Справа № 2140/1420/18
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2019-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2019 р.м.ОдесаСправа № 2140/1420/18

Категорія: 8.2.3 Головуючий в 1 інстанції: Дубровна В.А.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2018 року у справі за позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення коштів для погашення податкового боргу, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

18 липня 2018 року Головне управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі - позивач, ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі) звернулося до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі - відповідач, ФОП ОСОБА_2.) про стягнення коштів для погашення податкового боргу по штрафним санкціям за порушення законодавства про патентування, норм регулювання готівки та застосування реєстраторів у сумі 12 247,90 грн.

Вказані вимоги позивач обґрунтовує тим, що станом на 04.06.2018 року ФОП ОСОБА_2 має незаявлений податковий борг у сумі 12 247,90 грн. по коду платежу 21080900 «штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання готівки та застосування реєстраторів», який виник з 16.07.2015 року за рахунок несплати пені, нарахованої згідно ст.129 ПК України. Позивач вказує, що до боржника застосовувались заходи стягнення, визначені цим Кодексом, у т.ч. боржнику вручена податкова вимога від 14.09.2017 року № 4409-17, у зв'язку з чим просить суд стягнути вказану суму нарахованого податкового боргу в судовому порядку.

Ухвалою суду від 23.07.2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому проваджені).

Ухвалою суду від 03.08.2018 року витребувано від позивача розрахунок спірної суми пені.

07.08.2018 року відповідач надав суду письмові заперечення, відповідно до яких не погоджується з вказаними позовними вимогами, оскільки вважає безпідставним нарахування спірної суми пені на суму боргу 33 829,00 грн., який виник на підставі рішень позивача про застосування штрафних (фінансових санкцій) від 30.07.2010 року за № на суму 19 147,00 грн. та № на суму 14 682,00 грн. Відповідач зазначає, що ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.11.2013 року у справі № 2а-4762/10/2170 сплата вказаної суми боргу була розстрочена строком на три роки і на теперішній час основний борг за вказаними рішеннями сплачений повністю. При цьому, відповідач вважає, що за своєю правовою природою вказані рішення про застосування штрафних (фінансових санкцій) не є податковим боргом у розумінні Закону України «Про погашення зобов'язань перед бюджетом та державними цільовими фондами» № 2181, який був чинний на момент їх прийняття, та ПК України і тому пеня на такий борг не нараховується.

07.09.2018 року на виконання ухвали суду від 15.08.2018 року позивач надав письмові пояснення, якими повідомив, що за даними інтегрованих карток платника ФОП ОСОБА_2 за місцем податкового обліку в Генічеській ОДПІ 30.07.2014 року відбулось поновлення нарахувань відповідно до рішення від 30.07.2010 року № у сумі 14 682 грн. та рішення від 30.07.2010 року № у сумі 19 147 грн., у зв'язку з чим станом на 31.07.2018 року обліковувався податковий борг на загальну суму 31 503,03 грн. При цьому, операції по розстроченню сплати боргу у сумі 33 829 грн. строком на три роки із сплатою помісячно грошової суми в розмірі 940 (дев'ятсот сорок) грн., визначеного в рішенні ОААС від 12.11.2013 року №2а-4762/10/2170, в інтегрованих картках платника не відображені, оскільки відповідно до усних свідчень Генічеської ОДПІ рішення суду апеляційної інстанції до фіскального органу не надходило, що і спричинило відсутність належного обліку розстроченої суми боргу. Довести факт надходження рішення суду до Генічеської ОДПІ або спростувати його не вбачається можливим, у зв'язку зі знищенням у минулих роках електронного серверу Генічеської ОДПІ під час пожару, на якому зберігалась вся інформація про вхідну кореспонденцію. В подальшому погашення податкового боргу відбувалось за рахунок зарахування сплати, що здійснювалась платником. Заходи стягнення у вигляді звернення стягнення на кошти або майно платника протягом періоду сплати ним податкового боргу не застосовувались.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2018 року у задоволенні позову Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (місце знаходження 73026, м. Херсон, проспект Ушакова, буд. 75, ) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_1 рнокпп НОМЕР_3) про стягнення коштів для погашення податкового боргу - відмовлено.

На вказане рішення суду Головне управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі подало апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 26.09.2018 року та ухвалити по справі нове судове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю. Апелянт в своїй апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції при ухваленні рішення були порушені норми процесуального та матеріального права, у зв'язку з чим, на думку апелянта, рішення є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Згідно до вимог п.2 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки у судове засідання не прибули сторони, які беруть участь у справі, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 30 липня 2010 року ДПІ у Генічеському районі Херсонської області на підставі акті перевірки від 17.07.2010 року за № 00367/2302/НОМЕР_3 відносно ФОП ОСОБА_2 прийнято рішення № про застосування штрафних (фінансових санкцій) в сумі 14 682,00 грн. та рішення № про застосування штрафних (фінансових санкцій) в сумі 19 147,00 грн.

19.09.2011 року постановою Херсонського окружного адміністративного суду у справі № 2-а-4762/10/2170 відмовлено у задоволені позову ОСОБА_2 до головного державного податкового ревізора-інспектора Державної податкової адміністрації у Херсонській області Вершини Анатолія Олександровича, головного державного податкового ревізора-інспектора Державної податкової адміністрації у Херсонській області Літвінова Володимира Віталійовича, державної податкової інспекції у Генічеському районі Херсонської області про визнання протиправними дій та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 30 липня 2010 року № на суму 19 147 грн. та № на суму 14 682 грн. та стягнуто з ОСОБА_2 борг перед бюджетом у сумі 33 829,00 грн.

Зазначене судове рішення набрало законної сили на підставі ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2012 року, якою постанова Херсонського окружного адміністративного суду залишена без змін.

12.11.2013 року ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду у справі № 2-а-4762/10/2170, яка набрала законної сили 12.11.2013 року, задоволено заяву ФОП ОСОБА_2 від 16.09.2013 року про розстрочення виконання судового рішення та розстрочено виконання постанови Херсонського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2011 року щодо стягнення з ФОП ОСОБА_2 боргу перед бюджетом у розмірі 33 829 грн. строком на три роки із сплатою помісячно грошової суми в розмірі 940 (дев'ятсот сорок) грн.

Відповідно до розрахунку виникнення податкового боргу ФОП ОСОБА_2 по штрафним санкціям за порушення законодавства про патентування, норм регулювання готівки та застосування реєстраторів (КБК 21080900) сума податкового боргу складає 12 354,77 грн., який виник з 19.06.2015 року за рахунок несплати пені, нарахованої згідно ст.129 ПК України.

З метою стягнення з ФОП ОСОБА_2 податкового боргу в сумі 12 247,90 грн., який виник з 16.07.2015 року за рахунок несплаченої пені, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає та враховує наступне.

Спірні правовідносини, які є предметом розгляду у даній справі, врегульовані Податковим Кодексом України від 02.12.2010 року № 2755-VI ( далі - ПК України).

Статтею 20 ПК України передбачено, що контролюючи органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини (п.п. 20.1.34. п. 20.1. цієї статті ПК України).

Відповідно до вимог пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Підпунктом 14.1.39 п.14.1 ст.14 цього Кодексу визначено, що грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Отже, пеня, нарахована на суму грошового зобов'язання, є податковим боргом, який у разі не сплати платником податків підлягає стягненню в судовому порядку.

Питання щодо пені врегульовано главою 12 ПК України.

Відповідно до вимог пп.14.1.162. п.14.1 ст.14 ПК України, пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов'язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.

Згідно до вимог п.129.1.1. ст.129 ПК України нарахування пені розпочинається, зокрема, при нарахуванні суми грошового зобов'язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов'язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Підпунктом 129.3.1 ст.129 ПК України визначено, що нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов'язань.

Отже, у разі якщо пеня нараховується на погашену суму заборгованості, що виникла в результаті визначення контролюючим органом за результатами податкової перевірки, то відповідно контролюючий орган має право нарахувати таку пеню, починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов'язання, визначеного цим Кодексом.

Згідно до вимог п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

ОБҐРУНТУВАННЯ ДОВОДІВ СТОРІН

Як вбачається з даних інтегрованої картки платника податків ФОП ОСОБА_2 за платежем «штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання готівки та застосування реєстраторів (КБК 21080900), станом на 28.02.2018 року обліковується заборгованість в сумі 12 697,39 грн., який складається з залишку не сплаченої пені в сумі 12 697,39 грн. При цьому, предметом стягнення у даній справі є сума несплаченої пені інша, а саме, 12 247,90 грн.

Згідно службової записки начальника управління погашення боргу ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 07.08.2018 року за № 1695/21-22-17-02-18, пеня в сумі 12 247,90 грн. нарахована згідно п.129.1.2 ст.129 ПК України за несвоєчасну сплату податкового боргу, який виник 30.07.2014 року за рахунок несплати узгоджених грошових зобов'язань нарахованих згідно рішення про застосування штрафних санкцій від 30.07.2010 року № на суму 19 147,00 грн. та від 30.07.2010 року № на суму 14 682,00 грн., починаючи з 31.07.2014 року по 12.02.2018 року, що підтверджується витягами з інтегрованих карток по штрафним санкціям за порушення законодавства про патентування, норм регулювання готівки (КБК 21080900) за 2014 - 2018 роки.

Як зазначалось вище, постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 19.09.2011 року у справі № 2-а-4762/10/2170, яка набрала законної сили 14.11.2012 року, відмовлено у задоволені позову ОСОБА_2 до ДПІ у Генічеському районі Херсонської області про визнання протиправними рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 30 липня 2010 року № та № на суму 14 682 грн.

У зв'язку з набранням законної сили вказаного судового рішення, визначені у вказаних рішеннях про застосування штрафних (фінансових) санкцій грошові зобов'язання набувають статусу узгоджених, граничний строк сплати яких становить 24.11.2012 року, після спливу якого і не сплати їх платником податків така сума набуває статусу податкового боргу.

Таким чином, виникнення податкового боргу є юридичним фактом, який пов'язаний із несплатою узгодженої суми грошового зобов'язання протягом установленого строку.

Наявність податкового боргу у ФОП ОСОБА_2 є встановленим фактом, що підтверджується судовим рішенням.

З метою удосконалення оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджету та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 року № 422 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 20.05.2016 року за №751/28881 затверджено Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - Порядок № 422).

Норми вказаного Порядку регулюють облік податків та інших платежів до бюджету, зокрема визначають підстави для внесення до інтегрованої картки платників податків певних показників (зобов'язання, списання, погашення тощо).

Згідно до вимог п.2 Розділу І цього Порядку терміни в ньому вживаються в таких значеннях: інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами.

Відповідно до вимог п.1 Глави 1 Розділу ІІ Порядку № 422 з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками. ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.

Як углядається з наданих до матеріалів справи витягів інтегрованої картки платника податків ФОП ОСОБА_2 по коду платежу «штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання готівки…» встановлено, що датою початку нарахування спірної сумі пені є 30.07.2014 року внаслідок поновлення в обліку виключеного боргу по рішенню про застосування штрафних санкцій (фінансових санкцій) форми «С» № від 30.07.2010 року на суму 12 356,03 грн. та по рішенню про застосування штрафних санкцій (фінансових санкцій) форми «С» № 2 від 30.07.2010 року на суму 19 147,00 грн.

При цьому, представник позивача під час судового засідання суду першої інстанції не зміг пояснити підставу такого внесення до інтегрованої картки саме 30.07.2014 року.

Колегія суддів зазначає, що за результатами судового оскарження вказані суми штрафних санкцій набули статуту узгодженості 14.11.2012 року згідно постанови Херсонського окружного адміністративного суду від 19.09.2011 року.

При цьому, станом на 30.07.2014 року у ФОП ОСОБА_2 обліковувалась переплата у сумі 301,69 грн., що свідчить про відсутність боргу відповідача перед бюджетом за вказаним видом платежу.

Крім того, під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій позивачем не було спростовано довід відповідача про сплату податкового боргу у сумі 33 829,00 грн. відповідно до ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду у справі № 2-а-4762/10/2170, яка набрала законної сили 12.11.2013 року, щодо розстрочення сплати вказаної суми податкового боргу строком на три роки із сплатою помісячно грошової суми в розмірі 940,00 грн.

Натомість, в ході розгляду справи в суді першої інстанції позивачем було визнано, що до інтегрованої картки ФОП ОСОБА_2 не було внесено дані щодо вказаної розстрочки на підставі судового рішення.

При цьому, колегія суддів зазначає, що розділом VI Порядку № 422 врегульовано питання щодо відображення в ІКП (інтегрована картка платника) сум погашення податкового боргу та заборгованості зі сплати єдиного внеску, розстрочення (відстрочення) зобов'язань (боргів), а також списання податкового боргу та заборгованості зі сплати єдиного внеску. Так, пунктом 1 глави 1 вказаного Розділу визначено, зокрема,

- кожний випадок розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань або податкового боргу оформлюється окремим рішенням,

- первинними документами, що є підставою для розстрочення (відстрочення) сплати грошових зобов'язань (податкового боргу) перед бюджетом та скасування наданих розстрочень (відстрочень), є, зокрема, і графік погашення розстрочених (відстрочених) сум боргу, складений на підставі рішення суду або відповідного закону, що передбачає надання платнику податків розстрочення (відстрочення).

- в інформаційну систему органів ДФС заносяться дані щодо наданих платнику податків розстрочок (відстрочок) грошових зобов'язань (податкового боргу), зокрема, рішення суду, відповідного закону, що передбачає надання платнику податків розстрочення (відстрочення).

На підставі показників «період надання розстрочення (відстрочення)» та «кількість термінів розстрочення (відстрочення)» інформаційна система автоматично розраховує графік погашення сум розстрочених (відстрочених) грошових зобов'язань (податкового боргу).

З огляду на викладене, позивачем не доведено наявність у відповідача спірної суми податкового боргу 12 247,90 грн., яка складається з пені, нарахованої відповідно до вимог ст.129 ПК України, оскільки надані до матеріалів справи докази не підтверджують правомірність її нарахування та не спростовують доводи ФОП ОСОБА_2, викладені у відзиві на позов.

При цьому, колегія суддів не погоджується з доводом відповідача щодо не віднесення до поняття податковий борг суми штрафних (фінансових) санкцій, нараховані за рішеннями про застосування штрафних (фінансових санкцій), у розумінні Закону України «Про погашення зобов'язань перед бюджетом та державними цільовими фондами» № 2181, який був чинний на момент їх прийняття, та ПК України, оскільки вказане спростовується вищевказаними приписами Податкового кодексу України та судовими рішеннями, якими було стягнуто з ФОП ОСОБА_2 саме податковий борг, який виник внаслідок не сплати штрафних (фінансових) санкцій за відповідними рішеннями і сплата якого була розстрочена.

Відповідно до вимог ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оскільки, факт наявності у відповідача станом на 28.02.2018 року суми несплаченої пені у розмірі 12 697,39 грн. підтверджено відомостями з інтегрованої картки вказаного платника податків, проте дії податкового органу по нарахуванню вказаної суми пені є необґрунтованими та такими, що не відповідають приписам чинного податкового законодавства, тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до вимог ч.2 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що судове рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Позивач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію суду не доказав та не обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2018 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Кравченко К.В. Вербицька Н. В.