Справа № 826/863/18
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2019-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/863/18 Суддя першої інстанції: Кузьменко А.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Коротких А.Ю. та Файдюка В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 жовтня 2018 року, яке прийняте в порядку письмового провадження, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправною та скасування податкової вимоги,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 18 грудня 2017 року № 126547-17.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 жовтня 2018 року вказаний адміністративний позов був задоволений у частині вимог про визнання оскаржуваної податкової вимоги протиправною. Також суд першої інстанції стягнув за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 352 грн 00 коп. та судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8935 грн 20 коп.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням у частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення у відповідній частині. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права. Скаржник вказує на те, що розмір витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірним із розміром сплаченого судового збору та ціною позову.

Позивач подала відзив на позовну заяву, у якому зазначила, що відповідач помилково визначив ціну позову. Також позивач зазначає, що відповідач під час розгляду справи в суді першої інстанції не заперечував проти розміру витрат на правову допомогу.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, проте у судове засідання не з'явилися. За таких обставин колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві задовольнити, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 жовтня 2018 року у частині стягнення витрат на правничу допомогу - скасувати виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Положеннями ч. 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Головне управління ДФС у м. Києві оскаржує рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 жовтня 2018 року виключно у частині стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8935 грн 20 коп.

Судове рішення у частині задоволення позовних вимог про визнання протиправною податкової вимоги від 18 грудня 2017 року № 126547-17 відповідачем у межах даної апеляційної скарги не оскаржується та в апеляційному порядку не переглядається.

Приймаючи рішення про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що позивач належними доказами підтвердив факт отримання відповідних послуг та їх вартість.

Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для розподілу судових витрат на правничу допомогу, оскільки він не ґрунтується на вимогах процесуального права.

З 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Кодекс адміністративного судочинства України був викладений у новій редакції.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Зазначені норми права вказують на те, що за результатами розгляду справи суд розподіляють витрати на правничу допомогу саме адвоката.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

З матеріалів справи вбачається, що 10 січня 2018 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 був укладений договір № 16 про надання правничої допомоги. У вказаному договорі зазначено, що виконавцем послуг є фахівець у галузі права.

Згідно з умовами вказаного договору ОСОБА_2 зобов'язувалася надавати позивачу правничу допомогу у формі надання правової інформації, консультацій та роз'яснень з правових питань, правового супроводу діяльності замовника, оскарження податкової вимоги від 18 грудня 2017 року №126547-17 Головного управління ДФС у м. Києві у судовому порядку, в тому числі складання скарг та позовної заяви, складання інформаційних запитів, складання та підготовка процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів замовника, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення, в тому числі у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Також позивач надала суду копію акту виконаних робіт від 15 січня 2018 року, відповідно до якого ОСОБА_2 надала ОСОБА_1 правничу допомогу у формі консультацій з податкового законодавства, складання позовної заяви про скасування податкової вимоги від 18 грудня 2017 року № 126547-17 та виготовлення копій необхідних документів вартістю 8935 грн. 20 коп.

Згідно квитанції № 0.0.936970992.1 послуги були оплачені у повному обсязі 12 січня 2018 року.

Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_2 надала суду копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії НОМЕР_1 від 08 лютого 2018 року, яке видане на підставі рішення Ради адвокатів міста Києва від 18 січня 2018 року № 6.

Дослідивши надані зазначені документи у їх сукупності, колегія суддів встановила, договір про надання правничої допомоги був укладений 10 січня 2018 року, а обумовлені ним послуги виконані 15 січня 2018 року.

Натомість рішення Ради адвокатів міста Києва щодо права ОСОБА_2 на заняття адвокатською діяльністю було прийняте 18 січня 2018 року, а відповідне свідоцтво видане 08 лютого 2018 року.

Також колегія суддів враховує, що податкова вимога Головного управління ДФС у м. Києві № 126547-17, у зв'язку з оскарженням якої було укладено договір про надання правничої допомоги, прийнята 18 грудня 2017 року, тобто після надбання чинності Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Таким чином, на час укладення та фактичного виконання договору про надання правничої допомоги від 10 січня 2018 року № 16, ОСОБА_2 не була адвокатом.

Відтак, понесені ОСОБА_1 витрат на оплату правничої допомоги фахівцем у галузі права, який на час їх надання не був адвокатом, не підлягають розподілу між сторонами за правилами, визначеними ст.ст. 134 та 139 КАС України.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду від 29 жовтня 2018 року в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8935 грн 20 коп. підлягає скасуванню.

Враховуючи, що зазначені витрати не підлягають розподілу між сторонами, колегія суддів не надає правової оцінки доводам податкового органу про те, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу є неспівмірним із ціною позову.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення витрат на правову допомогу прийняте з порушенням вимог процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві задовольнити, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 жовтня 2018 року у частині стягнення витрат на правничу допомогу - скасувати.

Керуючись ст.ст. 134, 139, 242, 308, 311, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 жовтня 2018 року в частині стягнення на користь ОСОБА_1 понесених нею судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8935 (вісім тисяч дев'ятсот тридцять п'ять) грн 20 (двадцять) коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві - скасувати.

У стягненні на користь ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 жовтня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді А.Ю. Коротких

В.В. Файдюк