Справа № 826/12230/16
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2019-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

04 лютого 2019 року № 826/12230/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Еко»
доГоловного управління ДФС у Житомирській області
провизнання протиправним та скасування рішення
представники сторін:позивача - Назарук О.В.; відповідача - Зеленок Ю.П.

ВСТАНОВИВ:

08.08.2016 ТОВ «Еко» (далі - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС у Житомирській області (надалі - відповідач), в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення від 08.07.2016 № про нарахування суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 17 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 07.06.2016 відповідачем було проведено фактичну перевірку магазину «Еко-маркет», який належить позивачу; в ході перевірки відповідачем складено Акт перевірки, в якому зазначено про реалізацію та зберігання позивачем алкогольних напоїв, немаркованих марками акцизного податку та маркованих марками акцизного податку, які не видавались безпосередньо виробнику продукції; за результатами перевірки відповідачем винесено рішення № від 08.07.2016 про застосування до позивача фінансових санкцій у розмірі 17 000 грн. 00 коп.; вказане рішення підлягає скасуванню, оскільки для встановлення факту підроблення акцизних марок потрібне проведення відповідних експертиз, які відповідачем не проводились; позивач не має спеціальних знань та відповідного обладнання для перевірки справжності акцизної марки, а тому вина позивача відсутня; відповідачем не конкретизовано, які саме ознаки підробки мають акцизні марки; пляшок алкогольних напоїв без акцизних марок в торговому залі не було; пляшки алкогольних напоїв із акцизними марками, які були випадково пошкоджені споживачами та/або відвідувачами магазину, не можна вважати такими, які взагалі не були марковані акцизними марками.

Справу відповідно до протоколу автоматизованого розподілу було передано судді Арсірію Р.О.

10.08.2016 ухвалою суду було відкрито провадження в адміністративній справі № 826/12230/16 та призначено справу до судового розгляду на 20.10.2016.

20.10.2016 до суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи у порядку письмового провадження. Представник відповідача в судове засідання не з'явився.

Враховуючи клопотання представника позивача, суд ухвалив перейти в письмове провадження.

21.10.2016 до суду надійшли заперечення на позов, в яких відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції відповідач посилається на те, що в ході фактичної перевірки в магазині позивача були виявлені алкогольні напої (8 пляшок горілки «Prime Superior», ємністю 0,5л, з вмістом спирту 40%, 2 пляшки горілки «Хуторок Чиста», ємністю 0,5л, вмістом спирту 40%) з марками акцизного податку, які мають ознаки підробки, а саме: відповідно до бази даних АС «Акциз» марки акцизного податку з відповідними номерами та серіями ТОВ «ЛГЗ Прайм» (який зазначений виробником вказаних алкогольних напоїв) не видавались; в ході перевірки в магазині позивача були виявлені 1 пляшка «Радянське шампанське, Ізмаїл» ємністю 0,75 л. з вмістом спирту 10,5-12,5%, виробник ПрАТ «Ізмаїльський виноробний завод», дата розливу 21.01.2015 та 2 пляшки «Maestro» вино ігристе, солодке, біле ємністю 0,75л, з вмістом спирту 10,0-13,5%, виробник ПрАТ «Ізмаїльський виноробний завод», дата розливу 13.11.2015 з відсутніми марками акцизного податку; відповідно до ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів» до позивача застосовані штрафні санкції в розмірі 17 000 грн. 00 коп.

На підставі розпорядження керівника апарату суду № 7852 від 12.10.2017 справу передано на повторний автоматичний розподіл.

Відповідно до протоколу повторного автоматичного розподілу від 13.10.2017 справу передано на розгляд судді Пащенку К.С.

Ухвалою від 30.10.2017 суддя Пащенко К.С. прийняв справу № 826/12230/16 до свого провадження та призначив справу до судового розгляду у судовому засіданні 18.12.2017.

В судовому засіданні 18.12.2017 від представника відповідача надійшли додаткові письмові пояснення по справі, в яких зазначено, що для визначення факту підроблення акцизних марок проводити експертизу не потрібно, оскільки достатньо звернутися до АІС «Акцизні марки»; правомірність винесення оскаржуваного рішення підтверджується: копією Акта перевірки №194/40/32104254 від 16.06.2016; копією опису алкогольних напоїв, які марковані марками, що не видавалися; копіями актів про відмову посадових осіб ТОВ «Еко» від підписання матеріалів перевірки; копіями даних з АІС «Акцизні марки»; копією фіскального чеку № 072 від 07.06.2016; копією запиту до ГУ ДФС у Харківській області від 01.09.2017; копією відповіді від ГУ ДФС у Харківській області від 22.09.2017; відповідно до п. 228.9 ст. 228 ПК України відповідальність за недодержання порядку маркування, продажу алкогольних напоїв і тютюнових виробів, несплату чи несвоєчасну сплату податку несуть виробники (замовники), імпортери, продавці таких товарів та їх посадові особи; наявність вини позивача в разі порушення законодавства щодо зберігання та торгівлі алкогольними напоями, не є необхідною передумовою настання відповідальності за правопорушення.

Крім того, представники сторін звернулися до суду із клопотанням про розгляд справи в письмовому провадженні.

Заслухавши в судовому засіданні представників сторін та зважаючи на заявлене клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження, суд ухвалив адміністративну справу, відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України, розглядати в порядку письмового провадження на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ГУ ДФС у Житомирській області було проведено фактичну перевірку ТОВ «Еко» з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та паливом.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог п. 226.9 ст. 226 ПК України, ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів», Постанови КМУ № 1251 від 27.12.2010 «Про затвердження Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів» в частині реалізації та зберігання алкогольних напоїв з марками акцизного податку, які мають ознаки підробки та зберіганні алкогольних напоїв з відсутніми марками акцизного податку; порушення Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» в частині обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, про що складено Акт про результати фактичної перевірки з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та паливом № 190/40/32104254 від 16.06.2016.

Рішенням про застосування штрафних санкцій № від 08.07.2016 ГУ ДФС у Житомирській області на підставі абз. 15 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів» застосовано до позивача фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. 00 коп.

19.07.2016 позивач звернувся до відповідача із скаргою на рішення про застосування штрафних санкцій № від 08.07.2016, в якій просив рішення скасувати.

Рішенням про результати розгляду скарги № 16353/6/99-99-11-03-01-25 від 29.07.2016 відповідач відмовив позивачу в задоволенні скарги.

Не погоджуючись із рішенням про застосування штрафних санкцій № від 08.07.2016 позивач звернувся із відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 та ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначено Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 11 цього Закону, алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного збору в порядку, визначеному законодавством.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає ПК України.

За правилами пп. 14.1.107 п. 14.1 ст. 14 ПК України марка акцизного податку - це спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.

Згідно з пп. 14.1.109 п. 14.1 ст. 14 ПК України маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів - це наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою чи пачку (упаковку) тютюнового виробу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.

За правилами п. 226.1 ст. 226 ПК України у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов'язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

Наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів (п. 226.2 ст. 226 ПК України)

Згідно з п. 226.9 ст. 226 ПК України вважаються такими, що немарковані: алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку; алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; вироблені в Україні алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари; алкогольні напої іноземного виробництва з марками акцизного податку, на яких зазначена сума акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням міцності продукції, місткості тари та розміру ставок акцизного податку, діючих на момент виробництва марки.

Також, згідно п. 20 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 27.12.2010 № 1251, маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюється виробниками зазначеної продукції.

Для алкогольних напоїв використовуються марки із зазначенням суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, з точністю до тисячного знака, яка відповідає сумі, визначеній з урахуванням діючих на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Вважаються такими, що немарковані, алкогольні напої з марками, що мають такі пошкодження:

пошкодження, які унеможливлюють встановлення реквізитів, передбачених абзацом сьомим пункту 5 цього Положення;

наявність відкритого надриву з краю марки, розмір якого (ширина, довжина) перевищує такі значення: вертикальний надрив - 4 х 10 міліметрів; горизонтальний - 4 х 20 міліметрів; діагональний - 4 х 18 міліметрів (довжина діагонального розриву визначається як прямокутна проекція);

пошкодження, внаслідок яких зменшилася довжина марки на 10 чи більше міліметрів або ширина марки - на 5 чи більше міліметрів;

відсутність кута марки площею більше ніж 150 кв. міліметрів, довжина меншої сторони якого становить більше ніж 10 міліметрів.

Відповідно до абз. 15 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірі 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Разом з тим, механізм застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону визначає Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 № 790 (надалі - Порядок).

Пунктом 5 вказаного Порядку передбачено, що підставами для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є результати проведення органом, який видав ліцензію, іншими органами виконавчої влади в межах їх компетенції перевірок суб'єкта господарювання, пов'язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами господарювання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Таким чином, суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють зберігання алкогольних напоїв, повинні додержуватись вимог абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів», ст. 226 ПК України та п. 20 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1251, щодо належного маркування алкогольних напоїв.

Склад правопорушення, за яке ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» передбачена відповідальність, утворює факт зберігання, транспортування чи реалізацію алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку.

Разом з тим, суд звертає увагу, що необхідною передумовою застосування до суб'єкта господарювання рішення про застосування фінансових санкцій є наявність необхідних доказів на підтвердження порушення таким суб'єктом вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, у тому числі і докази на підтвердження маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції.

Як вбачається із матеріалів справи, в ході фактичної перевірки відповідачем були виявлені алкогольні напої (8 пляшок горілки «Prime Superior», ємністю 0,5л, з вмістом спирту 40%, 2 пляшки горілки «Хуторок Чиста», ємністю 0,5л, вмістом спирту 40%) з марками акцизного податку, які мають ознаки підробки, а саме: відповідно до бази даних АС «Акциз» марки акцизного податку з відповідними номерами та серіями ТОВ «ЛГЗ Прайм» (який зазначений виробником вказаних алкогольних напоїв) не видавались; в ході перевірки відповідачем були виявлені 1 пляшка «Радянське шампанське, Ізмаїл» ємністю 0,75 л. з вмістом спирту 10,5-12,5%, виробник ПрАТ «Ізмаїльський виноробний завод», дата розливу 21.01.2015 та 2 пляшки «Maestro» вино ігристе, солодке, біле ємністю 0,75л, з вмістом спирту 10,0-13,5%, виробник ПрАТ «Ізмаїльський виноробний завод», дата розливу 13.11.2015 з відсутніми марками акцизного податку.

Однак, всупереч вищезазначеним нормам та положенням ч. 2 ст. 77 КАС України, матеріали справи не містять, а відповідачем в обґрунтування своїх заперечень та правомірності прийняття спірного рішення про застосування штрафних санкцій не надано до суду жодних доказів, які б надали можливість підтвердити неналежне походження марок акцизного податку алкогольних напоїв, а саме: 8 пляшок горілки «Prime Superior», ємністю 0,5л, з вмістом спирту 40%, 2 пляшки горілки «Хуторок Чиста», ємністю 0,5л, вмістом спирту 40%.

Разом з тим, в матеріалах справи міститься лист ГУ ДФС у Житомирській області від 01.09.2017 № 2802/7/06-30-40-01-19, адресований ГУ ДФС у Харківській області, щодо підтвердження або спростування факту видачі перелічених марок акцизного податку ГУ ДФС у Харківській області виробнику продукції - ТОВ «ПГЗ Прайм».

В той же час, листом від 22.09.2017 № 16491/7/20-40-40-06-14 ГУ ДФС у Харківській області повідомило ГУ ДФС у Житомирській області про те, що марки акцизного податку, зазначені у запиті від 01.09.2017 № 2802/7/06-30-40-01-19, були отримані згідно видаткової накладної на відпуск товарно-матеріальних цінностей від 25.07.2015 № АЛ 407 ГУ ДФС у Харківський області від ДП «Поліграфічний комбінат Україна» по виготовленню цінних паперів. Підприємствам виробникам алкогольних напоїв зазначені марки не видавались.

Отже, той факт, що в ході фактичної перевірки були виявлені пляшки алкогольних напоїв виробництва ТОВ «Лікеро-горілчаний завод «Прайм» Харківська область, Чугуївський район, смт. Малинівка, вул. Олімпійська, 1, які обклеєні марками акцизного податку згідно бази АІС «Акцизні марки», що не видавались жодному виробнику, є беззаперечним фактом та по суті позивачем не оскаржується.

Між тим, відповідно до вимог ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарської відповідальності учасника господарських відносин, у тому числі для застосування адміністративно-господарських санкцій, є вчинене таким суб'єктом господарське правопорушення. На підставі частини другої зазначеної статті учасник господарських відносин відповідає за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. При цьому слід ураховувати, що елементами правопорушення є вина та наявність причинного зв'язку між самим порушенням та його наслідками. Вважається, що застосування принципу вини як умови відповідальності пов'язане з необхідністю доведення порушення зобов'язання.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів (ч. 2 ст. 218 ГК України).

При цьому слід ураховувати, що елементами правопорушення є вина та наявність причинного зв'язку між самим порушенням та його наслідками. Вважається, що застосування принципу вини як умови відповідальності пов'язане з необхідністю доведення порушення зобов'язання.

Аналогічна правова позиція викладена Судовою палатою в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 08.05.2012 № 21-93а12.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що марки акцизного податку, зазначені в описі до акту перевірки, згідно АІС «Акцизні марки» не видавались виробнику ТОВ «Лікеро-горілчаний завод «Прайм» не могли бути встановлені позивачем під час придбання таких пляшок горілки, з огляду на те, що по-перше, товариство не має доступу до бази даних АІС «Акцизні марки» та не має змоги пересвідчитись у їх легальності; по-друге, для встановлено того факту, що марки акцизного податку підроблені, необхідно спеціальні знання та відповідне обладнання для дослідження таких акцизних марок; по-третє, із відповіді ГУ ДФС у Харківській області, наданого у листі від 22.09.2017 № 16491/7/20-40-40-06-14, марки акцизного податку зазначені у переліку згідно АІС «Акцизні марки» були отримані ГУ ДФС у Харківській області від ДП «Поліграфічний комбінат Україна» по виготовленню цінних паперів, тобто були офіційно виготовлені, а тому за зовнішніми характеристиками також не могли бути поставлені позивачем під сумнів.

Більш того, алкогольні напої, які за висновком податкового органу мають ознаки підроблених марок акцизного податку та щодо яких виникли сумніви щодо їх походження, після проведення перевірки були залишені на місці торгівлі. Експертиза марок фіскальним органом не проводилась.

Також, матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів, що підтверджують факт зберігання позивачем алкогольних напоїв без марок акцизного податку, зокрема, 1 пляшка «Радянське шампанське, Ізмаїл» ємністю 0,75 л. з вмістом спирту 10,5-12,5%, виробник ПрАТ «Ізмаїльський виноробний завод», дата розливу 21.01.2015 та 2 пляшки «Maestro» вино ігристе, солодке, біле ємністю 0,75л, з вмістом спирту 10,0-13,5%, виробник ПрАТ «Ізмаїльський виноробний завод», дата розливу 13.11.2015. Відсутні і результати фотофіксації наведених в акті перевірки фактів.

Таким чином, проаналізувавши вказані обставини у сукупності, в контексті викладених норм права, суд дійшов висновку, що рішення про застосування фінансових санкцій від 08.07.2016 № є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

За ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В свою чергу відповідачем не спростовано доводів позивача та не надано суду належних і допустимих, у розумінні ст. 73 КАС України, доказів, які б підтверджували правомірність прийняття спірного рішення про застосування штрафних санкцій.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28 серпня 2018 року (справа № 802/2236/17-а).

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З наведеного випливає, що за правилами ч. 1 ст. 139 КАС України, судові витрати стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки в даному випадку суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, то судові витрати підлягають відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, як то відповідача у справі.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 9, 72-78, 241-246, 250 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко» - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій від 08.07.2016 № , прийняте Головним управлінням Державної фіскальної Служби у Житомирській області.

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко» (адреса: 03039, м. Київ, пр-т Науки, 8, ідентифікацій код - 32104254) сплачений судовий збір у розмірі 1 378 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області (адреса: 10003, м. Житомир, вул. Юрка Тютюнника, 7, ідентифікацій код - 39459195).

Рішення, відповідно до ст. 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма часниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного ухвали.

Відповідно до пп. 15.5 п. 1 Розділу VII Перехідні положення КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Окружний адміністративний суд міста Києва.

Суддя К.С. Пащенко