Справа № 809/1006/18
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2019-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/2510/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Улицького В.З. та Довгої О.І.,

з участю секретаря судового засідання - Луців І.І.,

а також сторін (їх представників):

від позивача - Овченко О.В.;

від відповідача - Зітинюк Н.Ю., Луцишин І.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Івано-Франківської обласної державної адміністрації на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.09.2018р. в адміністративній справі за позовом Івано-Франківської єпархії Української Православної Церкви до Івано-Франківської обласної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання надати публічну інформацію (суддя суду І інстанції: Микитюк Р.В., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 05.09.2018р., м.Івано-Франківськ; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 05.09.2018р.),-

В С Т А Н О В И В:

11.06.2018р. позивач Івано-Франківська єпархія Української Православної Церкви звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправною бездіяльність відповідача Івано-Франківської обласної державної адміністрації /ОДА/ з приводу ненадання на запит позивача вх. № ТИ-108 від 23.05.2018р. інформації про храм Благовіщення Пресвятої Діви Марії, який знаходиться за адресою: Івано-Франківська обл., м.Коломия, вул.Карпатська, 4, що стосується: 1) балансоутримувача культової споруди; 2) користувача культової споруди; 3) підстави утримування культової споруди релігійною громадою Української Греко-Католицької Церкви; зобов'язати Івано-Франківську ОДА надати позивачу інформацію про храм Благовіщення Пресвятої Діви Марії, який знаходиться за адресою: Івано-Франківська обл., м.Коломия, вул.Карпатська, 4, що стосується: балансоутримувача культової споруди; користувача культової споруди; підстави утримування культової споруди релігійною громадою Української Греко-Католицької Церкви; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Івано-Франківської ОДА на користь позивача судові витрати в розмірі 3524 грн. (а.с.5-9).

Розгляд справи проведено в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.09.2018р. заявлений позов задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність Івано-Франківської ОДА з приводу ненадання на запит Івано-Франківської єпархії Української Православної Церкви вх. № ТИ-108 від 30.05.2018р. інформації про храм Благовіщення Пресвятої Діви Марії, який знаходиться за адресою: вул.Карпатська, 4, м.Коломия, що стосується: 1) балансоутримувача культової споруди; 2) користувача культової споруди; зобов'язано відповідача надати позивачу інформацію про храм Благовіщення Пресвятої Діви Марії, який знаходиться за адресою: вул.Карпатська, 4, м.Коломия, що стосується: балансоутримувача культової споруди; користувача культової споруди; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської ОДА на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 2361 грн. 08 коп. (а.с.84-91).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржила відповідач Івано-Франківська ОДА, яка покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в цілому призвело до невірного вирішення спору, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.100-106).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що Івано-Франківська ОДА надала повну та обґрунтовану відповідь і не могла надати на запит про доступ до публічної інформації № 107/18 від 17.05.2018р. інформацію, яка у неї є відсутньою. Судом помилково зазначено, що апелянт, як належний розпорядник інформації, не надав пояснення причин ненадання інформації щодо балансоутримувача культової споруди, користувача культової споруди.

Культове майно на вул.Карпатська, 4, в м.Коломия є державною власністю, через що ОДА має право від імені держави володіти, користуватись та розпоряджатись даним майном та будівлями. Разом з тим, відповідач жодних рішень щодо культового майна в м.Коломия не приймав, про що було зазначено у відповіді позивачу.

Оскільки Івано-Франківська ОДА не приймала рішень щодо передачі культового майна в м.Коломия, що на вул.Карпатська, 4, інформація щодо користувача чи балансоутримувача є відсутньою, тому відповідно апелянт не є розпорядником інформації щодо осіб, які начебто фактично використовують дану будівлю.

До того ж запитувана позивачем інформація не містила ознак публічної, оскільки така не була готовим продуктом, який отриманий або створений лише в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством; остання не була заздалегідь відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях; така інформація не знаходилася у володінні суб'єктів владних повноважень або інших розпорядників публічної інформації.

Також позовні вимоги стосуються Церкви Благовіщення Пресвятої Діви Марії м.Коломиї, а у рішенні виконавчого комітету обласної ради, на яке посилається позивач, як на доказ своїх позовних вимог, йдеться про церкву з іншою назвою; у зазначеному рішенні не вказано адреси її місцезнаходження, саме тому ідентифікувати її не вбачається можливим.

Позивачем Івано-Франківською єпархією Української Православної Церкви скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального і процесуального законодавства та ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.130-138).

Заслухавши суддю-доповідача, представників відповідачів на підтримання поданої скарги, заперечення представника позивача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як достовірно встановлено судом першої інстанції, позивач Івано-Франківська єпархія Української Православної Церкви звернулася до Івано-Франківської ОДА із запитом на доступ до публічної інформації (вих. № 107/18 від 17.05.2018р.), в якому, зокрема, просила надати письмову інформацію про: а) власника; б) балансоутримувача; в) користувача культової споруди - церкви Благовіщення Пресвятої Діви Марії м.Коломия, що знаходиться за адресою: вул.Карпатська, 4, м.Коломия; про підстави, на яких храм Благовіщення Пресвятої Діви Марії м.Коломиї знаходиться у фактичному утриманні представників Української Греко-Католицької Церкви; надати копії (належним чином засвідчені (з грифом «згідно з оригіналом» і підписом відповідальної особи) усіх рішень та розпоряджень, які приймалися Івано-Франківською ОДА з приводу надання в оренду чи постійне користування храму Благовіщення Пресвятої Діви Марії м.Коломиї по вул.Карпатська, 4; про прийняті (за наслідками розгляду даного запиту) рішення просив повідомити у письмовому вигляді у встановлений законом строк на відповідну адресу (а.с.16).

30.05.2018р. за вих. № ТИ-108 відповідач скерував на адресу позивача відповідь, в якій зазначив, що ОДА розглянула запит на публічну інформацію позивача від 23.05.2018р. та інформує, що культове майно в м.Коломия на вул.Карпатська, 4, храм Благовіщення Пресвятої Діви Марії побудований в 1587 році, є державною власністю, оскільки до введення в дію Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» все майно церковних і релігійних громад в Україні було визнано державною власністю згідно зі ст.366 Адміністративного кодексу Української РСР 1927 року. Зазначене законодавство не було визнано нечинним з дня його прийняття, тобто таким, що не породило правових наслідків. Тому держава в особі органів, передбачених в ст.17 вказаного Закону, є належним власником культових будівель і майна. Відповідно до ст.4 Закону України «Про власність» зазначені державні органи мають право володіти, користуватися і розпоряджатися цими будівлями і майном, а також вчиняти щодо цих майнових об'єктів будь-які дії, що не суперечать закону. ОДА не приймала жодних рішень щодо передачі культового майна в м.Коломия.

При цьому, на думку автора відповіді, фактичне використання культової споруди відбувається за згодою між віруючими релігійних громад, оскільки частина вірних перейшла до громади УГКЦ, а частина - до громади УПЦ КП. Про це свідчить звернення від вірних релігійної громади Української Православної Церкви щодо зміни ієрархічного підпорядкування з УПЦ на УПЦ КП, яке перебуває на розгляді (а.с.17).

Частково задовольняючи заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що культове майно в м.Коломия, що на вул.Карпатська, 4, храм Благовіщення Пречистої Діви Марії є державною власністю та відповідно ОДА має право від імені держави володіти, користуватися та розпоряджатись даним майном та будівлями.

Разом з тим, у своїй відповіді Івано-Франківською ОДА, як належним розпорядником публічної інформації, не надано пояснення причин ненадання інформації щодо балансоутримувача культової споруди, користувача культової споруди.

З урахуванням викладеного, на думку суду, відповідачем допущено бездіяльність з приводу ненадання на запит Івано-Франківської єпархії Української Православної Церкви інформації про храм Благовіщення Пресвятої Діви Марії, який знаходиться за адресою: вул.Карпатська, 4, м.Коломия, що стосується: 1) балансоутримувача культової споруди; 2) користувача культової споруди.

Стосовно підстав утримання культової споруди представниками Української Греко-Католицької Церкви, то оскільки ОДА жодних рішень не приймала щодо передачі культового майна, тому інформація щодо фактичного використання майна не створена, ніде не відображена чи задокументована і не могла бути надана позивачу.

Наведені висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає такими, що відповідають фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства, з наступних причин.

Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до преамбули Закону України «Про доступ до публічної інформації» цей Закон визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Згідно ст.1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Статтею 19 цього Закону передбачено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Згідно ч.1 ст.20 цього Закону розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно роз'яснень, наведених у довідці ВАС України від 01.06.2013р. про вивчення та узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Закону України «Про доступ до публічної інформації», за визначенням «публічна інформація» можна виокремити такі ознаки публічної інформації:

1) готовий продукт інформації, який отриманий або створений лише в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством;

2) заздалегідь відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація;

3) така інформація знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень або інших розпорядників публічної інформації;

4) інформація не може бути публічною, якщо створена суб'єктом владних повноважень не під час виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків;

5) інформація не може бути публічною, якщо створена не суб'єктом владних повноважень.

У разі відсутності перелічених ознак в інформації, така інформація не належить до публічної.

Отже, визначальним для публічної інформації є те, щоб вона була заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним лише суб'єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов'язків.

Як вже зазначалося, відповідачем на запит про доступ до публічної інформації позивача № 107/18 від 17.05.2018р. надано відповідь № ТИ-108 від 30.05.2018р.

Згідно наведеної відповіді Івано-Франківська ОДА зазначила, що культове майно в м.Коломия, що на вул.Карпатська, 4, храм Благовіщення Пречистої Діви Марії, побудований в 1587 році, є державною власністю, оскільки до введення в дію Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» все майно церковних і релігійних громад в Україні було визнано державною власністю згідно зі ст.366 Адміністративного кодексу Української РСР 1927 року. Зазначене законодавство не було визнано нечинним з дня його прийняття, тобто таким, що не породило правових наслідків. Тому держава в особі органів передбачених в ст.17 Закону, є належним власником культових будівель і майна.

Відповідно до ч.2 ст.17 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» культові будівлі і майно, які становлять державну власність, передаються організаціями, на балансі яких вони знаходяться, у безоплатне користування або повертаються у власність релігійних організацій безоплатно за рішеннями обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, а в Республіці Крим - Уряду Республіки Крим.

Отже, культове майно в м.Коломия, що на вул.Карпатська, 4, храм Благовіщення Пречистої Діви Марії є державною власністю та відповідно ОДА має право від імені держави володіти, користуватися та розпоряджатись даним майном та будівлями.

Із врахуванням наведеного, відповідач Івано-Франківська ОДА є належним розпорядником всієї публічної інформації про культову споруду храм Благовіщення Пречистої Діви Марії м.Коломия, що стосується балансоутримувача культової споруди та її користувача.

Наведена обставина має вирішальне та принципове значення для вирішення виниклого спору.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов'язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Як слідує із роз'яснень, наведених у п.12.3 постанови Пленуму ВАС України № 10 від 29.09.2016р. «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації» за змістом п.1 ч.1 ст.22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» у задоволенні запиту може бути відмовлено лише у разі наявності одночасно двох умов: відсутності інформації у володінні розпорядника інформації та відсутності у нього обов'язку володіти нею. Якщо інформація відсутня, але розпорядник зобов'язаний нею володіти, то згідно із принципом законності він повинен усунути порушення закону та вжити заходів щодо набуття (створення) запитаної інформації, продовживши у разі необхідності строк розгляду запиту на інформацію.

Із урахуванням наведеного, відповідачем Івано-Франківською ОДА, як належним розпорядником публічної інформації, не надано пояснення причин ненадання інформації щодо балансоутримувача культової споруди та її користувача.

Крім того, у відповіді № ТИ-108 від 30.05.2018р. немає жодних вказівок про відсутність у відповідача інформації, яка стосується балансоутримувача та користувача приміщенням храму Благовіщення Пресвятої Діви Марії м.Коломия по вул.Карпатська, 4. Також відповідачем не було продовжено строк розгляду запиту Івано-Франківської єпархії Української Православної Церкви з метою набуття запитуваної інформації.

Стосовно відповіді на питання про підстави утримання культової споруди представниками Української Греко-Католицької Церкви колегія суддів виходить із поняття «публічна інформація», яке наведено в ст.1 Закону України «Про доступ до публічної інформації», та враховує, що відповідач у своїй відповіді вказав на те, що ОДА жодних рішень не приймала щодо передачі культового майна в м.Коломия, через що інформація щодо фактичного використання майна не створена, ніде не відображена чи задокументована, а відтак не могла бути надана позивачу.

За таких умов в цій частині відповідачем правомірно відмовлено у наданні такої інформації.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що відповідачем допущено бездіяльність з приводу ненадання на запит Івано-Франківської єпархії Української Православної Церкви інформації про храм Благовіщення Пресвятої Діви Марії, який знаходиться за адресою: вул.Карпатська, 4, м.Коломия, що стосується: 1) балансоутримувача культової споруди; 2) користувача культової споруди.

Такий недолік повинен бути усунутий шляхом зобов'язання відповідача надати Івано-Франківській єпархії Української Православної Церкви інформацію про храм Благовіщення Пресвятої Діви Марії, який знаходиться за адресою: вул.Карпатська, 4, м.Коломия, що стосується: балансоутримувача культової споруди; користувача культової споруди.

В частині доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що відповідно до п.3 Указу Президента України № 252 від 14.04.1992p. місцева державна адміністрація є правонаступником виконавчих комітетів відповідних Рад народних депутатів щодо прийнятих ними рішень, узятих зобов'язань та покладених на них законодавством обов'язків.

З огляду на це, відповідач є правонаступником Виконавчого комітету Івано-Франківської обласної ради народних депутатів щодо прийнятого ним рішення № 170 від 17.09.1991р. «Про повернення у власність і передачу в користування культових споруд», яким передано у користування релігійної громади Української Православної Церкви храм Благовіщення Пречистої Діви Марії у м.Коломия (а.с.46).

Отже, вся інформація щодо цього храму, яка раніше перебувала у розпорядженні облвиконкому, після його ліквідації перейшла у розпорядження Івано-Франківської ОДА.

Зважаючи на викладене, відповідач є належним розпорядником публічної інформації про користувача та балансоутримувача вказаного храму.

Відповідно до постанови РМ Української РСР № 970 від 24.08.1963р. «Про впорядкування справи обліку та охорони пам'ятників архітектури на території Української РСР» в переліку за № 233 дана споруда храму знаходиться під назвою «Благовіщенська церква 1587р. та дзвіниця (дер.)» у м.Коломия.

Даний храм впродовж свого існування по-різному називався в нормативно-правових актах та рішеннях органів державної влади, однак, у відповіді № ТИ-108 від 30.05.2018р. відповідач стверджує, що культове майно в м.Коломия, що на вул.Карпатська, 4, храм Благовіщення Пречистої Діви Марії побудований в 1587 році та є державною власністю.

Звідси, як запит Івано-Франківської єпархії Української Православної Церкви № 107/18 від 17.05.2018р., так і відповідь Івано-Франківської ОДА № ТИ-108 від 30.05.2018р., стосувались однієї і тієї ж церкви, яка розташована у м.Коломия по вул.Карпатська, 4.

Також у відповіді Івано-Франківської ОДА № ТИ-108 від 30.08.2018р. є відсутніми будь-які вказівки щодо некоректності назви церкви. Отже, для відповідача було цілком зрозуміло, про який храм йдеться у запиті № 107/18 від 17.05.2018р.

Водночас, рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської обласної ради № 170 від 17.09.1991р. «Про повернення у власність і передачу в користування культових споруд» не містить точних адрес храмів, які передаються усім релігійним громадам на території Івано-Франківської обл., а лише назви населених пунктів, де вони знаходяться.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

За наведених обставин колегія суддів вважає заявлений позов підставним та обґрунтованим, а тому такий підлягає до часткового задоволення, з вищевикладених мотивів.

Відповідно до ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта Івано-Франківську ОДА.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Івано-Франківської обласної державної адміністрації на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.09.2018р. в адміністративній справі № 809/1006/18 залишити без задоволення, а вказане рішення суду - без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Івано-Франківську обласну державну адміністрацію.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку лише у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді В. З. Улицький
О. І. Довга
Дата складення повного судового рішення: 06.02.2019р.