Справа № 357/6881/18
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2019-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 357/6881/18 Суддя (судді) першої інстанції: Ярмола О.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Ключковича В.Ю.,

при секретарі судового засідання Гужві К.М.,

за участю представників учасників судового процесу:

від заявника (позивача) - ОСОБА_3,

від відповідача - не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 січня 2019 р. про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд судового рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Білоцерківської міської ради Київської області в особі начальника відділу державного архітектурного-будівельного контролю Білоцерківської міської ради Київської області Дорогань Володимир Леонідович про скасування постанови про накладення штрафу,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 28.09.2018 року

Заява обґрунтована тим, що 28 вересня 2018 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було прийнято рішення про відмову у задоволенні її позовних вимог до до Білоцерківської міської ради в особі начальника відділу ДАБК Білоцерківської міської ради Київської області Дорогань В.Л. про скасування постанови про накладення штрафу.

Підставою для прийняття такого рішення став висновок суду про те, що встановлені відповідачем та підтверджені матеріалами справи обставини не допуску нею - ОСОБА_4 посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю до здійснення позапланового заходу та відповідно притягнення її до відповідальності за вказані дії (бездіяльність) за частиною 2 статті 188-42 КУпАП є правомірним.

Зазначене рішення суду було залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2018 року та є таким, що набрало законної сили.

Водночас, оскільки станом на час розгляду даної справи їй та суду не було відомо і не могло бути відомо ту обставину, що відповідач не отримав погодження Державної архітектурно-будівельної інспекції на проведення позапланової перевірки ПП «Мінімаксавто», яка на переконання позивача є істотною для розгляду даної справи, вона звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з заявою у якій просила суд переглянути судове рішення від 28 вересня 2018 року у справі № 357/6881/18 за нововиявленими обставинами, які стали їй відомі 14 листопада 2018 року під час розгляду її апеляційної скарги, скасувати це рішення та ухвалити нове, яким її позовні вимоги до відповідача задовольнити.

Ухвалою від 10 січня 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області відмовив гр. ОСОБА_4 у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.09.2018 року у справі № 357/6881/18.

Не погоджуючись із прийнятим судом рішенням ОСОБА_4 звернулась до суду з апеляційною скаргою та посилаючись на неправильне встановлення судом обставин у справі, а також невідповідність висновків суду обставинам у справі просить скасувати ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 січня 2019 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що не погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що вказані нею у заяві про перегляд судового рішення обставини є новими доказами, а також вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що положення ч. 1 ст. 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» не поширюються на повноваження відділу ДАБК Білоцерківської міської ради Київської області.

Крім того, на думку заявника оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам статті 242 КАС України, у зв'язку з чим підлягає скасуванню

У свою чергу, відповідачем було подано відзив на апеляційну скаргу відповідно до змісту якого останній просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_4 про перегляд рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.09.2018 у справі № 357/6881/18 за нововиявленими обставинами від 30 листопада 2018 року, а рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2018 залишити без змін.

В обґрунтування вказаної правової позиції зазначає, що доводи ОСОБА_4 стосовно проведення позапланової перевірки ПП «Мінімакс» відділом ДАБК Білоцерківської міської ради Київської області виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики є помилковими, Відповідач вказує, що положення частини 1 статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» не поширюються на повноваження відділу державного архітектурно-будівельного контролю Білоцерківської міської ради Київської області в частині проведення зазначеної позапланової перевірки у зв'язку з тим, що врегульовані Порядком здійснення державного архітектурно - будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553.

Крім того, за наведених обставин, відповідач також вважає, що зазначені апелянтом у заяві підстави не можуть вважатися нововиявленими обставинами у розумінні п. 1 ч. 2 ст. 361 КАС України.

На підставі викладеного відділ ДАБК Білоцерківської міської ради Київської області стверджує про відсутність підстав для перегляду судового рішення та задоволення апеляційної скарги позивача на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 січня 2019 р.

У судове засідання відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду заяви, явку уповноваженого представника до суду не забезпечив та разом з цим подав до суду клопотання про розгляд апеляційної скарги позивача за відсутності уповноваженого представника відділу ДАБК Білоцерківської міської ради Київської області.

За наведених обставин та керуючись приписами статті 313 КАС України колегія суддів визнала за можливе здійснити судовий розгляд апеляційної скарги ОСОБА_4 за даною явкою.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, у червні 2018 року, ОСОБА_4 звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до Білоцерківської міської ради в особі начальника відділу ДАБК Білоцерківської міської ради Київської області про скасування постанови про накладення штрафу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач не мав підстав для проведення позапланової перевірки ПП «Мінімаксавто», направлення від 14.02.2018 року, видане відповідачем, відрізняється від форми направлення, затвердженої Наказом № 240 та заповнено некоректно, відповідач не встановив суб'єкта містобудування, який збудував об'єкт, що його цікавив, Акт про недопущення посадових осіб органу від 27.02.2018 року, відрізняється від форми Акта про недопущення, затвердженої Наказом № 240 та містить неправдиві відомості, під час складання вказаного акта директор ПП «Мінімаксавто» ОСОБА_4 не була присутня.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2018, яке постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2018 року залишено без змін у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Підставою для відмови у задоволенні позовних вимог слугували висновки суду, зокрема, про те, що позивач не надавала представнику відділу державного архітектурно-будівельного контролю Білоцерківської міської ради Київської області правовстановлюючі документи та допустила його до проведення перевірки. Крім того, судом було також встановлено, що під час проведення перевірки ОСОБА_4 чинила перешкоди, виганяла представника відповідача з території, не надала документів, викликала працівників поліції.

Разом з цим, як стверджує позивач, під час розгляду її апеляційної скарги на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2018 у суді апеляційної інстанції, а саме 14 листопада 2018 року, їй стало відомо, що вона дійсно мала законні підстави для не допуску посадових осіб контролюючого органу для проведення перевірки, оскільки у останніх був відсутній погодження Державної архітектурно-будівельної інспекції на проведення позапланової перевірки ПП «Мінімаксавто», який передбачений вимогами ч. 1 ст. 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

За наведених обставин позивач звернулась до суду Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із заявою про перегляд судового рішення від 28 вересня 2018.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні вказаної заяви позивача суд першої інстанції виходив з того, що вказана ОСОБА_4 обставина не може вважатись нововиявленою, оскільки зі змісту заяви слідує, що виявлена нею обставина є новим доказом в обґрунтування її позовних вимог. Крім того, судом також зазначено, що положення ч.1 ст. 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" не поширюються на повноваження відділу державного архітектурно-будівельного контролю Білоцерківської міської ради Київської області в частині проведення вказаної в справі перевірки, а тому твердження заявника є помилковими і зазначені заявником обставини не є істотними для вирішення спору, який було розглянуто судом першої та апеляційної існтанції.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Статтею 361 КАС України передбачено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Так, згідно з приписами частини 2 вказаної норми підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Разом з цим, положеннями частини 4 вказаної норми встановлено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що в адміністративному судочинстві перегляд судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв'язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

Аналіз наведених положень вказує на те, що під обставинами, які зазначаються у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, слід розуміти конкретні юридичні факти, які могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час вирішення справи.

Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Отже, необхідними ознаками нововиявлених обставин є: їх наявність на момент вирішення справи, а також те, що ці обставини не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала участь у справі. Наявність обох цих умов для визнання обставини нововиявленою є обов'язковою. При цьому, не можуть бути визнаними нововиявленими обставини, які потребують переоцінки доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи, а також нові, тобто такі, що виникли чи змінилися після постановлення рішення обставини.

Аналогічний підхід до визначення підстав перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами викладений в Узагальненні судової практики розгляду адміністративними судами заяв про перегляд судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами (постанова Пленуму Вищого адміністративного суду України від 22 травня 2015 року № 7).

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що обставина, на яку посилається заявник як на підставу перегляду судового рішення, не є нововиявленою у розумінні ст. 361 КАС України, оскільки мала бути відомою позивачу до початку проведення перевірки та разом з цим розцінюється судом як нова підстава позову, що суперечить зазначеним положенням КАС України.

Крім того, судом не встановлено обставин за яких відповідні факти не могли бути встановлені під час судового розгляду адміністративної справи за позовом ОСОБА_4 суд також звертає увагу, що відповідні ново виявленими є обставини, які не відомі і не могли бути відомі жодній зі сторін, у той час, як вказана позивачем обставина про відсутність у відповідача погодження центрального органу на проведення перевірки була достовірно відома відповідачу, про що як вказує заявник, останнім зазначалось у суді апеляційної інстанції до прийняття рішення по справі.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що дане звернення позивача свідчить про намагання останньої ініціювати повторний розгляд справи з ішних підстав позовних вимог.

З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції не надає правової оцінки висновкам суду першої інстанції та доводам учасників судового процесу про те чи належить застосовувати ч. 1 ст. 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» до спірних правовідносин.

Аналіз доводів заяви в сукупності з обставинами справи, відображеними в судовому рішенні щодо якого ставиться питання про перегляд за нововиявленими обставинами, дають підстави для висновку, що наявність або відсутність у відповідача погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю) не нововиявленою обставиною в розумінні закону, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні заяви про перегляд рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2018 року за нововиявленими обставинами.

У свою чергу, доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та прийняв законне і обґрунтоване рішення у відповідності до вимог матеріального та процесуального права.

Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 286, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 361-369 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді О.О. Беспалов
В.Ю. Ключкович

Повний текст постанови складено 07 лютого 2019 року.