення ст.ст. 278, 279 КУпАП, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, на спірні правовідносини не розповсюджуються, оскільки у даному випадку КУпАП передбачає спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до статі 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч.ч. 1,2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Істотною ознакою презумпції невинуватості є те, що ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні протиправного діяння. З цього випливає, що обов'язок доводити вину особи покладається на обвинувача, тобто на органи та посадових осіб, які встановили факт скоєння протиправного вчинку і порушили провадження в справі. Це означає також неможливість перекладання ініціативи в дослідженні всіх обставин справи на осіб, притягуваних до відповідальності на стадії розгляду справи, і обов'язковість дослідження всіх обставин справи стороною-ініціатором.

Принцип презумпції невинуватості передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Колегія суддів розцінює показання свідків поліцейських, які у своїх показах припускають вчинення позивачем правопорушення щодо зупинки транспортного засобу ближче десяти метрів від пішохідного переходу, як такі, що не є точними і можуть даватись як зацікавленими особами у визнанні правомірності дій відповідача щодо винесення спірної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

В той же час, суд не допитав свідків, про яких клопотав позивач. Матеріали справи також не містять інших доказів, які б доводили вчинення позивачем визначеного в оскаржуваній постанові правопорушення.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується представленими суду доказами, і при таких обставинах у позивача відсутні діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення та є підставою залучення його до відповідальності, передбаченої санкцією частини 1 статті 122 КУпАП, відтак позовні вимоги щодо скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БР №567868 від 20.07.2018про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.122 КУпАП є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 242 КАС України, зокрема визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, рішення суду першої інстанції ґрунтується на неповно і не всебічно з'ясованих обставинах, а отже прийняте з порушенням норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тому з урахуванням статей 315, 317 КАС України підлягає скасуванню з прийняттям постанови.

Керуючись статтями 243, 268, 271, 272, 286, 308, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 09 жовтня 2018 року у справі № 456/3030/18скасувати, прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2.

Скасувати постанову серії БР №567868 від 20 липня 2018 року, винесену інспектором СРПП №3 Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7, про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. П. Сапіга
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний
Повне судове рішення складено 07.02.2019.