Справа № 522/15351/18
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2019-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2019 р.м.ОдесаСправа № 522/15351/18

Категорія: 3.4 Головуючий в 1 інстанції: Домусчі Л.В.
П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача - Шляхтицького О.І.,

суддів: Потапчука В.О., Семенюка Г.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 29 листопада 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області та Відділу організації запобігання протидії незаконній міграції, реадмісії та видворення управління у справах іноземців та осіб без громадянства Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У серпні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову серії ПН МОД 004408 від 22 серпня 2018 року та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення в зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що спірна постанова серії ПН МОД 004408 від 22 серпня 2018, є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки правил перебування іноземців в Україні він не порушував, трудової діяльності на території України не здійснював, а дії працівників ГУ ДМС України в Одеській області при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та при винесенні зазначеної постанови були незаконними.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 29 листопада 2018 року позовні вимоги було задоволено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з частковим порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим просить його скасувати та відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Обставини справи.

Судом першої інстанції було встановлено, що 22 серпня 2018 позивач знаходився на території ТОВ «Промтоварний ринок» в смт.Авангард, Овідіопольського району, Одеської області.

Приблизно о 07:30 год. він був затриманий працівниками Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області біля контейнеру №1078 по вул. Біла, смт. Авангард, Овідіопольський р-н, Одеська область. При затриманні позивач надав працівникам закордонний паспорт серії НОМЕР_1 із діючою візою.

Того ж дня, 22 серпня 2018 працівником ГУ ДМСУ в Одеській області відносно позивача було складено протокол ПР МОД №004408 про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 203 КУпАП.

У протоколі вказано, що 22 серпня 2018 о 07:30 годин працівниками ГУ ДМС в Одеській області за адресою: Одеська обл., смт. Авангард, на ринку « 7 км», було виявлено позивача, який порушив правила перебування іноземців в Україні, а саме працював без дозволу на працевлаштування в Україні.

У подальшому, 22 серпня 2018 заступником начальника ГУ ДМС України в Одеській області було притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за зазначене вище правопорушення (частина 1 статті 203 КУпАП) та відносно позивача винесено постанову про накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 (тисяча сімсот) гривень. Згідно постанови позивач відмовився від її підписання.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не було надано до суду доказів в підтвердження вини позивача у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1статті 203КУпАП (а саме те, що позивач працював без дозвільних документів).

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України та КУпАП.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

Положеннями частини 1 статті 203 КУпАП передбачено, що порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в'їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті, тягнуть за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, приймаючи спірну постанову та притягаючи позивача до відповідальності відповідач виходив з того, що позивач порушив правила перебування іноземців в Україні, а саме працював без дозволу на працевлаштування в Україні.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За змістом статті 245 КУпАП вбачається, що завданням провадження в справі про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З наведеного вбачається, що доведення факту неправомірності дій позивача покладається на відповідача.

Колегія суддів зазначає, що при вирішені питання про визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення, винесена відповідачем постанова розглядається, як доказ у сукупності з іншими доказами, тому не може виступати єдиним доказом, на основі якого встановлюється наявність адміністративного правопорушення.

Разом з тим, матеріали справи не містять, а відповідачем не було надано жодних доказів на підтвердження власної правової позиції щодо порушення позивачем положень частини 1 статті 203 КУпАП (окрім постанови та протоколу).

Так, відсутні жодні докази, які б свідчили про факт працевлаштування позивача в Україні та/або виконання ним будь-яких трудових обов'язків, відповідачем не було надано жодних показань свідків, речових доказів, тощо.

Колегія суддів зазначає, що надані відповідачем фотознімки позивача жодним чином не доводять факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки свідчать лише про факт перебування позивача за адресою: Одеська область, смт. Авангард, на ринку « 7 км», біля контейнеру №1078 по вул.Біла, що не є порушенням діючого законодавства в контексті спірних правовідносин.

Тому, враховуючи все вищезазначене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги.

Доводи, викладені у апеляційній скарзі за змістом ідентичні до зазначених в позові, зазначених висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального права.

Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішенні, ґрунтуються на суб'єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку щодо спірних правовідносин.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області - залишити без задоволення, а рішення Приморського районного суду м.Одеси від 29 листопада 2018 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Шляхтицький О.І.
Судді Семенюк Г.В. Потапчук В.О.