Справа № 2а-0770/2625/12
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2019-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/1885/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга О.І.,

судді Запотічний І.І.

судді Сапіга В.П.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2018 року (суддя Гаврилко С.Є., оголошено в м. Ужгород о 10:00:35, повний текст складено 12.09.2018 року) у справі № 2а-0770/2625/12 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Голден Фрутс» до Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління Державної казначейської служби України в Закарпатській області про стягнення надміру сплачених коштів, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Голден Фрутс» звернулося із позовною заявою до Чопської митниці про визнання протиправним та скасування рішення Чопської митниці про визначення митної вартості товару № 305000003/2012/100300/2 від 24.04.2012 р. та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 305090000/2/00069; стягнути з державного бюджету України надмірно сплачену за вантажними митними деклараціями: ВМД №305090000/2012/005306 від 24.04.2012 р., ВМД № 305090000/2012/05312 від 24.04.2012 р, ВМД № 30509000/2012/005829 від 03.05.2012 р., ВМД № 30509000/2012/0058309 від 03.05.2012 р., ВМД № 30509000/2012/006015 від 06.05.2012 р., ВМД № 30509000/2012/006194 від 08.05.2012 р., ВМД № 30509000/2012/006323 від 11.05.2012 р., ВМД № 30509000/2012/006339 від 11.05.2012 р., ВМД № 30509000/2012/006698 від 17.05.2012 р., ВМД № 30509000/2012/007065 від 23.05.2012 р., ВМД № 30509000/2012/007116 від 25.05.2012 р., ВМД№ 30509000/2012/007245 від 26.05.2012 р., ВМД № 30509000/2012/007600 від 01.06.2012 р., ВМД № 30509000/2012/007618 від 01.06.2012 р., ВМД № 30509000/012/007619 від 01.06.2012 р., ВМД № 30509000/2012/007932 від 07.06.2012 р., ВМД № 30509000/2012/007983 від 08.06.2012 р., ВМД № 30509000/2012/008103 від 10.06.2012 р., ВМД № 30509000/2012/008104 від 10.06.2012р., ВМД № 30509000/2012/008399 від 15.06.2012 р., ВМД № 30509000/2012/008484 від 16.06.2012 р., ВМД № 30509000/2012/008490 від 16.06.2012 р., ВМД № 30509000/2012/008891 від 22.06.2012 р., ВМД № 30509000/2012/008966 від 25.06.2012 р., ВМД № 30509000/2012/008967 від 25.06.2012 р., ВМД № 30509000/2012/009359 від 02.07.2012 р., ВМД № 30509000/2012/009364 від 02.07.2012 р., ВМД № 30509000/2012/009631 від 06.07.2012 р., ВМД № 30509000/2012/009765 від 08.07.2012 р., ВМД № 30509000/2012/009766 від 08.07.2012 р., ВМД № 30509000/2012/010140 від 14.07.2012 р., ВМД № 30509000/2012/010266 від 17.07.2012 р., ВМД № 30509000/2012/010247 від 17.07.2012 р., ВМД № 30509000/2012/010466 від 21.07.2012 р., ВМД № 30509000/2012/010531 від 23.07.2012 р., ВМД № 30509000/2012/010529 від 23.07.2012 р., ВМД № 30509000/2012/010825 від 30.07.2012 р., ВМД № 30509000/2012/010826 від 30.07.2012 р. суму податку на додану вартість у розмірі 619550,94 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне. 24 квітня 2012 року позивач, з метою митного оформлення товарів, а саме бананів, подав до митного органу митну декларацію за № 305090000/2012/005290, розрахувавши митну вартість за першим методом (за ціною договору). Однак митним органом за зазначеною митною декларацією у митному оформленні позивачу було відмовлено, винесено рішення про визначення митної вартості товарів, шляхом застосування 6-го резервного методу визначення митної вартості, яким встановлено митну вартість, відмінну від заявленої декларантом, а саме у розмірі 244821,70 грн. з розрахунку 1,2185 євро за 1 кг товару, тоді як декларантом була заявлена вартість одиниці товару з розрахунку 1,00 євро за 1 кг бананів. На виконання вимог митного органу, з метою запобігання збитків, внаслідок псування товару, позивач подав для митного оформлення товару ВМД № 305090000/2012/005306 від 24.04.2012 р. та № 305090000/2012/005312 від 24.04.2012 р. у яких зазначив скореговану митну вартість товару на суму 244821,70 по кожній ВМД та сплатив до державного бюджету податок на додану вартість в сумі 48964,34 грн. з кожної ВМД.

Позивач, з метою митного оформлення наступних партій такого ж товару, а саме з 03.05.2012 року по 30.07.2012 року подавав до митного органу для митного оформлення вантажно-митні декларації, а саме: ВМД № 30509000/2012/005829 від 03.05.2012 р., ВМД № 30509000/2012/0058309 від 03.05.2012 р., ВМД № 30509000/2012/006015 від 06.05.2012р., ВМД № 30509000/2012/006194 від 08.05.2012 р., ВМД № 30509000/2012/006323 від 11.05.2012р. ВМД № 30509000/2012/006339 від 11.05.2012 р., ВМД № 30509000/2012/006698 від 17.05.2012 р., ВМД № 30509000/2012/007065 від 23.05.2012р., ВМД № 30509000/2012/007116 від 25.05.2012р., ВМД № 30509000/2012/007245 від 26.05.2012р., ВМД № 30509000/2012/007600 від 01.06.2012р., ВМД№30509000/2012/007618 від 01.06.2012р., ВМД№ 30509000/2012/007619 від 01.06.2012р., ВМД№ 30509000/2012/007932 від 07.06.2012 р., ВМД№ 30509000/2012/007983 від 08.06.2012р., ВМД№ 30509000/2012/008103 від 10.06.2012р., ВМД№ 30509000/2012/008104 від 10.06.2012р., ВМД№ 30509000/2012/008399 від 15.06.2012р., ВМД№ 30509000/2012/008484 від 16.06.2012р., ВМД№ 30509000/2012/008490 від 16.06.2012р., ВМД№ 30509000/2012/008891 від 22.06.2012 р., ВМД№ 30509000/2012/008966 від 25.06.2012р., ВМД№ 30509000/2012/008967 від 25.06.2012р., ВМД№ 30509000/2012/009359 від 02.07.2012р., ВМД№ 30509000/2012/009364 від 02.07.2012р., ВМД№ 30509000/2012/009631 від 06.07.2012р., ВМД№ 30509000/2012/009765 від 08.07.2012р., ВМД№ 30509000/2012/009766 від 08.07.2012р., ВМД№30509000/2012/010140 від 14.07.2012р., ВМД№ 30509000/2012/010266 від 17.07.2012р., ВМД№ 30509000/2012/010247 від 17.07.2012р., ВМД№ 30509000/2012/010466 від 21.07.2012р., ВМД№ 30509000/2012/010531 від 23.07.2012р., ВМД№ 30509000/2012/010529 від 23.07.2012р., ВМД№ 30509000/2012/010825 від 30.07.2012р., ВМД №. 30509000/2012/010826 від 30.07.2012р., у яких, виконуючи вимоги рішення №305000003/2012/100300/2 від 24.04.2012, проводив коригування митної вартості у відповідності до ціни, визначеної згідно цього рішення. Вважає, рішення митного органу №305000003/2012/100300/2 від 24.04.2012 протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а надмірно сплачені платежі по податку на додану вартість підлягають поверненню позивачу.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2018 року у справі № 2а-0770/2625/12 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано рішення Чопської митниці про визначення митної вартості товарів № 305000003/2012/100300/2 від 24 квітня 2012 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 305090000/2/00069 від 24 квітня 2012 року. Врешті позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції Закарпатська митниця ДФС подала апеляційну скаргу. З посиланням на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права просить рішення суду першої інстанції скасувати, та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позову повністю.

Сторони в судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про місце, дату та час слухання апеляційної скарги.

Товариство з обмеженою відповідальністю скористалось своїм правом та подало відзив на апеляційну скаргу. З наведених у відзиві підстав просить рішення суд першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до вимог ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що в задоволені апеляційної скарги слід відмовити.

Судом встановлено.

24 квітня 2012 року позивач, з метою митного оформлення товарів, а саме бананів, подав до митного органу митну декларацію за № 305090000/2012/005290, розрахувавши митну вартість за першим методом (за ціною договору). У відповідності до декларації митної вартості за № 305090000/2012/005290 від 24 квітня 2012 року митним органом зазначено про необхідність подання додаткових документів: висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження, згідно із законодавством; відомості про якісні характеристики товару; інформація зовнішньоторговельних та біржових організацій про вартість товару; інші документи за власним бажанням для підтвердження заявленої у декларації митної вартості товару. Відповідно до запису, що міститься у декларації митної вартості декларантом зазначено, що додаткові документи подаватися не будуть. Також декларантом підтверджено факт проведення консультації.

Митним органом за зазначеною митною декларацією у митному оформленні позивачу було відмовлено, винесено рішення про визначення митної вартості товарів від 24 квітня 2012 року за № 305000003/2012/100300/2, шляхом застосування 6-го резервного методу визначення митної вартості, яким встановлено митну вартість, відмінну від заявленої декларантом, а саме у розмірі 244821,70 грн. з розрахунку 1,2185 євро за 1 кг товару, тоді як декларантом була заявлена вартість одиниці товару з розрахунку 1,00 євро за 1 кг бананів. На виконання вимог митного органу, з метою запобігання збитків, внаслідок псування товару, позивач подав для митного оформлення товару ВМД№ 305090000/2012/005306 від 24 квітня 2012 року та № 305090000/2012/005312 від 24 квітня 2012 року, у яких зазначив скореговану митну вартість товару на суму 244821,70 по кожній ВМД та сплатив до державного бюджету податок на додану вартість в сумі 48964,34 грн. з кожної ВМД.

Пізніше, позивач з метою митного оформлення наступних партій такого ж товару, а саме з 03 травня 2012 року по 30 липень 2012 року подавав до митного органу для митного оформлення вантажні митні декларації, а саме: ВМД № 30509000/2012/005829 від 03.05.2012р., ВМД № 30509000/2012/0058309 від 03.05.2012р., ВМД № 30509000/2012/006015 від 06.05.2012р., ВМД №30509000/2012/006194 від 08.05.2012р., ВМД № 30509000/2012/006323 від 11.05.2012р., ВМД № 30509000/2012/006339 від 11.05.2012р., ВМД № 30509000/2012/006698 від 17.05.2012р., ВМД № 30509000/2012/007065 від 23.05.2012р., ВМД № 30509000/2012/007116 від 25.05.2012р., ВМД №30509000/2012/007245 від 26.05.2012р., ВМД № 305090000 у яких, митна вартість товару була скоригована з урахуванням винесеного митним органом рішення № 305000003/2012/100300/2 від 24 квітня 2012 року.

Окрім цього, відповідачем також було прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 305090000/2/00069.

Вважаючи рішення митного органу про коригування митної вартості та картку відмови й прийнятті митної декларації протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач оскаржив їх у судовому порядку.

Задовольняючи частково адміністративний позов суд виходив з того, що відповідачем жодним чином не доведено, що подані позивачем для визначення митної вартості товару документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Суд дійшов висновку, що відповідач не обґрунтував неможливість застосування попередніх методів, а тому підстав для застосування резервного методу немає, відтак рішення Чопської митниці Міндоходів про визначення митної вартості товарів № 305000003/2012/100300/2 від 24 квітня 2012 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 305090000/2/00069 від 24 квітня 2012 року підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Щодо позовної вимоги про повернення (стягнення) надмірно сплачених платежів по податку на додану вартість, суд відмовив у задоволені позову, з підстав, що оскільки позивач не звертався до Митниці із заявою про повернення переплати митних платежів, як це передбачено нормативними актами, то у задоволенні позову в частині стягнення з Державного бюджету України надмірно сплачену за вантажними митними деклараціями суму податку на додану вартість у розмірі 619550,94 грн. необхідно відмовити.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

Відповідно до статті 259 МК митна вартість товару обчислюється на момент перетинання товарами митного кордону України. Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є їх ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, обчислена відповідно до положень цього Кодексу.

Згідно зазначеного Порядку заявлена декларантом митна вартість товарів та подані ним відомості щодо її визначення повинні ґрунтуватися на достовірній, документально підтвердженій інформації.

Статтею 262 МК України передбачено, що митна вартість товарів і метод її визначення заявляються (декларуються) митному органу декларантом під час переміщення товарів через митний кордон України шляхом подання декларації митної вартості.

Відповідно до статті 264 МК України заявлена декларантом митна вартість товарів і подані ним відомості про її визначення повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

У разі потреби у підтвердженні заявленої митної вартості товарів декларант зобов'язаний подати митному органу необхідні для цього відомості та забезпечити можливість їх перевірки відповідно до порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 266 МК України визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, може здійснюватися за такими методами: 1) за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) за ціною договору щодо ідентичних товарів; 3) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; 4) на основі віднімання вартості; 5) на основі додавання вартості (обчислена вартість); 6) резервного.

Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Якщо митну вартість не може бути визначено за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною в кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари було продано в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митну вартість товарів не може бути визначено шляхом застосування попереднього методу.

Аналіз наведених норм, а також положень Постанов Кабінету Міністрів України від 9 квітня 2008 року № 339 «Про затвердження Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів» та, від 20 грудня 2006 року № 1766 «Про затвердження Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження» (у редакції, що діяли у спірний період, втратили чинність з 01 червня 2012 року), дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості і з цією метою мають повноваження витребовувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

З пояснень відповідача, що наявні в матеріалах справи, вбачається, що, зокрема, застосування резервного методу визначення митної вартості обґрунтоване неможливістю застосування попередніх п'яти методів, у тому числі і за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів. Крім того, митним органом вказано на те, що у зв'язку із тим, що заявлена декларантом митна вартість суттєво відрізнялась від наявної інформації щодо товарів подібного виду в ЄАІС Держмитслужби, а також невідповідністю рівню митної вартості попередніх митних оформлень ТзОВ «Голден Фрутс», у посадових осіб митниці виникли обґрунтовані сумніви у заявленій митній вартості.

Однак, колегія суддів зазначає, що митним органом не надано суду доказів, які б свідчили про те, що заявлена декларантом митна вартість суттєво відрізнялась від наявної інформації щодо товарів подібного виду в ЄАІС Держмитслужби, а також, що заявлена декларантом митна вартість не відповідає рівню митної вартості попередніх митних оформлень ТзОВ «Голден Фрутс», у зв'язку із чим у посадових осіб митниці виникли обґрунтовані сумніви у заявленій митній вартості.

Відтак, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду достатніх та беззаперечних доказів в підтвердження правомірності прийнятих ним рішень та вчинених дій по застосуванню при винесенні рішень шостого (резервного) методу визначення митної вартості товару без послідовного застосування попередніх п'яти, як це встановлено статтею 266 МК України. При цьому мотивованих обґрунтувань неможливості застосування цих методів суду не представлено, як і не представлено документальних доказів того, митна вартість, яка заявлена декларантом, суттєво відрізнялась від наявної інформації щодо товарів подібного виду в ЄАІС Держмитслужби, а також невідповідність заявленої митної вартості рівню митної вартості попередніх митних оформлень ТзОВ «Голден Фрутс», у зв'язку з чим у посадових осіб митниці виникли обґрунтовані сумніви у заявленій митній вартості.

Відповідно до частини шостої статті 264 Митного кодексу України № 92-IV від 11.07.2002 (чинного на час виникнення спірних правовідносин, далі - МК), у разі якщо після сплати декларантом податків і зборів (обов'язкових платежів) згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, буде прийнято рішення про застосування митної вартості, заявленої декларантом, сума надміру сплачених податків і зборів (обов'язкових платежів) повертається декларанту у місячний термін з дня прийняття рішення, у порядку, передбаченому законодавством.

Порядок повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 № 618 (чинного на час виникнення спірних правовідносин; далі - Порядок повернення) визначав процедуру повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, у тому числі у випадках, зазначених у статті 264 МК.

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 1, пунктів 2, 3, 4 розділу III Порядку - для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою.

Заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до відділу митних платежів митного органу (далі - Відділ) для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум.

Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати.

Взаємовідносини митних органів та органів Державного казначейства України в процесі повернення помилкових та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, регламентувалися Порядком взаємодії митних органів з органами Державного казначейства України в процесі повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, затвердженого наказом Державної митної служби України, Державного казначейства України від 20.07.2007 № 611/147 (чинного на час виникнення спірних відносин; далі - Порядок взаємодії).

Відповідно до пункту 2 вказаного Порядку повернення помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів здійснюється на підставі висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації. Зазначений висновок оформляється відповідно до заяви платника, яка подається до митного органу, що здійснював оформлення митної декларації.

Згідно з пунктом 7 Порядку взаємодії на підставі отриманого Висновку про повернення відповідний орган Державного казначейства України готує платіжні документи на перерахування коштів з рахунку з обліку доходів державного бюджету на рахунок, зазначений у Висновку про повернення, та протягом п'яти робочих днів від дати отримання Висновку про повернення здійснює повернення коштів з бюджету.

З урахуванням зазначеного колегія суддів вважає, що законодавством відповідно до частини шостої статті 264 МК визначався механізм повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу чи помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, а тому на підставі аналізу наведених вище норм права дійшла такого правового висновку.

У разі якщо після сплати декларантом податків і зборів (обов'язкових платежів) згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, буде прийнято рішення про застосування митної вартості, заявленої декларантом, сума надміру сплачених податків і зборів (обов'язкових платежів) мала бути повернута декларанту у порядку, передбаченому Порядком повернення та Порядком взаємодії, на підставі його заяви та у місячний термін з дня прийняття висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи.

У разі, якщо після сплати декларантом податків і зборів (обов'язкових платежів) згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, буде прийнято рішення про застосування митної вартості, заявленої декларантом, сума надміру сплачених податків і зборів (обов'язкових платежів) повертається декларанту у порядку, передбаченому Порядком повернення та Порядком взаємодії, на підставі його заяви та у місячний термін з дня прийняття висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи.

Враховуючи те, що позивачем не дотримано вимог Порядку, підстав для задоволення позову в цій частині немає.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстави для скасування рішення колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.243, 246, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2018 року у справі № 2а-0770/2625/12 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. І. Запотічний
В. П. Сапіга
Повне судове рішення складено 05 лютого 2019 року.