Справа № 826/12637/17
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2019-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

05 лютого 2019 року № 826/12637/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючий суддя: Пащенко К.С., судді: Чудак О.М., Шейко Т.І., за участю секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Влад-2»
доДержавної фіскальної служби України
провизнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії
представники сторін:позивача - Горда В.В.; відповідача - Кульков В.С.

ВСТАНОВИВ:

04.10.2017 ТОВ «Влад-2» (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної фіскальної служби України (надалі - відповідач), в якому просив визнати протиправними дії про відмову в розгляді скарги про скасування рішення № 102793/22900000 від 19.08.2017 про відмову в реєстрації податкової накладної № 4 від 20.07.2017; зобов'язати Комісію Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 4 від 20.07.2017.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 25.01.2017 між позивачем та ТОВ «Етуаль» було укладено договір на виконання електромонтажних робіт № 250117; в рамках співробітництва за вказаним договором ТОВ «Етуаль» перерахувало на рахунок позивача 1 000 000 грн. 00 коп.; на виконання п. 201.7 ст. 201 ПК України позивачем було складено податкову накладну № 4 від 20.07.2017, яку подано на реєстрацію; відповідач неправомірно відмовив позивачу в реєстрації вказаної податкової накладної; 22.08.2017 позивач звернувся до відповідача із скаргою, в якій просив скасувати рішення № 102793/22900000 від 19.08.2017 про відмову в реєстрації податкової накладної, однак вказана скарга не була розглянута відповідачем; 25.09.2017 позивач звернувся до відповідача із скаргою на бездіяльність Комісії ДФС, натомість відповіді щодо розгляду скарги не отримав; на підставі п. 56.23 ст. 56 ПК України скарги позивача вважаються такими, які задоволені відповідачем.

Справу відповідно до протоколу автоматизованого розподілу було передано судді Пащенку К.С.

05.10.2017 ухвалою суду було відкрито провадження в адміністративній справі № 826/12637/17 та призначено попереднє судове засідання на 17.10.2017.

В судовому засіданні 17.10.2017 суд заслухав представника позивача та оголосив про відкладення попереднього судового засідання на 26.10.2017.

В судовому засіданні 26.10.2017 суд оголосив про закінчення підготовчого провадження та призначив справу до розгляду колегіально на 15.11.2017.

15.11.2017 від відповідача надійшли заперечення на адміністративний позов, в яких відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що відповідно до п. 12 Постанови КМУ «Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних» № 1246 від 29.12.2010 після надходження податкової накладної до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводиться перевірка відповідності податкових накладних критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації згідно із п. 201.16 ст. 201 ПК України; підставою для відмови в реєстрації податкової накладної є надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або є недостатніми для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

В судовому засіданні 15.11.2017 колегія суддів заслухала представників сторін та оголосила перерву до 06.12.2017.

06.12.2017 в судовому засіданні, заслухавши представників сторін та дослідивши докази по справі, суд поставив на розгляд питання про розгляд справи в порядку письмового провадження. Представники сторін не заперечували проти розгляду справи в порядку письмового провадження. Суд ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження.

Ухвалою від 02.01.2018 суд, відповідно до ч. 3 ст. 77 КАС України, витребував: 1) у позивача - належним чином засвідчену копію квитанції, якою зупинено реєстрацію податкової накладної № 4 від 20.07.2017 та належним чином засвідчені копії документів, які позивач подавав до Комісії ДФС України на підтвердження правомірності формування податкової накладної № 4 від 20.07.2017; 2) у відповідача - належним чином засвідчену копію квитанції, якою зупинено реєстрацію податкової накладної № 4 від 20.07.2017.

15.01.2018 позивач надав для залучення до матеріалів справи копію скарги на рішення комісії ДФС України № 102793/22900000 від 19.08.2017; копію рішення комісії ДФС України № 102793/22900000 від 19.08.2017; копії договору на виконання електромонтажних робіт № 250117 від 25.01.2017; копію додаткової угоди № 1 від 22.02.2017 до договору № 250117 від 25.01.2017; копію протоколу про погодження договірної ціни; копію банківської виписки; копію ліцензії серії АЕ № 639794; копію штатного розкладу; копію свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість № 35606774; копію податкової накладної № 4 від 20.07.2017; копію скарги на бездіяльність Комісії (вих. № 25/09 від 25.09.2017); копію листа-звернення (вих. № 13/09 від 13.09.2017); копію квитанції від 19.08.2017 про відмову в реєстрації податкової накладної № 4 від 20.07.2017.

Ухвалою від 16.01.2018 суд призначив справу до судового розгляду на 07.02.2018.

26.01.2018 до суду надійшла заява відповідача про закриття провадження у справі, в якій відповідач зазначив, що податкова накладна № 4 від 20.07.2017 була зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних на підставі рішення Комісії ДФС № 12818/22900000 від 06.10.2017.

07.02.2018 до суду надійшла заява позивача про відмову від позовних вимог в частині зобов'язання Комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 4 від 20.07.2017.

Ухвалою суду від 04.02.2019 у справі № 826/12637/17 прийнято відмову позивача від частини позовних вимог; закрито провадження у справі в частині позовних вимог про зобов'язання Комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 4 від 20.07.2017.

07.02.2018 заслухавши в судовому засіданні представників сторін та зважаючи на заявлене клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження, суд ухвалив адміністративну справу, відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України, розглядати в порядку письмового провадження на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

25.01.2017 між ТОВ «Етуаль» (замовник) та ТОВ «Влад-2» (підрядник) укладено договір № 250117 на виконання електромонтажних робіт, відповідно до п. 1.1., 1.2. якого замовник доручає, а підрядник бере на себе зобов'язання виконати комплекс електромонтажних робіт по монтажу технологічного електрообладнання, електроосвітлення та електропостачання на об'єкті «Будівництво комплексу по кондиціюванню насіння сільськогосподарських культур ТОВ «Стасі Насіння» в адміністративних межах Стасівської сільської ради Диканського району Полтавської області (ІІ-га черга будівництва) згідно із вимогами замовника та технічного завдання та відповідно до діючих нормативних документів; замовник приймає на себе зобов'язання прийняти та оплатити виконані роботи на умовах і в термін, передбачений даним договором.

22.02.2017 сторони уклали додаткову угоду № 1 до договору № 250171 від 25.01.2017, відповідно до п. 1.1., 3.1. якої замовник доручає, а підрядник бере на себе зобов'язання виконати комплекс електромонтажних робіт по влаштуванню електропостачання, монтажу силових кабелів та лотків, монтажу технологічного обладнання, електроосвітлення зовнішнього та внутрішнього на об'єкті «Будівництво комплексу по кондиціюванню насіння сільськогосподарських культур ТОВ «Стасі Насіння» в адміністративних межах Стасівської сільської ради Диканського району Полтавської області в с. Стасі, вул. Яблунева, 3 (ІІ-га черга будівництва) споруди: «Силоси для зберігання соняшника. Дільниця приймання соняшника. Дільниця попереднього очищення соняшника (21-22)» та «Дільниця калібрування насіння соняшника. Склад для зберігання насіння соняшника (19-20)» згідно із вимогами замовника та технічного завдання та відповідно до діючих нормативних документів; вартість виконання робіт становить 9 773 070 грн. 89 коп., у тому числі ПДВ 1 628 845 грн. 15 коп.

20.07.2017 позивачем складено податкову накладну № 4 на суму 833 333 грн. 33 коп., яку направлено для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

19.08.2017 податкову накладну № 4 від 20.0.2017 прийнято ДФС, в реєстрації накладної відмовлено на підставі рішення № 102793/22900000 від 19.08.2017, що підтверджується відповідною квитанцією.

З наявної в матеріалах справи копії рішення № 102793/22900000 від 19.08.2017 вбачається, що підставою для відмови в реєстрації податкової накладної є «надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування».

22.08.2017 позивач звернувся до ДФС України із скаргою (вих. № 2108/1 від 21.08.2017) на рішення комісії ДФС № № 102793/22900000 від 19.08.2017, в якій просив вказане рішення скасувати. Вказана скарга була прийнята ДФС та зареєстрована за вхід. № 25086/6 від 22.08.2017.

13.09.2017 позивач звернувся до відповідача із листом-зверненням (вих. № 13/09 від 13.09.2017), в якому просив надати інформацію щодо результатів розгляду скарги (вхід. № 25086/6 від 22.08.2017).

25.09.2017 позивач звернувся до ДФС України із скаргою (вих. № 25/09 від 25.09.2017), в якій просив зареєструвати податкову накладну № 4 від 20.07.2017. Вказана скарга була прийнята відповідачем та зареєстрована за вхід. № 3697/16 від 25.09.2017.

04.10.2017 позивач звернувся із відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 та ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В свою чергу відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює ПК України.

Відповідно до пп. 16.1.2, 16.1.3, п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до п. 201.10 ст. 210 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом подання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні / розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до п.п. 14.1.60. п. 14.1. ст. 14 ПК України, єдиний реєстр податкових накладних це - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Згідно з положеннями п. 20.2 ст. 20 ПК України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, приймає рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Порядок оскарження рішень контролюючого органу передбачений ст. 56 ПК України.

Так, пунктом 56.23 ст. 56 ПК України встановлено, що оскарження рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється у порядку, визначеному цією статтею з урахуванням таких особливостей:

- скарга на рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних подається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику;

- скарга на рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних розглядається в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, за участі уповноваженої особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику;

- скарга на рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних розглядається протягом 10 календарних днів з дня отримання такої скарги центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику. Термін розгляду скарги не може бути продовженим;

- якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків на рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних не надсилається платнику податків протягом 10-денного строку, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначеного строку.

Постановою Кабінету Міністрів України № 485 від 04.07.2017 затверджено Порядок розгляду скарг на рішення комісії Державної фіскальної служби про відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (надалі - Порядок).

Згідно із п. 3 Порядку розгляд скарги на рішення комісії ДФС про відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - скарга) здійснюється комісією ДФС з питань розгляду скарг (далі - комісія з питань розгляду скарг), яка є постійно діючим колегіальним органом ДФС, за участю уповноваженої особи Мінфіну.

Скарги подаються платником податку на додану вартість (далі - платник податку) до ДФС протягом 10 календарних днів після отримання ним рішення комісії ДФС про відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - рішення комісія ДФС). У разі коли останній день строку, зазначеного у цьому пункті, припадає на вихідний або святковий день, останнім днем такого строку вважається перший робочий день, що настає за вихідним або святковим днем. Строк подання скарги може бути продовженим за правилами і на підставах, визначених пунктом 102.6 статті 102 Кодексу (п. 5 Порядку).

Пунктами 12, 13 Порядку передбачено, що за результатами розгляду скарги комісія з питань розгляду скарг приймає рішення щодо скарги, яке реєструється службою діловодства ДФС та надсилається платнику податку з урахуванням вимог, визначених пунктом 56.23 статті 56 Кодексу.

За результатами розгляду скарги комісія з питань розгляду скарг приймає одне з таких рішень: задовольняє скаргу та скасовує рішення комісії ДФС або залишає скаргу без задоволення та рішення комісії ДФС без змін.

Пунктом 16 Порядку передбачено, що якщо вмотивоване рішення щодо скарги не надсилається платнику податку протягом строку, визначеного пунктом 56.23 статті 56 Кодексу, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податку з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку.

Логіко-граматичне трактування вказаних норм у їх сукупності дає підстави для висновку про те, що контролюючий орган зобов'язаний протягом 10 календарних днів з дня отримання скарги на рішення про відмову у реєстрації податкової накладної, по-перше, розглянути таку скаргу; по-друге, надіслати платнику податків рішення про розгляд скарги.

В свою чергу, ненадсилання платнику податків рішення за результатами розгляду скарги автоматично свідчить про задоволення скарги.

Як вбачається із матеріалів справи, 20.07.2017 позивачем складено податкову накладну № 4 на суму 833 333 грн. 33 коп., яку направлено для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

19.08.2017 податкову накладну № 4 від 20.0.2017 прийнято ДФС, в реєстрації накладної відмовлено, про що відповідачем прийнято рішення № 102793/22900000 від 19.08.2017. Підставою для відмови в реєстрації податкової накладної вказано: «надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування».

22.08.2017 позивач звернувся до ДФС України із скаргою (вих. № 2108/1 від 21.08.2017) на рішення комісії ДФС № № 102793/22900000 від 19.08.2017, в якій просив вказане рішення скасувати. Вказана скарга була прийнята ДФС та зареєстрована за вхід. № 25086/6 від 22.08.2017.

Не отримавши відповіді про результати розгляду вказаної скарги, позивач звернувся до відповідача із листом-зверненням (вих. № 13/09 від 13.09.2017), в якому просив надати інформацію щодо результатів розгляду скарги (вхід. № 25086/6 від 22.08.2017).

Звертаючись із позовом до суду, позивач зазначає про відмову відповідача від розгляду скарги (вих. № 2108/1 від 21.08.2017) та просить суд визнати такі дії відповідача (які полягають у відмові в розгляді скарги) протиправними.

Натомість, суд звертає увагу, що факт неотримання відповіді про розгляд скарги автоматично не означає, що скарга не була розглянута контролюючим органом як така. Як зазначалось вище, законодавець покладає на контролюючий орган обов'язки щодо: 1) розгляду скарги; 2) надсилання вмотивованої відповіді про розгляд скарги платнику податків. Інакше кажучи, невиконання контролюючим органом обов'язку щодо надсилання вмотивованої відповіді про розгляд скарги ще не є доказом того, що скарга не була розглянута в принципі або що у розгляду скарги було відмовлено.

До того ж, як вбачається із поданих представником відповідача документів, скарга позивача була розглянута і за результатами розгляду скарги прийнято рішення № 12818/22300000 від 08.10.2017 про реєстрацію податкової накладної № 4 від 20.07.2017.

На виконання вказаного рішення податкова накладна № 4 від 20.07.2017 була зареєстрована відповідачем в Єдиному реєстрі податкових накладних за № .

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій.

Разом з тим, згідно із ч. 2 ст. 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

В рішенні від 01.12.2004 по справі № 1-10/2004 Конституційний Суд України визначив поняття «охоронюваний законом інтерес» як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного права і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Частинами 1 та 2 ст. 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у п. 50 рішення від 13.01.2011 (остаточне) по справі «Чуйкіна проти України» (case of Chuykina v. Ukraine) (Заява № 28924/04) зазначив, що суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов'язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21.02.1975р. у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), пп. 2836, Series A № 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог п. 1 ст. 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для п. 1 ст. 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10.07.2003, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

Аналіз наведених норм у їх сукупності дає підстави для висновку про те, що завданням судочинства є вирішення судом спору з метою ефективного захисту порушеного права.

Натомість на момент прийняття судом рішення по даній справі скарга позивача (вих. № 2108/1 від 21.08.2017) на рішення комісії ДФС № № 102793/22900000 від 19.08.2017 розглянута, за результатами розгляду прийнято рішення про реєстрацію податкової накладної № 4 від 20.07.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відтак право позивача на розгляд скарги на рішення про відмову у реєстрації податкової накладної не порушено, що, в свою чергу, свідчить про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача за поданим адміністративним позовом не є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки в даному випадку суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, то судові витрати, понесені позивачем, не підлягають відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 9, 72-78, 241-246, 250 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Влад-2» - відмовити повністю.

Рішення, відповідно до ст. 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма часниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного ухвали.

Відповідно до пп. 15.5 п. 1 Розділу VII Перехідні положення КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Окружний адміністративний суд міста Києва.

Головуючий суддя К.С. Пащенко

Суддя Т.І. Шейко

Суддя О.М. Чудак