Справа № 156/34/19
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2019-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

08 лютого 2019 року ЛуцькСправа № 156/34/19
Суддя Волинського окружного адміністративного суду Дмитрук В.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Іваничівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Іваничівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання протиправними дій щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №57761968 від 26.11.2018, зобов'язання закрити виконавче провадження №57761968, скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №57761968 від 26.11.2018 і повернути постанову Львівської митниці ДФС №2378/20900/17 від 26.06.2017 про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил стягувачу без прийняття до виконання.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Позовна заява не відповідає вимогам, встановленим статтею 161 КАС України, та містить такі недоліки.

Відповідно до частини третьої статті 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно із статтею 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до частини першої статті 4 цього ж Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 цього ж Закону визначено, що ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 01 січня 2019 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1 921 грн.

Відповідно до абзацу другого частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Таким чином, оскільки у позовній заяві позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру, тому вони повинні бути оплачені судовим збором у розмірі 1 536 грн. 80 коп. (768 грн. 40 коп. х 2).

Однак, в порушення вимог частини третьої статті 106 КАС України до позовної заяви позивачем не долучено документ про сплату судового збору.

Водночас, позивачем подано клопотання про звільнення її від сплати судового збору, оскільки вона є одинокою матір'ю, яка має дитину віком до чотирнадцяти років, а єдиним засобом для існування є підсобне домашнє господарство.

Згідно із частиною першою статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті. Позивачем до заяви про звільнення від сплати судового збору не подано доказів на підтвердження того, що вона фінансово неспроможна сплатити судовий збір через відсутність відповідних доходів, а також того, що батько дитини ухиляється від сплати аліментів, як це передбачає частина друга статті 8 Закону України «Про судовий збір».

Суд зазначає, що судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв'язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв'язку з вирішенням конкретної справи.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя №R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі»), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв'язку із цим, при здійсненні правосуддя в адміністративних справах суди повинні вирішувати питання, пов'язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до статті 133 КАС України, Закону України «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

З урахуванням наведених норм права єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору, звільнення від сплати судового збору, є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи з податкового органу (центру зайнятості), про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків, тощо). Особа, яка заявляє відповідне клопотання, відповідно до статті 133 КАС України, статті 8 Закону України «Про судовий збір» повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Статтею 129 Конституції України визначено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

З урахуванням вимог статті 133 КАС України, суд не вправі вчиняти дії, про які йдеться у статті 8 Закону України «Про судовий збір», з власної ініціативи.

Позивачем до клопотання про звільнення від сплати судового збору не надано жодних доказів на підтвердження її незадовільного майнового стану. Крім того, на підтвердження того, що позивач є одинокою матір'ю, яка має дитину віком до чотирнадцяти років, позивачем надано лише копію паспорта, однак суд звертає увагу, що вказаний документ не є належним доказом на підтвердження вказаної обставини.

Відтак, враховуючи наведене, клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Відповідно до частин першої та другої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, оскільки позовна заява не відповідає зазначеним вище вимогам, встановленим статтею 161 КАС України, її необхідно залишити без руху, встановивши позивачу строк для усунення недоліків - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Позивачу у зазначений строк необхідно усунути зазначені недоліки позовної заяви шляхом сплати судового збору в розмірі 1 536 грн. 80 коп. та подання до суду доказів його сплати (оригіналу платіжного документа) або надання належних доказів на підтвердження незадовільного майнового стану та її статусу як одинокої матері (копію свідоцтва про народження дитини, в якому відсутній запис про батька дитини або такий запис зроблено за вказівкою матері; довідку органу РАГСу про підстави внесення до Книги записів народжень відомостей про батька дитини, довідку органу РАГСу про те, що вона не укладала шлюб; рішення суду про позбавлення батька дитини батьківських прав; ухвала суду або постанова слідчого про розшук батька за справою про стягнення аліментів; рішення суду про визнання фізичної особи (батька дитини) безвісно відсутньою (або ухвала суду про відкриття провадження у справі про визнання фізичної особи безвісно відсутньою (померлою); довідка про перебування батька у місцях позбавлення волі; довідка органу опіки та піклування про підтвердження факту виховання дитини лише матір'ю (без участі батька дитини) тощо).

Керуючись статтями 122, 123, 161, 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Іваничівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз'яснити позивачеві, що у випадку невиконання вимог цієї ухвали, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Копію ухвали надіслати особі, яка звернулася із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена.

Суддя В.В. Дмитрук