Справа № 160/250/19
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2019-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
23 січня 2019 р.Справа №160/250/19

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Врона О.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ДСК-Світло" про забезпечення позову у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДСК-Світло" до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови, -
Товариство з обмеженою відповідальністю "ДСК-Світло" звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, в якому просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДН1210/248/НП/СПТД-ФС/540 від 11.08.2018 року.
Ухвалою суду від 23.01.2019 р. відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду у підготовчому засіданні на 19.02.2019 року о 10:00 год.
Разом з позовною заявою, позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом:
- зупинення дії постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу уповноваженими особами №ДН1210/248/НП/СПТД-ФС/540 від 11.08.2018 року;
- зупинення виконавчого провадження №57740085 з примусового виконання постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу уповноваженими особами №ДН1210/248/НП/СПТД-ФС/540 від 11.08.2018 року.
Відповідно до ч.1 ст.154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає здійснити розгляд даної заяви без повідомлення учасників справи.
Судом встановлено, що 11 вересня 2018 року першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області ОСОБА_2М, на підставі акту № ДН1210/248/НП від 22.08.2018 року, було винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДН1210/248/НП/СПТД-ФС/540 від 11.08.2018 року, якою на підставі абзацу 7 ч. 2 ст. 265 КЗпП України на ТОВ "ДСК-Світло" накладено штраф у розмірі 372 300,00 грн.
21 листопада 2018 року заступником начальника Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження ВП №57740085 з примусового виконання постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області №ДН1210/248/НП/СПТД-ФС/540 від 11.08.2018 року.
Згідно з ч. 1 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо, зокрема, невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Постановою Кабінету Міністрів України Про затвердження Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 17.07.2013 року № 509 передбачено, що не сплачені у добровільному порядку штрафи стягуються органами державної виконавчої служби.
За приписами п. 1 ч. 1 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути забезпечено, зокрема, зупиненням дії індивідуального акта.
Відповідно до роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22.12.2006 року № 9 та постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ" від 06.03.2008 року № 2, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
З викладеного слідує, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.
Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог.
В той же час заходи забезпечення адміністративного позову мають бути належними та відповідними заявленому адміністративному позову, стосуватись прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі з приводу порушення яких заявлено адміністративний позов.
Також, при розгляді клопотання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжитих заходів з урахуванням:
- розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;
- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу;
- наявності звязку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення;
- ймовірності виникнення ускладнень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.
У відповідності до п. 9, 11 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 р. № 509, штраф сплачується протягом одного місяця з дня прийняття постанови про його накладення, про що субєкт господарювання або роботодавець повідомляють уповноваженій посадовій особі, яка склала постанову про накладення штрафу.
Не сплачені у добровільному порядку штрафи стягуються, зокрема, органами державної виконавчої служби (щодо штрафів, передбачених частиною другою статті 265Кодексу законів про працю України ).
Як визначено п.7 ч.1 ст. 3 Закону України Про виконавче провадження (далі Закон №1404-VIII) оскаржені постанови відповідача є виконавчими документами. Постанова предявляється до виконання органам державної виконавчої служби протягом трьох місяців з наступного дня після набрання законної сили постанови.
Відповідно ч. 1 ст. 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення;
Згідно ч. 7 ст. 26 Закону №1404-VIII у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.
Отже, у випадку звернення відповідачем до виконання оскарженої постанови, процедура виконання яких передбачає накладення арешту на рахунки та майно боржника, а також стягнення з боржника виконавчого збору.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, та для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, у разі звернення до виконання постанов про накладення штрафу.
За наведених обставин суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню шляхом зупинення дії постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу уповноваженими особами №ДН1210/248/НП/СПТД-ФС/540 від 11.08.2018 року.
Однак забезпечення позову шляхом зупинення виконавчого провадження №57740085 з примусового виконання постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу уповноваженими особами №ДН1210/248/НП/СПТД-ФС/540 від 11.08.2018 року суд вважає недоцільним, оскільки забезпечення позову шляхом зупинення дії постанови Головного Управління Держпраці у Дніпропетровській області №ДН1210/248/НП/СПТД-ФС/540 від 11.08.2018 року виключає або робить неможливим вчинення Амур-Нижньодніпровським відділом державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області дій, направлених на виконання постанови, що оскаржується, зокрема здійснення стягнення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 150, 151, 154, 166, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ДСК-Світло" про забезпечення адміністративного позову - задовольнити частково.
У задоволенні решти заяви про забезпечення позову - відмовити.
Ухвала підлягає негайному, обов'язковому виконанню шляхом направлення її державним органам для вжиття відповідних заходів згідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 156 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до вимог ст. 256 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Відповідно до ч. 8 ст. 154 КАС України, оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя ОСОБА_3