Справа № 0640/4046/18
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2019-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 0640/4046/18

Головуючий у 1-й інстанції: Нагірняк М.Ф.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

30 січня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Смілянця Е. С.,

представника відповідача: Байдали І.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2018 року (повне судове рішення складене 05.10.2018) у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №, від 06.07.2018, рішення № та вимоги № від 06.07.2018,

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2018 року позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_3, звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування: податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Житомирській області № від 06.07.2018 в частині збільшення грошового зобов'язання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 48420,73 грн. та застосування штрафної санкції в сумі 24210,37 грн.; податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Житомирській області № від 06.07.2018 в частині збільшення грошового зобов'язання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 з військового збору в сумі 4035,07 грн. та застосування штрафної санкції в сумі 2017,54 грн.; рішення Головного управління ДФС у Житомирській області № від 06.07.2018 про застосування до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 штрафної санкції з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 13808,87 грн.; вимоги Головного управління ДФС у Житомирській області № від 06.07.2018 про донарахування Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 69044,33 грн.

Житомирський окружний адміністративний суд рішенням від 5 жовтня 20178 року позов задовольнив частково. Визнав протиправними та скасував: податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Житомирській області № від 06.07.2018 в частині збільшення грошового зобов'язання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 48420,73 грн. та застосування штрафної санкції в сумі 24210,37 грн.; податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Житомирській області № від 06.07.2018 в частині збільшення грошового зобов'язання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 з військового збору в сумі 4035,07 грн. та застосування штрафної санкції в сумі 2017,54 грн.; вимоги Головного управління ДФС у Житомирській області № від 06.07.2018 в частині донарахування Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 59180,87 грн.; рішення Головного управління ДФС у Житомирській області № від 06.07.2018 в частині застосування до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 штрафної санкції з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 11836,17 грн. В задоволенні інших позовних вимог відмовив.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що в 2016 році законодавець не передбачав віднесення акцизного податку до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходу. Доводи податкового органу про обов'язковість включення 269004,00 грн. акцизного податку до чистого оподаткованого доходу позивача за 2016 рік не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, так як не відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Аргументами на підтвердження вимог скарги відповідач зазначає, що за результатами перевірки, яка проводилась в період з 14.05.2018 по 04.06.2018 уповноваженими посадовими особами податкового органу окрім інших порушень, було встановлено зменшення платником свого чистого оподаткованого доходу за 2016 рік в результаті не включення до нього 269004,00 грн. акцизного податку від продажу паливно-мастильних матеріалів. Вважає, що податкове законодавство, що було чинне протягом 2016 року, не передбачало підстав не включення сум акцизного податку до чистого оподаткованого доходу, а вимога про сплату певних сум єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування є належним рішенням податкового органу щодо донарахування такого внеску.

Позивач не подав відзиву на апеляційну скаргу відповідача.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.

Позивач в судове засідання не з'явився про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 14.05.2018 по 04.06.2018 уповноваженими посадовими особами податкового органу була проведена планова виїзна документальна перевірка платника з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків, зборів та єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, про що був складений відповідний акт перевірки від 11.06.2018.

За результатами такої перевірки було винесено: податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Житомирській області № від 06.07.2018 про збільшення грошового зобов'язання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 58963,15 грн. та застосування штрафної санкції в сумі 29481,58 грн.; податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Житомирській області № від 06.07.2018 в частині збільшення грошового зобов'язання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 з військового збору в сумі 4913,60 грн. та застосування штрафної санкції в сумі 2456,81 грн.; рішення Головного управління ДФС у Житомирській області № від 06.07.2018у про застосування до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 штрафної санкції з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 13808,87 грн.; вимога Головного управління ДФС у Житомирській області № від 06.07.2018 про донарахування Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 69044,33грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регламентуються положеннями Податкового Кодексу України у відповідній редакції.

Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, внормовано положеннями статті 177 Податкового Кодексу України.

Пунктом 177.2. цієї статті обумовлено, що об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

При цьому, згідно підпунктом 177.4.4. пункту 177.4 статті 177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту.

Так, відповідно до пп. 14.1.4 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року N 2755-VI (далі - ПКУ) акцизний податок - це непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених ПКУ як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції). Підакцизні товари (продукція) - товари за кодами згідно з Українським класифікатором товарів зовнішньоекономічної діяльності, на які ПКУ встановлено ставки акцизного податку (пп. 14.1.145 п. 14.1 ст. 14 ПКУ).

Доводи податкового органу стосовно включення акцизного податку до складу доходів Підприємця основані виключно на аналітичному аналізі граф Книги обліку доходів і витрат, без наведення конкретної норми права, яка порушена Позивачем.

Разом з тим, податковим органом не враховано, що метою ведення зазначеної Книги, є облік доходів і витрат Підприємця, а не встановлення правил оподаткування.

Акцизний податок з реалізованих суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є доходом Державного бюджету, а не підприємця, оскільки витрати по його сплаті не є такими, що належать до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів від провадження господарської діяльності. Подальше законодавче врегулювання цього питання шляхом внесення відповідних змін до Податкового кодексу України посвідчує правомірність доводів представника Позивача.

Посилання податкового органу на положення пункту 177.4 статті 174 Податкового кодексу України є неприйнятним, оскільки нормами цього пункту (в редакції, що діяв впродовж 2016 року) наведений перелік витрат, який безпосередньо пов'язаний з отриманням доходів, у той час коли системний аналіз статті 177 цього Кодексу, з урахуванням пункту 177.2 та підпункту 177.4.4 цієї статті встановлюють правила оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, за якими до витрат належать документально підтверджені витрати, пов'язанні з господарською діяльністю такої особи, перелік яких не є вичерпним. Намагання податкового органу обмежити цей перелік посиланням на положення податкового закону, норма якого у цій частині має інше правове навантаження, та на графу Книги обліку доходів і витрат є хибним.

Суд зазначає, що результати оподаткування у будь-якому випадку є похідними від здійснення (провадження) підприємцем господарської діяльності, обмеження його витрат пов'язаних з господарською діяльність призведе до обмеження господарської компетенції і, як наслідок, вплине на свободу підприємницької діяльності взагалі.

Подібна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 лютого 2018 року у справі N 821/274/17 ( К/9901/3351/17) і відповідно до вимог ст.242 КАС України врахована судом першої інстанції при вирішення спірних відносин.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, що позивач протягом 2016 року своєчасно та в повному обсязі перерахував до відповідного бюджету 269004,00 грн. акцизного податку, отриманого в ціні реалізованих паливно-мастильних матеріалів.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що доводи податкового органу про обов'язковість включення 269004,00 грн. акцизного податку до чистого оподаткованого доходу Позивача за 2016 рік не знайшли свого підтвердження, так як не відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Отже, позивачем правомірно не включено 269004,00 грн. акцизного податку до свого чистого оподаткованого доходу за 2016 рік, а в податкового органу відсутні підстави збільшувати позивачу грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування та відповідно, податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Житомирській області № від 06.07.2018 в частині збільшення грошового зобов'язання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 48420,73 грн. та застосування штрафної санкції в сумі 24210,37 грн., та податкове повідомлення-рішення № від 06.07.2018 в частині збільшення грошового зобов'язання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 з військового збору в сумі 4035,07 грн. та застосування штрафної санкції в сумі 2017,54 грн., винесені не на підставі вимог чинного законодавства та без врахування всіх обставин, що мали значення для його винесення, а тому є протиправними та підлягали скасуванню, а позов в цій частині - задоволенню.

Одночасно, підлягали скасуванню оскаржувані вимоги Головного управління ДФС у Житомирській області № від 06.07.2018 в частині донарахування Позивачу єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 59180,87 грн. та рішення № від 06.07.2018 в частині застосування штрафної санкції з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 11836,17 грн.

Також, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну правову оцінку безпідставності доводів позивача щодо відсутності належного окремого рішення податкового органу про визначення (донарахування) платнику єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 69044,33 грн., а тому відповідачем в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законом винесена оскаржувана вимога № від 06.07.2018 про донарахування позивачу сум єдиного внеску.

Слід також зазначити, що при проведенні розрахунку суми єдиного внеску відповідач безпідставно до суми виплат (доходу) позивача, на суми яких (якого) відповідно включив 269004,00 грн. акцизного податку, що призвело до безпідставного збільшення донарахованої суми такого внеску на 59180,87 грн. Таке безпідставне збільшення розміру донарахованого єдиного внеску в свою чергу призвело до безпідставного збільшення штрафної санкції з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 11836,17грн.

Тобто, вищезазначене свідчить, що вимога Головного управління ДФС у Житомирській області № від 06.07.2018 в частині донарахування позивачу сум єдиного внеску в сумі 59180,87 грн. та рішення № від 06.07.2018 в частині застосування штрафної санкції з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 11836,17 грн. винесені не на підставі вимог чинного законодавства та без врахування всіх обставин, що мали значення для його винесення, а тому є протиправними та підлягали скасуванню, а позов в цій частині - задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 07 лютого 2019 року.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Сушко О.О. Залімський І. Г.