Справа № 820/3089/18
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2019-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 лютого 2019 року

Київ

справа №820/3089/18

адміністративне провадження №К/9901/66517/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Гриціва М.І. та Коваленко Н.В., розглянувши матеріали касаційної скарги розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2018 року за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10 грудня 2018 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2018 року у справі № 820/3089/18.

Як убачається з матеріалів справи предметом спору у цій справі є визнання протиправними дій відповідача щодо обчислення розміру та виплати пенсії за вислугу років з грошового забезпечення без урахування грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації та одноразової грошової допомоги при звільненні, які ОСОБА_1 отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби.

Вивчивши у ході розгляду касаційної скарги обставини, Верховний Суд дійшов висновку, що наявні підстави для зупинення провадження у даній справі.

У відповідності до пункту 5 частини другої статті 236 КАС України, суд має право зупинити провадження у справі в разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.

Колегія суддів зазначає, що Великою Палатою Верховного Суду 03 вересня 2018 року прийнято до розгляду справу № 522/2738/17 (справа з подібними правовідносинами).

Зважаючи на те, що головним завданням Верховного Суду як найвищого суду в системі судоустрою України є забезпечення єдності та сталості судової практики, а також однакового підходу до національного права та застосування законів усіма судами (статті 17 та 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"), є підстави для зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням Великої Палати Верховного Суду.

При цьому, важливість та обов`язковість правових висновків, що містяться у рішеннях Великої Палати Верховного Суду, для забезпечення єдності та сталості судової практики обумовлено наступним.

Відповідно до статті 33 КАС України у визначених цим Кодексом випадках перегляд судових рішень судом касаційної інстанції здійснюється, зокрема, Великою Палатою Верховного Суду.

Частинами третьою-п`ятою статті 346 КАС України передбачено, що суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати, передає справу на розгляд Великої Палати, якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду.

Суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати, передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Великої Палати.

Суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Згідно з пунктом 8 Перехідних положень КАС України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати (об`єднаної палати), передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія або палата (об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду України.

При цьому, у силу вимог частини другої статті 356 КАС України у постанові Великої Палати Верховного Суду має міститися вказівка про те, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів, палата, об`єднана палата, що передала справу на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду.

На підставі вищенаведеного вбачається, що у правовому висновку, сформульованому у рішенні Великої Палати Верховного Суду, має визначатися спосіб застосування норми права у спірних правовідносинах, що сприяє однаковому праворозумінню та правозастосуванню у судовій практиці.

Як зазначила Консультативна рада європейських суддів, однакове та уніфіковане застосування закону обумовлює загальнообов`язковість закону, рівність перед законом та правову визначеність (пункт 1 Висновку № 20 Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо ролі судів у забезпеченні єдності застосування закону від 10 листопада 2017 року).

У свою чергу, Венеціанська комісія зауважила, що у системі забезпечення незалежності суддів вищі суди забезпечують єдність судової практики на всій території країни через свої рішення по окремих справах (пункт 71 Доповіді Венеціанської комісії Європейські стандарти в сфері судочинства систематичний огляд (Висновок від 3 жовтня 2008 року № CDL-JD (2008)002). Незалежність у структурі судової системи; Доповідь Венеціанської комісії щодо незалежності судової системи: незалежність суду (Висновок від 16 березня 2010 року № CDL-AD (2010)004).

Суд виходить з того, що зупинення провадження у справі в разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку Великою Палатою у зв`язку з очікуванням результатів розгляду пов`язаної справи в принципі є прийнятним та виправданим за умови, що таке відтермінування зумовлене об`єктивною необхідність у цьому, зокрема, існуванням ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливої зміни позиції Верховного Суду, в особі Великої Палати, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін та запобігання порушенню прав осіб, які беруть участь у справі (доповідь Комісії Європейської комісії з прав людини, прийняте у справі Лео Занд проти Австрії (Leo ZAND v. Austria), заява № 7360/76, пункт 89).

У справі Голдер проти Сполученого Королівства (Golderv. the United Kingdom) (від 21 лютого 1975 року, пункти 28-36, серія A. № 18) Європейським судом з прав людини було визначено, що право на доступ до суду є одним з аспектів права на суд згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції. У цій справі Суд визнав право на доступ до суду як невід`ємний аспект гарантій, закріплених у статті 6, пославшись на принципи верховенства права та недопущення свавілля, покладені в основу більшості положень Конвенції. Разом з тим, право на доступ до суду повинно бути практичним та ефективним, а не теоретичним чи ілюзорним (рішення у справі Беллє проти Франції (Bellet v. France), заява серія A № 333-B, п. 36,). Це міркування набуває особливої актуальності у контексті гарантій, передбачених статтею 6, з огляду на почесне місце, яке в демократичному суспільстві посідає право на справедливий суд (рішення у справі Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany ), заява № 42527/98, пункт 45 та рішення у справі Парафія греко-католицької церкви в м. Лупені та інші проти Румунії, (Lupeni Greek Catholic Parish and Others v. Romania), заява № 76943/11, пункт 86).

Проте право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, які дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, і таке регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб (рішення у справі Станєв проти Болгарії (Stanev v. Bulgaria), № 36760/06, пункт 230). Тим не менше, обмеження, що застосовуються, не повинні обмежувати доступ, який залишається для особи, у такий спосіб або в такій мірі, щоб сама суть права була порушена. Крім того, обмеження не буде сумісним з пунктом 1 статті 6, якщо воно не переслідує легітимну мету та якщо відсутнє розумне співвідношення пропорційності між засобами, що використовуються, і метою, яка має бути досягнута (рішення у справі Парафія греко-католицької церкви в м. Лупені та інші проти Румунії (Lupeni Greek Catholic Parish and Others v. Romania), заява № 76943/11, п. 89).

Також Верховний Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішення Зубац проти Хорватії (Zubac v. Croatia), № 40160/12, пункт 123), згідно з якою забезпечуючи юридичну визначеність суд гарантує дотримання принципу ефективного здійснення правосуддя.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає необхідним зупинити провадження у даній справі з підстави, передбаченої пунктом 5 частини другої статті 236 КАС України, до винесення рішення Великою Палатою Верховного Суду по справі № 522/2738/17.

Аналогічна позиція стосовно застосування цієї норми процесуального закону викладена Верховним Судом в ухвалах від 06 березня 2018 року по справі № 810/3210/15, від 22 серпня 2018 року по справі № 820/2522/17.

У відповідності до частини четвертої статті 236 КАС України, про зупинення провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 236, 353, 359, КАС України,

УХВАЛИВ:
Зупинити провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії до винесення рішення Великою Палатою Верховного Суду по справі № 522/2738/17.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді Я.О. Берназюк

М.І. Гриців

Н.В. Коваленко