Справа № 308/8995/17
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 року № 857/1039/19
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Курильця А.Р., Мікули О.І.,

при секретарі судового засідання - Пильо І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 квітня 2018 року у справі №308/8995/17 (суддя Бенца К.К., м.Ужгород, повне судове рішення складено 20 квітня 2018 року) за його позовом до виконувача обов'язки заступника начальника Закарпатської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням Уретій Сергія Володимировича про визнання дій протиправними, скасування постанови про порушення митних правил та накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі, -

ВСТАНОВИВ:

Ще у вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до виконувача обов'язки заступника начальника Закарпатської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням Уретій С.В. (далі - заступник начальника, Митниця відповідно) в якому просив визнати дії відповідача пов'язані із складанням постанови в справі про порушення митних правил від 21.06.2017 №1484/30500/17 (далі - Постанова) незаконними та протиправними; скасувати Постанову та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю складу правопорушення.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 квітня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги наводячи окремі обставини справи вказує, на те, що у нього немає можливості виконати вимоги частини першої статті 95 Митного кодексу України (далі - МК), так як транспортний засіб знаходиться на ремонті через поломку двигуна про, що ним було повідомлено інспектора митниці перед початком складання протоколу про адміністративне правопорушення. Зазначає, що йому не було відомо про розгляд відносно нього справи про порушення митних правил, крім того, вважає, що Митницею пропущено строк накладення адмністративного стягнення, так як порушення передбачене частиною третьою статті 470 МК не є триваючим.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Учасники справи, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином у порядку визначеному статтею 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 КАС, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач допустив правопорушення, передбачене частиною третьою статті 470 МК, яке слід вважати триваючим і закінченим з моменту його виявлення під час здійснення митних процедур.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 10.06.2017 державним інспектором Митниці Киретів І.Я. було складено протокол про порушення митних правил №1484/30530000/17 щодо ОСОБА_1 у якому зафіксовано, що в ході перевірки бази даних Єдиної Автоматизованої Інформаційної Системи Держмитслужби (далі - АМСО) позивач 16.03.2016 о 23/02 год, через митний пост «Вилок» Митниці ввіз на митну територію України транспортний засіб марки «AUDI A6» р.н.Республіки Словаччина НОМЕР_1 (далі - ТЗ) в митному режимі «транзит». Згідно даних АСМО зазначений транспортний засіб з митної території України станом на 10.06.2017 не вивозився та у інший митний режим, згідно законодавства, не поміщений.

Відтак, позивач перевищив встановлений статтею 95 МК строк доставки автомобіля більше ніж на 10 діб, чим порушено вимоги частини третьої статті470 МК.

В поясненнях до Протоколу ОСОБА_1 вказав, що даний автомобіль знаходиться на ремонті, однак жодних підтверджуючих документів не надав (а.с.73-74, 79-80).

За даними Протоколу розгляд справи про порушення митних правил призначений на 21.06.2017 об 11/00 год.

Протокол складався в присутності позивача та був ним підписаний. Згідно заяви від 10.06.2017 апелянт зазначив, що йому відомо про розгляд справи про порушення митних правил та просив розглядати справу у його присутності (а.с.77, 83).

На підставі вказаного Протоколу, відповідачем 21.06.2017 було прийнято Постанову, якою позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною третьою статті 470 МК та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн (а.с.21-23).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 95 МК (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Згідно з частиною другою вказаної статті до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається: 1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу; 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

Відповідно до частини третьої статті 470 МК перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 192 МК встановлено, що якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці.

При цьому перевізник зобов'язаний: 1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; 2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

У своїй позовній заяві позивач звертає увагу на те, що у нього не було можливості виконати вимоги строку транзитного перевезення передбаченого статтею 95 МК оскільки ТЗ, що був ним ввезений на митну територію України перебував у несправному стані. Вказує, що ним до Митниці подавалось повідомлення про знаходження ТЗ на ремонті на станції технічного обслуговування (далі - СТО) та додає таке повідомлення та копію конверта, яким таке повідомлення, зі слів апелянта надсилалось.

Попри це, необхідно зауважити, що із копії долученого конверта не можливо встановити, що такий направлявся саме митниці, адже одержувача в ньому не зазначено, лише відправник (позивач).

Крім того, Митниця не визнає факт отримання такого повідомлення та вказує, що жодних документів від позивача, які б підтверджували поломку ТЗ вони не отримували.

Також, як уже було встановлено вище апелянту було достовірно відомо про дату розгляду справи про порушення митних правил, однак жодних документів, які підтверджували поломку ТЗ ним до початку розгляду справи Митниці не подавалось.

Інформаційні довідки від приватного підприємця Параска С.І. в СТО якого, з пояснень позивача знаходиться його ТЗ, він почав подавати до суду першої інстанції 10.11.2017.

Відтак, із встановлених обставин, можна дійти висновку про те, що ОСОБА_1, не вжив всіх необхідних заходів щодо термінового повідомлення найближчого органу доходів і зборів про обставини, що стали перешкодою для доставки ТЗ в строки встановлені пунктом 1 частини першої статті 95 МК до органу призначення та не надав, в тому числі і до моменту прийняття оскаржуваної Постанови, документів, які би свідчили про технічний стан та місцезнаходження ТЗ.

Відповідно до частини першої статті 467 МК якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі правопорушення митних правил, у тому числі передбачені статями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 посилаючись на вищевказану норму статті 467 МК зазначає, що диспозиція вказаної статті містить вичерпний перелік триваючих правопорушень (статті 469, 477-481, 485 МК), в який не входить порушення митних правил, передбачене ст.470 МК.

Проте, апеляційний суд звертає увагу, що стаття 467 МК не дає вичерпного переліку триваючих правопорушень, а лише констатує приналежність до таких порушень, у тому числі тих, що передбачені ст.ст.469, 477-481, 485 МК, а тому накладення стягнення за порушення митних правил, передбачене частиною третьою статті 470 МК не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення є обґрунтованим за наявності підстав віднесення його до категорії триваючих.

Враховуючи те, що факт виявлення правопорушення мав місце 10.06.2017, то оскаржувана Постанова винесена в межах встановленого законом шестимісячного строку накладення адміністративного стягнення.

Вказана позиція, у розглядуваній категорії справ, підтримується Верховним Судом у постанові від 17 жовтня 2018 року №К/9901/36700/18.

Згідно із статтею 523 МК від імені митниць справи про порушення митних правил розглядаються керівниками цих митниць або їх заступниками, а від імені центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, - посадовими особами, уповноваженими на це відповідно до посадових інструкцій, або іншими особами, уповноваженими на це керівником центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Посилання апелянта на те, що відповідач не мав права розглядати справу про порушення митних правил, оскільки вищенаведеною нормою не передбачено можливість розгляду справ посадовими особами Митниці з приставкою «в.о.» не приймаються до уваги апеляційним судом, оскільки такі є надумані та зроблені внаслідок довільного і неправильне трактування вимог законодавства.

Крім того, безпідставними є доводи скаржника про те, що норми частини третьої статті 470 МК не поширюються на транспортні засоби особистого користування, оскільки у разі перевищення строку транзитного перевезення передбаченого пунктом 1 частини першої статті 95 МК відповідальність настає за перевищення такого строку щодо транспортних засобів комерційного призначення.

Водночас норми вказаної статті передбачають відповідальність і за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, тобто будь-яких рухомих речей, у тому числі тих, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі (пункт 57 частини першої статті 4 МК). Поняття «транспортний засіб особистого користування» охоплюється поняттям «товар», оскільки він є рухомою річчю.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо правомірності прийняття оскаржуваної Постанови та відмови у задоволенні позову з наведених вище мотивів.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги вищенаведених норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанцій, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 квітня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. Я. Качмар
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула