Справа № 320/6247/18
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2018-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 грудня 2018 року № 320/6247/18
Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючої судді Василенко Г.Ю., секретар судового засідання Медвідь Х.І.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Матієнка О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до командира військової частини НОМЕР_1 про скасування пунктів наказу

в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до командира військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд скасувати пункти 1, 2 наказу командира в/ч НОМЕР_1 №538 ад від 24.10.2018 в частині притягнення капітана ОСОБА_1 до дисциплінарної та повної матеріальної відповідальності.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що пункти 1, 2 наказу командира в/ч НОМЕР_1 №538 ад від 24.10.2018 в частині притягнення капітана ОСОБА_1 до дисциплінарної та повної матеріальної відповідальності є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки службове розслідування було проведено неякісно та поверхнево бо не були враховані доводи позивача, всі аспекти та вимоги керівних документів та законодавчих актів України у повній мірі. Стверджував, що виходячи з висновку акту службового розслідування №1478 від 22.10.2018 не підлягає повній матеріальній відповідальності так, як не було встановлено жодної його дії, яка під неї підпадає. Також у зв`язку з тим, що ні в акті службового розслідування, ні в наказі не було встановлено ні факту втрати даного майна, ні часу його гіпотетичної втрати. Тому він може бути притягнутий до відповідальності у вигляді відшкодування заподіяної шкоди в розмірі 25 відсотків первинної вартості майна, яка складала на той момент 30 грн. за одиницю.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду 26.11.2018 відкрито провадження у справі.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що порушень прав та законних інтересів позивача по даній справі відповідачем допущено не було. Відповідач діяв виключно в рамках закону та нормативно-правових актів, а отже не має жодних законних підстав для скасування пунктів 1, 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24.10.2018 №538 ад «Про результати розслідування».

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в Збройних Силах України та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

24 жовтня 2018 року командиром в/ч НОМЕР_1 виданий наказ №538 ад, в якому пунктом 1 визначено за неналежне виконання вимог ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пункту 3.1.9 «Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України», затвердженого наказом Міністра оборони України від 16 липня 1997 року №300, несвоєчасного вжиття заходів щодо збереження військового майна старшому техніку групи підготовки і військового ремонту спеціальної інженерної служби капітану ОСОБА_1 оголошено догану; пунктом 2 визначено за шкоду заподіяну державі старшого техніка групи підготовки військового ремонту спеціальної інженерної служби капітана ОСОБА_1 притягнено до повної матеріальної відповідальності, згідно довідки-розрахунку № 29 від 23 липня 2018 року, в розмірі 10023,30 грн.

Так, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 26 вересня 2018 року № 473 ад, майором ОСОБА_2 заступником начальника тилу, проведено розслідування по факту нестачі матеріальних засобів, які перебувають на балансі інженерно - аеродромної служби. За результатами якого складено акт розслідування.

В ході проведення розслідування встановлено, що відповідно до аудиторського звіту №243/3/53аз від 03 серпня 2018 року та інвентаризаційного опису станом на 01 липня 2018 року було виявлено ряд недоліків по інженерно-аеродромній службі, які призвели до фінансових порушень: недостача майна номенклатури інженерно-аеродромної служби, на суму 10023,30 гривні, а саме: металеві плити К-1Д (рахуються за спеціальною інженерною службою, матеріально - відповідальна особа капітан ОСОБА_1 ) - 37 штук, 10023,23 гривень.

З пояснень старшого техніка групи підготовки і військового ремонту спеціальної інженерної служби капітана ОСОБА_1 встановлено, що 22 плити К-1Д знаходяться у перехідному кабельному каналі при вході на технічну територію СІС, 15 плит встановлено у місці для паління відповідно до акту № 47 від 11 липня 2001 року.

Встановлено, також, що при прийнятті посади начальника спеціальної інженерної служби військової частини НОМЕР_1 відповідно до Акту прийому-передачі справ та посади начальника спеціальної інженерної служби військової частини НОМЕР_1 від 12 січня 2015 року №16 капітан ОСОБА_1 прийняв всі матеріально-технічні засоби, які є в наявності та відповідають обліковим даним від майора ОСОБА_3 , що підтверджено його підписом у вищезазначеному Акті та додатку 3 (відомість наявності та якісного стану матеріальних засобів які рахуються по інженерно-аеродромній службі за СІС в/ч НОМЕР_1 станом на 01 січня 2015 року) та підписами голови та членів комісії.

Під час прийому-передачі посади капітан ОСОБА_1 не вимагав у майора ОСОБА_3 вказати місце укладки плит К-1Д у кількості 22 штук, та наданні відповідних документів про місце їх укладки. Не перевірив достовірність даних документів, а повірив наслово особі, яка здавала посаду (акт № 47 від 11 липня 2001 року і схема укладки відсутні, та у справах інженерно-аеродромній службі не значаться).

Відповідно до рапорту капітана ОСОБА_1 від 05 січня 2015 року, було зазначено, що надлишків та нестач матеріальних засобів та майна яке рахується за ним немає. Претензій до начальника спеціальної інженерної служби майора ОСОБА_3 немає.

Під час проведення інвентаризації визначеної наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 06 червня 2018 №276ад "Про проведення перевірки господарської діяльності та інвентаризації озброєння військової техніки та майна у військовій частині НОМЕР_1 " комісією по перевірці господарської діяльності та інвентаризації матеріальних засобів, закріплених за інженерно-аеродромною службою було запропоновано капітану ОСОБА_1 протягом двох діб з 11 липня 2018 року по 12 липня 2018 року представити комісії місце укладки вказаних плит. Після закінчення терміну капітан ОСОБА_1 не зміг показати інвентаризаційній комісії по перевірці господарської діяльності та інвентаризації матеріальних засобів, закріплених за інженерно-аеродромною службою де встановлені плити К-1Д та не надав комісії відповідний акт та схему укладки плит К-1Д.

Пояснення у майора ОСОБА_3 який станом на 2015 рік був начальником спеціальної служби та здавав посаду капітану ОСОБА_1 неможливо було взяти, так як даного військовослужбовця було звільнено з військової служби наказом Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 20 грудня 2014 року № 590 у запас за пунктом "б" (за станом здоров`я) частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", та виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29 січня 2015 року №19.

Пояснення у голови комісії прийому-передачі справ та посади начальника спеціальної інженерної служби військової частини НОМЕР_1 командира батальйону аеродромно-технічного забезпечення підполковника ОСОБА_4 неможливо взяти, так як даного військовослужбовця було звільнено з військової служби наказом Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 25 липня 2018 року №383 у запас за підпунктом "а" (у зв`язку із закінченням строку контракту) відповідно до пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", та виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02 серпня 2018 року № 146.

Пояснення у члена комісії прийому-передачі справ та посади начальника спеціальної інженерної служби військової частини НОМЕР_1 начальника обліково-планової групи інженерно-авіаційної служби військової частини НОМЕР_2 майора ОСОБА_5 неможливо взяти, так як даного військовослужбовця було переведено з військової частини НОМЕР_1 до військової частини НОМЕР_3 наказом Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 05 червня 2018 року №251 та виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14 червня 2018 року №112.

З пояснень члена комісії прийому-передачі справ та посади начальника спеціальної інженерної служби військової частини НОМЕР_1 станом на 01 січня 2015 року начальника групи енергетичного забезпечення спеціальної інженерної служби капітана ОСОБА_6 , встановлено, що він у складі комісії перевіряв наявність матеріальних засобів, які рахуються по інженерно-аеродромній службі за спеціальною інженерною службою військової частини НОМЕР_1 станом на 01 січня 2015 року. Під час прийому - передачі майна спеціальної інженерної служби, а саме перевірку наявності плит К-1Д особисто не проводив, тому, що цим питанням займався особисто голова комісії підполковник ОСОБА_4 з іншими членами комісії. Фактів нестачі майна або претензій до майора ОСОБА_3 з боку капітана ОСОБА_1 стосовно плит K1-Д не було, що підтверджено актом прийому - передачі справ та посади начальника спеціальної інженерної служби військової частини НОМЕР_1 від 12 січня 2015 року №16.

Також з пояснювальної капітана ОСОБА_6 встановлено, що він був з 2011 року по 2013 рік начальником спеціальної інженерної служби військової частини НОМЕР_1 та згідно акту прийому-передачі справ та посади начальника спеціальної інженерної служби від 22 листопада 2013 року № 519 передав все майно спеціальної інженерної служби, яке обліковувалось по інженерно-аеродромній службі майору ОСОБА_7 в повному обсязі разом з актом встановлення 22-х плит К-1Д зі схемою від 11 липня 2001 року № 47.

З пояснень майора ОСОБА_7 встановлено, що під час прийняття - передачі справ та посади начальника спеціальної інженерної служби військової частини НОМЕР_1 в лютому 2014 року майору ОСОБА_3 , все майно спеціальної інженерної служби було в наявності та передано згідно акту прийому-передачі справ та посади начальника спеціальної інженерної служби військової частини НОМЕР_1 від 14 березня 2014 року №366, а також передав акт від 11 липня 2001 року №47 та схему укладки плит К-1Д.

Пояснення у капітана ОСОБА_8 який був начальником спеціальної інженерної служби військової частини НОМЕР_1 у 2016 році неможливо взяти, так як даного військовослужбовця було переведено з військової частини НОМЕР_1 до інституту авіації та протиповітряної оборони Національного університету оборони України імені Івана Черняхівського наказом Першого заступника Міністра оборони України (по особовому складу) від 19 жовтня 2016 року №187 та виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16 грудня 2016 року №241.

Також встановлено, що згідно акту прийому передачі справ та посади начальника спеціальної інженерної служби військової частини НОМЕР_1 від 09 грудня 2016 року № 1414/1, капітан ОСОБА_8 передав справи та посаду начальника спеціальної інженерної служби військової частини НОМЕР_1 капітану ОСОБА_9 , але матеріально-відповідальною особою залишився капітан ОСОБА_1 .

З пояснень члена комісії прийому-передачі справ та посади начальника спеціальної інженерної служби військової частини НОМЕР_1 у 2015 році старшого прапорщика ОСОБА_10 встановлено, що він у складі комісії перевіряв наявність матеріальних засобів, які рахуються по інженерно- аеродромній службі за спеціальною інженерною службою військової частини НОМЕР_1 станом на 01 січня 2015 року. Під час прийому-передачі майна спеціальної інженерної служби, а саме перевірку наявності плит К-1Д особисто не проводив, тому, що цим питанням займався особисто голова комісії підполковник ОСОБА_4 . Фактів нестачі майна або претензій до майора ОСОБА_3 з боку капітана ОСОБА_1 стосовно плит К1-Д не було, що підтверджено актом прийому-передачі справ та посади начальника спеціальної інженерної служби військової частини НОМЕР_1 від 12 січня 2015 року №16.

З пояснень майора ОСОБА_11 встановлено, що вона під час прийому-передачі справ та посади начальника спеціальної інженерної служби військової частини НОМЕР_1 у 2015 році капітаном ОСОБА_1 у майора ОСОБА_3 приймала участь у відпрацюванні інвентаризаційної відомості, де вона поставила свій підпис, як посадова особа, яка відповідає за бухгалтерський облік, але не входила до складу внутрішньо-перевірочної комісії. На час прийому-передачі посади начальника спеціальної інженерної служби військової частини НОМЕР_1 облік майна відповідав наявності.

В ході розслідування встановлено, що 15 плит, які встановлені у місці для паління не є плитами К-1Д, а схожі на металеві плити ПМП.

З пояснень голови інвентаризаційної комісії капітана ОСОБА_12 встановлено, що під час проведення інвентаризацій 15 плит, які встановленні на місці для паління, він вважав взаємопов`язаними, тому і рахував їх як плити К-1Д.

З пояснень члена інвентаризаційної комісії капітана ОСОБА_13 встановлено, що під час проведення інвентаризацій 15 плит, які встановленні на місці для паління, він вважав взаємопов`язаними, тому і рахував їх як плити К-1 Д.

З пояснень члена інвентаризаційної комісії працівника Збройних Сил України Гудзенко М.Я. встановлено, що під час проведення інвентаризацій 15 плит, які встановленні на місці для паління, він вважав взаємопов`язаними, тому і рахував їх як плити К-1Д.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" від 21 вересня 1999 року №1075-ХІУ військове майно це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України.

До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.

Відповідно до пункту 3 "Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі", затвердженого постановою Верхової ради України від 23 червня 1995 року №243/95-ВР, військовослужбовці несуть матеріальну відповідальність за наявності заподіяння прямої дійсної шкоди, протиправної їх поведінки, причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди, вини у заподіянні шкоди.

У даному випадку наявні всі вище перелічені умови для притягнення військовослужбовця, за яким закріплене майно плити К-1Д, яких було виявлено нестачу до повної матеріальної відповідальності, а саме: пряма дійсна шкода виражена у нестачі плит на загальну суму 10023,30 грн.; протиправна поведінка виражена у неналежному виконанні військовослужбовцем, за яким закріплено майно інженерно-аеродромної служби, своїх службових обов`язків, пов`язаних зі збереженням даного майна, визначених у ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Таке виконання службових обов`язків військовослужбовцем, за яким закріплене майно плити К-1Д інженерно-аеродромної служби, безпосередньо призвело до виникнення нестачі плит, тобто наявний причинний зв`язок між неналежним виконанням обов`язків та відсутністю плит.

Вина військовослужбовця, за яким закріплено майно інженерно- аеродромної служби, якого була виявлена нестача, виражається у формі недбалості - відповідальна посадова особа не передбачила можливості настання шкоди в наслідок неналежного виконання своїх службових обов`язків, хоча повинна була і могла передбачити їх настання.

Основною умовою, що сприяла заподіянню шкоди, є не усвідомлення військовослужбовцем, за яким закріплене майно інженерно-аеродромної служби, своїх обов`язків щодо охорони та збереження закріпленого за ним військового майна.

Отже службовим розслідуванням встановлено, що своїми діями капітан ОСОБА_1 неналежно виконував ст. ст.11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пункт 3.1.9 "Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України", затвердженого наказом Міністра оборони України від 16 липня 1997 року №300, низька виконавча дисципліна не вжиті заходи щодо збереження військового майна, що призвело до нестачі майна, згідно довідки - розрахунку № 30 від 23 липня 2018 року, залишкова вартість втраченого майна складає 10023 гривні 30 копійок.

Відповідно до п. 13 "Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі", затвердженого постановою Верхової ради України від 23 червня 1995 року №243/95-ВР, військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі: недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети.

На підставі аудиторського звіту за результатами змішаного аудиту (фінансового та відповідності) військової частини НОМЕР_1 за період з 01 травня 2015 по 30 червня 2018 року слід зазначити, що відповідно до інвентаризаційних описів раніше проведеної інвентаризації станом на 01 січня 2018 року, нестачі плит у капітана ОСОБА_1 не встановлено.

Позивач зазначає, що контроль за збереженням плит К-1Д не входить у його функціональні обов`язки, він не є матеріально-відповідальною особою, а при призначенні на посаду йому взагалі не роз`яснили його обов`язків. Позивач зазначив, що неодноразово звертався до заступника командира в/ч НОМЕР_1 з озброєння-начальника озброєння, про що є рапорт командиру в/ч НОМЕР_1 від 11.04.2018 року з проханням прийняти майно та перезакріпити плити К-1Д за відповідальною особою.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Законом України Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України від 24.03.1999 № 551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі Дисциплінарний статут), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Відповідно до частини першої статті 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Згідно із статтею 68 Дисциплінарного статуту на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання.

Статтею 70 Дисциплінарного статуту командир роти (корабля 4 рангу), батальйону (корабля 3 рангу) щодо підлеглих офіцерів користується правом робити зауваження, оголошувати догану, сувору догану.

Командир окремого батальйону (корабля 2 рангу), а також командир окремої військової частини, який користується відповідно до статті 8 цього Статуту дисциплінарною владою командира батальйону (корабля 3 рангу), крім того, мають право попереджувати офіцерів про неповну службову відповідність.

Порядок накладення дисциплінарних стягнень визначений статтями 83-95 Дисциплінарного статуту.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини (стаття 84 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до статті 85 Дисциплінарного статуту службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення солдатом (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).

Згідно із статтею 86 Дисциплінарного статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Наказом Міністра оборони України від 15.03.2004 № 82, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.03.2004 за № 385/9884 затверджено Інструкцію Про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі Інструкція № 82).

Відповідно до пункту 1.2 Інструкції № 82 службове розслідування проводиться у разі:

- невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, що загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення або заподіяло матеріальну чи моральну шкоду;

- невиконання або недбалого ставлення до виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини;

- неправомірного застосування військовослужбовцем фізичної сили, зброї або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільного населення;

- порушення правил несення вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити тяжкі наслідки;

- недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових осіб.

Рішення про проведення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення (пункт 1.3 Інструкції № 82).

Відповідно до пункту 2.1 Інструкції № 82 особам, які проводять службове розслідування, надається право:

отримувати від військовослужбовців та працівників усні чи письмові пояснення, необхідні документи, довідки, консультативні та експертні висновки;

ознайомлюватися і вивчати, в тому числі з виїздом на місце події, відповідні документи, у разі потреби знімати з них копії та долучати до матеріалів службового розслідування;

отримувати інформацію, пов`язану із службовим розслідуванням, від юридичних і фізичних осіб з дотриманням вимог чинного законодавства на підставі запиту посадової особи, яка призначила службове розслідування, чи інших уповноважених осіб відповідно до вимог законодавства України.

Особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право давати усні та письмові пояснення, робити заяви, подавати документи і порушувати клопотання про витребування та залучення нових документів, опитування відповідних осіб, проведення додаткових ревізій (пункт 2.2 Інструкції № 82).

Згідно пункту 2.3 Інструкції № 82 у разі відмови надати пояснення військовослужбовцем, стосовно якого проводиться службове розслідування, посадовою особою, що його проводить, складається відповідна довідка. Зміст такої довідки засвідчується підписами двох свідків цього факту.

За результатами службового розслідування складається акт (пункт 4.1 Інструкції № 82).

Відповідно до пункту 4.2 Інструкції № 82 акт службового розслідування підписується особами, якими воно проводилося. Кожен учасник розслідування має право викласти свою окрему думку.

Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд посадовій особі, яка призначила розслідування. До акта додаються всі матеріали розслідування (пункт 4.3 Інструкції № 82).

Відповідно до пункту 5.1 Інструкції № 82 посадова особа, яка призначала службове розслідування, розглядає у 10-денний термін акт та всі інші матеріали службового розслідування і приймає відповідне рішення.

Про прийняте рішення повідомляється військовослужбовцю, стосовно якого проводиться службове розслідування, а у випадках, передбачених пунктом 4.4 цієї Інструкції, також начальнику органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України (пункт 5.2 Інструкції № 82).

Відповідно до статті 97 Дисциплінарного статуту про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення.

Оголошувати про дисциплінарні стягнення командирам у присутності підлеглих заборонено.

Під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку (статті 98 Дисциплінарного статуту).

Згідно статті 106 Дисциплінарного статуту усі заохочення та дисциплінарні стягнення (крім зауваження), передбачені цим Статутом, у тому числі і заохочення, оголошені командиром усьому особовому складу підрозділу (команди), військової частини, заносяться у тижневий строк до службової картки військовослужбовця.

У разі зняття дисциплінарного стягнення у службовій картці військовослужбовця в розділі "Стягнення" робиться запис - коли й ким стягнення знято.

В ході судового розгляду справи, судом встановлено, що наказ командира військової частини НОМЕР_1 «Про результати розслідування» від 24.10.2018 №538 ад та про порядок його оскарження особисто доводився капітану ОСОБА_1 під особистий підпис.

Як убачається з даного наказу позивачу, за неналежне виконання вимог ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пункту 3.1.9 «Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України», затвердженого наказом Міністра оборони України від 16 липня 1997 року №300, несвоєчасного вжиття заходів щодо збереження військового майна старшому техніку групи підготовки і військового ремонту спеціальної інженерної служби оголошено догану та за шкоду заподіяну державі притягнено до повної матеріальної відповідальності, згідно довідки-розрахунку №29 від 23 липня 2018 року, в розмірі 10023,30 грн.

Відповідно до статті 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (стаття 16 Статуту).

Згідно зі статтями 26, 27 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення злочину військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

В той же час, загальні підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіяні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативно правовими актами визначені Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 №243/95-ВР (далі - Положення №243/95).

Відповідно до пункту 2 Положення №243/95 відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.

Військове майно - це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами. До нього належать: всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, паливно-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне та інше майно, а також кошти.

Пунктами 3, 4 Положення №243/95 встановлено, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявності: а) заподіяння прямої дійсної шкоди; б) протиправної їх поведінки; в) причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди; г) вини у заподіянні шкоди.

Згідно з пунктом 17 Положення №243/95 командири підрозділів та інші посадові особи про наявні факти заподіяння матеріальної шкоди зобов`язані негайно подати рапорт командиру (начальнику) військової частини.

Як убачається з матеріалів справи жодного рапорту позивачем подано не було. Даний факт і встановлено службовим розслідуванням.

До своєї позовної заяви позивач доклав Рапорт від 11.04.2018 року де він зазначає, що він неодноразово звертався про передачу цього майна.

Разом з тим, як убачається з акту розслідування, що під час проведення розслідування позивач надавав дві пояснювальні, але жодного разу не зазначив в них, що він звертався до керівного складу командування військової частини НОМЕР_1 (про передачу майна спеціальної інженерної служби, яке він зазначає, що рахується за начальником спеціальної інженерної служби) та не прикладав жодного разу до них копію рапорту.

Також до своєї позовної заяви позивач доклав заявку від 3.10.2018 року де він звертався до заступника командира частини з тилу - начальника тилу. Разом з тим, як убачається з акту розслідування, що під час проведення розслідуванні позивач надавав дві пояснювальні, але жодного разу не зазначив в них, що він звертався до заступника командира частини з тилу - начальника тилу або ще до когось та не прикладав жодного разу до них копію заявки. Даний документ не облікований в стройовій частині НОМЕР_1 .

Суд зазначає, що виданню оскаржуваного наказу передувало проведення розслідування по факту недостачі матеріальних засобів, які перебувають на балансі інженерно-аеродромної служби військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до розділу 16 Аудит відповідності інженерно-аеродромної служби "Витягу з аудиторського звіту за результатами змішаного аудиту (фінансового та відповідності військової частини НОМЕР_1 за період з 01.05.2015 по 30.06.2018)" Центрального територіального управління внутрішнього аудиту Міністерства оборони України від 03.08.2018 року №243/3/53аз та інвентаризаційного опису станом на 01.07.2018 року було виявлено ряд недоліків по інженерно-аеродромній службі, які призвели до фінансових порушень: Одним з яких є недостача майна номенклатури інженерно-аеродромної служби, на суму 10 023,30 грн., а саме: Металеві плити К-1Д (рахуються за спеціальною інженерною службою, матеріально-відповідальна особа капітан ОСОБА_1 ) -37 штук, на суму 10 023, 30 грн.

По даному факту наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 26 вересня 2018 року №473ад "Про призначення розслідування" було призначене розслідування по факту недостачі матеріальних засобів, які перебувають на балансі інженерно-аеродромної служби, з метою приведення обліку майна до фактичної наявності.

В ході даного розслідування були відібрані письмові пояснення від військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 та позивача. Зібраний повний пакет документів, що підтверджує причетність позивача до збитків завданих державі так як дане майно передане йому під звіт.

На підставі зібраних матеріалів, включаючи суму збитків та письмові пояснення, відповідальною особою за проведення розслідування був складений Акт розслідування, за результатами якого було винесено оскаржуваний наказ.

Судом встановлено, що матеріально-відповідальною особою згідно Відомості наявності та якісного стану матеріальних засобів які рахуються по інженерно-аеродромній службі за СІС в/ч НОМЕР_1 станом на 02.12.2016 року з пункту 1 по пункт 31 залишився капітан ОСОБА_1 ..

Суд не погоджується з твердженням позивача, що службовим розслідуванням не було з`ясовано часу втрати плит К-1Д, а також самого факту їх фактичної втрати, якщо така мала місце насправді, оскільки розслідування не передбачало встановлення даного факту.

Крім того, суд вважає твердження позивача, що розслідування було проведене неякісно та поверхнево бо не були враховані його доводи всі аспекти та вимоги керівних документів та законодавчих актів України у повній мірі, суперечливими, оскільки відповідачем дотримано порядок проведення перевірки, враховано надані позивачем пояснення та пояснення інших осіб.

Позивач в позовній заяві стверджує, що виходячи з висновків акту службового розслідування він не підлягає повній матеріальній відповідальності так, як не було встановлено жодної дії, яка під неї підпадає. Також відповідно до пункту 16 абзац 3 у зв`язку тим, що ні в акті службового розслідування, ні в наказі не було встановлено ні факту втрати даного майна, ні часу його гіпотетичної втрати. Тому він може бути притягнутий до відповідальності у вигляді відшкодування заподіяної шкоди в розмірі 25 відсотків первинної вартості майна (якого нібито не вистачає), яка складала на тої момент 30 гривень за одиницю.

Відповідно до абз. 1, 2, та 3 п.16 Положення №243/95, розмір заподіяної державі шкоди визначається за фактичними втратами на підставі даних обліку виходячи з вільних оптово-роздрібних чи договірних цін, що діють на період розгляду питання про матеріальну відповідальність, а в разі відсутності таких даних - за цінами, що обчислюються в порядку, який визначається Міністерством економіки України.

Обчислення розміру шкоди, що підлягає відшкодуванню, провадиться з урахуванням зносу військового майна за встановленими нормами.

У разі виявлення недостачі майна, термін експлуатації якого на день ревізії (перевірки) чи інвентаризації закінчився, або у разі неможливості встановити час його втрати відшкодування заподіяної шкоди провадиться в розмірі 25 відсотків, а для госпрозрахункових підприємств, установ та організацій - у розмірі 50 відсотків первинної вартості майна, якого не вистачає (з урахуванням коефіцієнта кратності).

Разом з тим, суд зазначає, що службове розслідування було проведено по факту нестачі матеріальних засобів, які перебувають на балансі інженерно-аеродромної служби. Суд зазначає, що даним розслідуванням також встановлено, що актом прийому-передачі справ при прийнятті посади начальника спеціальної інженерної служби військової частини НОМЕР_1 від 12.01.2015 №16 позивач прийняв всі матеріально-технічні засоби без зауважень. Також суд бере до уваги і рапорт капітана ОСОБА_1 від 05 січня 2015 року, відповідно до якого надлишків та нестач матеріальних засобів та майна яке рахується за ним немає. Претензій до начальника спеціальної інженерної служби майора ОСОБА_3 немає.

Крім того, суд зазначає, що під час розслідування не досліджувався термін експлуатації майна на день ревізії (перевірки) чи інвентаризації закінчився, як і не було за метою встановлювати час його втрати відшкодування заподіяної шкоди. У зв`язку з цим, підстав для відшкодування заподіяної шкоди в розмірі 25 відсотків первинної вартості майна до позивача не має.

Таким чином, на підставі вищезазначеного суд дійшов висновку, що командування військової частини НОМЕР_1 - діяло відповідно керівних документів, які регламентують порядок проведення розслідування, а також встановленим порядком притягнуло до матеріальної відповідальності винну особу (яка заподіяла матеріальну шкоду державі, в особі військової частини НОМЕР_1 ).

Оскільки відповідач діяв виключно в рамках закону та нормативно-правових актів, а отже не має підстав для скасування п.1. 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24.10.2018 №538 ад «Про результати розслідування».

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 132, 139, 205, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

в и р і ш и в:
Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Василенко Г.Ю.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 24 грудня 2018 р.