Справа № 420/6137/18
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2019-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н ЕМ У К Р А Ї Н И

31 січня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/6137/18

Категорія: 6.2 Головуючий в 1 інстанції: Балан Я. В.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача - Стас Л.В.

суддів - Турецької І.О., Шеметенко Л.П.,

за участю секретаря - Худика С.А.,

за участю апелянта - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2018 року у справі № 420/6137/18 за позовом ОСОБА_2 до Бобрицької сільської ради Любашівського району Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_2 звернувся з позовом до Бобрицької сільської ради Любашівського району Одеської області, в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення двадцять дев'ятої сесії Бобрицької сільської ради Любашівського району Одеської області VII скликання від 28 вересня 2018 року №331/1, яким було скасовано Рішення Бобрицької сільської ради №88 від 12 жовтня 2017 року «Про затвердження тимчасового порядку про надання в оренду нерозподілених пайових залишків, не витребуваних паїв, не успадкованих земельних ділянок та земель колективної власності, що належать членам колишніх КСП для ведення товарного сільськогосподарського виробництва».

В обґрунтування позовних вимог посилався на протиправність дій Бобрицької сільської ради щодо скасування свого рішення, раніше прийнятого, оскільки такі дії є порушенням порядку визнання незаконними актів органів місцевого самоврядування, встановленого ч.10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування».

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2018 року у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_2 - відмовлено, на підставі п.1 ч.1 ст. 170 КАС України, у зв'язку з тим, що справу не належить розглядати за правилами адміністративного провадження.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Зокрема, апелянт зазначає, що спір у справі підлягає розгляду саме в порядку адміністративного судочинства, оскільки в цих правовідносинах відсутній спір про право між сторонами, а дослідженню підлягають виключно владні, управлінські рішення та дії відповідача, який у межах спірних правовідносин діє як суб'єкт владних повноважень. Крім того апелянт, зазначає про помилковість висновків суду першої інстанції щодо наявності спору про право, оскільки він особисто не одержував на правах оренди жодної земельної ділянки в межах території Бобрицької сільської ради

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, Рішенням Бобрицької сільської ради Любашівського району Одеської області №88 від 12 жовтня 2017 року було затверджено «Тимчасовий порядок про надання в оренду нерозподілених пайових залишків, невитребуваних паїв, не успадкованих земельних ділянок та земель колективної власності що належать колишнім членам КСП для ведення товарного сільськогосподарського виробництва».

28 вересня 2018 року Бобрицькою сільською радою Любашівського району Одеської області прийнято Рішення №331/1 про скасування рішення Бобрицької сільської ради №88 від 12 жовтня 2017 року «Про затвердження тимчасового порядку про надання в оренду нерозподілених пайових залишків, не витребуваних паїв, не успадкованих земельних ділянок та земель колективної власності, що належать членам колишніх КСП для ведення товарного сільськогосподарського виробництва».

Позивач, присутній на сесії Бобрицької сільської ради від 28 вересня 2018 року, як депутат районної ради від даної адміністративної території, звертався до депутатів з роз'ясненням стосовно права органу місцевого самоврядування скасовувати свої раніше прийняті рішення та керуючись п.3 ч.2 ст. 11 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» з метою запобігання вчинення протиправних дій суб'єктом владних повноважень вимагав не допущення порушення законодавства України.

Вважаючи протиправними такі дії відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач звернувся до суду на захист порушених майнових прав на оренду земельної ділянки, яку він отримав для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, даний спір не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів відповідача у сфері публічно - правових відносин.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на підставі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Пунктом 34 ч.1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» № 280/97-ВР передбачено, що до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад входить вирішення відповідно до закону питань з врегулювання земельних відносин.

Згідно з ч. 10 ст. 59 Закону № 280/97-ВР акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Аналіз наведених положень Закону № 280/97-ВР дає підстави вважати, що за органами місцевого самоврядування законодавець закріпив право на зміну та скасування власних рішень. Таке право випливає із конституційного повноваження органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов'язковими до виконання на відповідній території, оскільки вони є суб'єктами правотворчості, яка передбачає право формування приписів, їх зміну чи скасування.

Водночас ст. 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Цей принцип знайшов своє відображення й у ст. 74 Закону № 280/97-ВР, згідно з якою органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами.

В судовому засіданні апеляційним судом було встановлено, що позивач не одержував на правах оренди жодної земельної ділянки в межах території Бобрицької сільської ради. Крім того, згідно позовних вимог позивач не вимагає від суду відновити приватні права чи усунути наявні перешкоди у використанні приватних прав власності чи прав оренди на будь яке майно, а тому висновок суду першої інстанції про наявність спору про право є помилковим.

Отже, предметом спору у даній справі є вирішення питання щодо правомірності дій Бобрицької сільської ради щодо скасування раніше прийнятого рішення при прийнятті спірного Рішення №331/1 від 28.09.2018 року, а тому на думку колегії суддів, даний спір належить розглядати саме адміністративним судом, оскільки наявні ознаки публічно-правового спору.

Колегія суддів також враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в справі "Беллет проти Франції", в якому Суд зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до п.1 ч.1 ст.170 КАС України, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання, було порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а тому відповідно до п.4 ч.1 ст. 320 КАС України, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 312, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2018 року - скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_2 до Бобрицької сільської ради Любашівського району Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення - направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 31.01.2019 року.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Шеметенко Л.П. Турецька І.О.