Справа № 814/930/18
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2019-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

07 лютого 2019 р. м.ОдесаСправа № 814/930/18

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Лісовська Н. В.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Шеметенко Л.П.

розглянувши питання про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 червня 2018 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фарун" до Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання неправомірними дій, скасування наказу та податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 червня 2018 року позов ТОВ "Фарун" задоволено частково.

Не погодившись з судовим рішенням, Головним управлінням ДФС у Миколаївській області подано апеляційну скаргу, однак з пропуском встановленого ч.1 ст.295 КАС України строку.

Одночасно, в апеляційній скарзі апелянтом було заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, з підстав неналежного фінансування та відповідно неможливості сплати судового збору.

Ухвалою П'ятого апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2019 року зазначені скаржником обставини визнані неповажними, апеляційну скаргу залишено без руху та запропоновано протягом десятиденного терміну з дня отримання відповідної ухвали надати обґрунтовану заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

06 лютого 2019 року на адресу апеляційного суду надійшло клопотання Головного управління ДФС у Миколаївській області про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення апелянт зазначив, що перша апеляційна скарга була подана Управлінням в межах встановленого ч.1 ст. 295 КАС України строку, однак була повернута з причин несплати судового збору, у зв'язку з чим вважає, що має право на поновлення відповного строку, оскільки судовий збір на даний час сплачений.

Ознайомившись зі змістом вказаного клопотання, а також матеріалами справи, колегія суддів не вбачає підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, вперше апеляційна скарга на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 червня 2018 року була подана 24 липня 2018 року.

Однак, ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2018 року апеляційну скаргу повернуто апелянту, з підстав несплати судового збору.

Вдруге апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції подано 26 вересня 2018 року.

Ухвалою П'ятого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2018 року апеляційну скаргу повернуто апелянту з аналогічних підстав.

Втретє апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції було подано апелянтом 17 січня 2019 року, тобто з пропуском встановленого ч.1 ст. 295 КАС України строку.

Водночас, в силу положень КАС України, повернення апеляційної скарги не позбавляє права на повторне її подання у порядку, встановленому законом.

Разом з тим, право на повторне подання апеляційної скарги не може розумітися таким чином, що якщо вперше апеляційну скаргу було подано у встановлений КАС України строк і у подальшому повернуто апелянту, то повторно таку скаргу може бути подано протягом будь-якого строку, і строк на звернення до апеляційного суду в такому випадку однозначно підлягає поновленню як такий, що пропущений з поважних причин.

Таке тлумачення не відповідає принципу юридичної визначеності та наведеним нормам процесуального закону, якими передбачено право на повторне подання скарги виключно у порядку, встановленому законом.

Відповідно, поважність причин пропуску строку підлягає оцінці у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Отже, тільки наявність об'єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судових рішень у апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

В той же час, невжиття суб'єктом владних повноважень заходів щодо виділення коштів для сплати судового збору чи перерозподілу наявних кошторисних призначень не може вважатися поважною причиною пропуску процесуального строку для звернення до суду.

Посилання апелянта на факт звернення із апеляційною скаргою первісно у строк, встановлений статтею 295 КАС України, не є підставою вважати пропуск строку поважним, оскільки невиконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху не є поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження, адже не є такою, що не залежить від волі особи, яка її подає, і не надає такій особі права у будь-який необмежений після спливу строку апеляційного оскарження час реалізовувати право на оскарження судових рішень.

Відсутність відповідного бюджетного фінансування щодо видатків на оплату судового збору не можуть впливати на дотримання строку апеляційного оскарження судових рішень і, як наслідок, не є поважною підставою пропуску цього строку.

Відтак, відповідачем не зазначено поважних причин пропуску строку апеляційного оскарження та не подано доказів їх поважності.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Устименко проти України" від 06 жовтня 2015 року Європейський суд з прав людини наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Європейський суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом певного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є обмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип правової визначеності, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Згідно з п.4 ч.1 ст.299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Враховуючи, що наведені апелянтом підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Також, з матеріалів справи вбачається, що апелянтом при поданні апеляційної скарги було сплачено судовий збір у сумі 5056,11 грн., згідно платіжного доручення №3429 від 22 грудня 2018 року.

Частиною 2 ст. 132 КАС України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Виходячи з викладеного, суд апеляційної інстанції вважає можливим повернути Головному управлінню ДФС у Миколаївській області сплачений судовий збір у сумі 5056,11 грн.

Керуючись ст.ст. 295, 299 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволення клопотання Головного управління ДФС у Миколаївській області про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 червня 2018 року - відмовити.

Відмовити Головному управлінню ДФС у Миколаївській області у відкритті апеляційного провадження на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 червня 2018 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фарун" до Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання неправомірними дій, скасування наказу та податкового повідомлення-рішення.

Судовий збір сплачений на рахунок №1007 в сумі 5056 (п'ять тисяч п'ятдесят шість) грн. 11 коп., згідно платіжного доручення № 3429 від 22 грудня 2018 року, повернути з Державного бюджету України - Головному управлінню ДФС у Миколаївській області (код за ).

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Доповідач - суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя Л.П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 07.02.2019 року.