Справа № 280/5361/18
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

24 січня 2019 року о/об 12 год. 15 хв.Справа № 280/5361/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прасова О.О. при секретарі Агаєві Р.А., розглянувши у місті Запоріжжі за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1; ІНФОРМАЦІЯ_1)

до Енергодарського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (71503, Запорізька область, м.Енергодар, вул.Українська, буд.4-А, офіс 2; )

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1І.) до Енергодарського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач, Енергодарське ОУПФУ в Запорізькій області), в якому позивач просить суд: 1) визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в здійсненні перерахунку позивачу пенсії за віком, із зарахуванням до загального стажу періоду роботи в птахоколгоспі "Ювілейний" з 24.08.1977 по 18.05.1979; 2) зобов'язати відповідача провести перерахунок пенсії позивачу зарахувавши до загального трудового стажу період роботи в птахоколгоспі "Ювілейний" з 24.08.1977 по 18.05.1979.

У позові позивач зазначив, що перебуває на обліку в Енергодарському ОУПФУ в Запорізькій області та отримує пенсію за віком. В листопаді 2018 року позивач звернувся до Енергодарського ОУПФУ в Запорізькій області з заявою про перерахунок пенсії, оскільки не враховано до стажу роботи період роботи з 24.08.1977 по 19.06.1984. Листом №318/К-1 від 10.11.2018 Енергодарське ОУПФУ в Запорізькій області відмовило позивачу в перерахунку пенсії за віком з посиланням на те, що запис №1 в трудовій книжці серії БТ-І №0632618 містить виправлення, а довідка від 12.10.2017 за №143, видана сільськогосподарським виробничим кооперативом «Ювілейний», видана органом, що знаходиться на тимчасово окупованій території України. При цьому, посилається на ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території». Позивач зазначає, що відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. У разі відсутності трудової книжки або допущенні порушення під час її ведення (відсутність потрібних записів, їх невідповідність існуючим вимогам тощо) необхідно керуватися «Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за №637 (зі змінами). «Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за №637, передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Отже, уточнюючі довідки мають прийматися як підтвердження трудового стажу лише за відсутності таких записів у трудовій книжці. Проте, у трудовій книжці позивача відповідні записи наявні. Позивач вважає дії відповідача неправомірними, оскільки документи, надані до Енергодарського ОУПФУ в Запорізькій області в повній мірі підтверджують його стаж роботи у період з 24.08.1977 по 19.06.1984 в птахоколгоспі «Ювілейний» на посаді оператора ПТФ. Посилання відповідача на ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» неправомірні, оскільки дана стаття вказаного Закону стосується «будь-яких органів, їх посадових та службових осіб на тимчасово окупованій території», а довідка видана підприємством - Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Ювілейний», котрий є суб'єктом підприємницької діяльності.

Позивач просив позов задовольнити.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що пенсія за віком позивачу призначена з 21.09.2017 відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Страховий стаж позивача обчислений відповідно до даних трудової книжки та даних Реєстру застрахованих осіб. В наданій позивачем трудовій книжці (запис №1) у записі про період роботи в птахорадгоспі «Ювілейний» наявні виправлення. За наданими позивачем копіями документів: Наказ про прийняття на роботу від 24.06.1977 за №214 який виданий ОСОБА_1 на посаді оператора ПТФ, що не відповідає записам трудової книжки (запис №1 - прийнятий електромонтером 3 розряду); Довідка №143 від 12.10.2017 видана Сільськогосподарським виробничим кооперативом Ювілейний який знаходиться на території с.Зернове Сакського району АР Крим. Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 за №1207-VІІ територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя є тимчасово окупованою територією України. Згідно з ст.9 цього Закону будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або посадовими особами на тимчасово окупованій території, є недійсним і не створює правових наслідків. Враховуючи вишевикладене, відповідач вважає, що відсутні підстави для зарахування до загального трудового стажу період роботи позивача в птахоколгоспі «Ювілейний».

Відповідач проти позову заперечував.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з'ясував наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком з 21.09.2017 відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідачем при призначенні пенсії позивачу не враховано трудовий стаж за період з 24.08.1977 по 19.06.1984 на підставі трудової книжки, Наказу №214 від 24.08.1977 про прийняття на роботу ОСОБА_1, Наказу №97-А від 19.06.1984 про звільнення ОСОБА_1 та Довідки виданої Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Ювілейний», оскільки: у трудовій книжці наявні виправлення; у Наказі про прийняття на роботу від 24.06.1977 №214 зазначено про прийняття ОСОБА_1 роботу на посаду оператора ПТФ, що не відповідає записам трудової книжки (згідно з записом 1 - ОСОБА_1 прийнятий електромонтером 3 розряду); Довідка №143 від 12.10.2017 видана Сільськогосподарським виробничим кооперативом Ювілейний який знаходиться на тимчасово окупованій території України.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом (ст.46 Конституції України).

Згідно з ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Відповідно до ч.1-ч.2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Andrejeva v. Latvia» (п.77 рішення Великої палати Європейського суду з прав людини від 18.02.2009), стаття 1 Протоколу №1 до Конвенції не накладає ніяких обмежень на свободу держави, що ратифікувала Конвенцію, приймати рішення про те, чи створювати якусь схему соціального забезпечення, або обирати тип або розмір виплат, які надаються відповідно до будь-якої такої схеми. Однак якщо в державі існують чинні законодавчі норми, що передбачають такі виплати на основі права на соціальну підтримку - незалежно від того, чи обумовлені вони попередньою сплатою внесків - ці норми слід вважати такими, що створюють майновий інтерес, що потрапляє в сферу дії статті 1 Протоколу №1 до Конвенції для осіб, що відповідають пропонованим до благоотримувачам вимогам.

У справі «Будченко проти України» (рішення від 24.04.2014, заява №38677/06) Європейський суд з прав людини нагадав, що якщо у Договірній державі є чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати (обумовлені чи не обумовлені попередньою сплатою внесків), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, відносно осіб, які відповідають її вимогам.

Отже, враховуючи те, що майновий інтерес позивача ґрунтується на положеннях чинного законодавства, зокрема, Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», стандарти Європейського суду з прав людини можуть і повинні бути застосовані до цього випадку.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі «Ковач проти України» від 07.02.2008, п.59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19.10.2004, п.50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13.01.2011, п.54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014, тощо).

Більше того, відповідно до ст.14 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

У ст.1 Протоколу №12 до цієї Конвенції передбачена загальна заборона дискримінації: «1.Здійснення будь-якого передбаченого законом права забезпечується без дискримінації за будь-якою ознакою, наприклад за ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національної меншини, майнового стану, народження або за іншою ознакою. 2.Ніхто не може бути дискримінований будь-яким органом державної влади за будь-якою ознакою, наприклад за тими, які зазначено в пункті 1».

Слід відзначити, що дискримінація може бути прямою (різне поводження до людей в однаковій ситуації) та непрямою (однакове поводження з людьми, незважаючи на те, дехто з них знаходиться в певній особливій ситуації).

Так, у справі «Тлімменос проти Греції» (Thlimmenos v. Greece, рішення від 06.04.2000, заява № 34369/97) Європейський суд з прав людини наголосив, що згідно зі статтею 14 Конвенції право не зазнавати дискримінації у користуванні правами, гарантованими Конвенцією, порушується, коли Держави ставляться по-різному до осіб в аналогічних ситуаціях, не забезпечуючи при цьому об'єктивного та розумного виправдання. Однак це не єдиний аспект заборони дискримінації у статті 14 Конвенції. Право не зазнавати дискримінації у користуванні правами, гарантованими Конвенцією, також може бути порушене, коли Держави, не маючи об'єктивних і розумних підстав, не застосовують різний підхід до осіб, які перебувають у ситуаціях, що істотно відрізняються.

Аналогічний підхід закріплено в національному праві.

Так, відповідно до ст.5 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» формами дискримінації є: пряма дискримінація, непряма дискримінація, підбурювання до дискримінації, пособництво у дискримінації, утиск.

Згідно з ст.1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» непряма дискримінація - ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об'єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Саме в такій особливій ситуації опинився позивач у цій справі, який раніше працював на підприємстві, яке знаходяться на території Автономної Республіки Крим і є тимчасово окупованою територією України.

Слід зазначити, що відповідач відмовляється визнати трудовий стаж позивача на тій підставі, що надану позивачем довідку, яка була видана юридичною особою, що залишилася на тимчасово окупованій території України, відповідач не врахував як таку, що видана незаконно.

Разом із тим, ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності такої книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Отже, основним документом який підтверджує наявний трудовий стаж є трудова книжка і лише за її відсутності або відсутності у трудовій книжці відповідних записів, приймають уточнюючі довідки про періоди роботи не зазначені у трудовій книжці.

Суд оглянув наявні записи у трудовій книжці позивача БТ-І №0632618, якою підтверджується факт роботи позивача в птахорадгоспі «Ювілейний» у період з 24.08.1977 по 19.06.1984.

Необхідно зазначити, що наявність у трудовій книжці записів, які працівником кадрової служби юридичної особи внесені із виправленнями при заповненні трудової книжки, не можуть слугувати підставою позбавлення позивача частини трудового стажу.

При цьому, у трудовій книжці позивача БТ-І №0632618 зазначено, що датою заповнення даної трудової книжки є 24.08.1977 та позивач прийнятий на роботу до птахорадгоспу «Ювілейний» на підставі Наказу від 24.08.2017 за №214.

Звідси, суд вважає, що виправлення у даті прийняття позивача на роботу до птахорадгоспу «Ювілейний» у вказаній трудовій книжці - на «24.08.1977» відповідає фактичним обставинам, оскільки не суперечить іншим записам трудової книжки, вчиненим без виправлень.

Стосовно зазначення різних посад у трудовій книжці позивача БТ-І №0632618 та Наказі від 24.08.1977 за №214, то суд приймає до уваги відомості наведені у трудовій книжці позивача БТ-І №0632618, оскільки вона є основним документом який підтверджує наявний трудовий стаж.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що наявними доказами, які знаходяться у матеріалах справи, підтверджується стаж роботи ОСОБА_1 у птахорадгоспі «Ювілейний» у період з 24.08.1977 по 19.06.1984.

Крім того, у п.136 рішення у справі «Мозер проти Республіки Молдова та Росії» від 23.02.2016 Європейський суд з прав людини Суд наголосив на необхідності уникнення вакууму в системі захисту прав людини, і, отже, важливість забезпечення того, щоб передбачені Конвенцією права були захищені на всій території всіх Договірних Сторін, навіть на територіях, які фактично знаходяться під контролем іншої Договірної Сторони, наприклад, через підпорядковану місцеву адміністрацію (див. Cyprus v. Turkey, згадане вище, п.78).

З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими.

У ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з позовної заяви та звернення позивача до Енергодарського ОУПФУ в Запорізькій області, матеріалів справи, спірним періодом трудового стажу є період роботи позивача з 24.08.1977 по 19.06.1984 у птахорадгоспі «Ювілейний». Даним обставинам відповідачем надана оцінка, про що свідчить зміст заяви позивача від 02.11.2018 та відповіді відповідача від 19.11.2018 за №318/К-1.

При цьому, сторонами у документах подекуди помилково зазначається «птахоколгосп» замість правильного «птахорадгосп».

Беручи до уваги наведене та приписи ч.2 ст.9, ч.2 ст.245 КАС України, суд для ефективного захисту прав та інтересів позивача вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог і визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку позивачу пенсії за віком із зарахуванням до загального стажу періоду роботи в птахорадгоспі "Ювілейний" з 24.08.1977 по 19.06.1984 та зобов'язати відповідача провести перерахунок пенсії позивачу, зарахувавши до загального трудового стажу позивача період його роботи в птахорадгоспі "Ювілейний" з 24.08.1977 по 19.06.1984.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Доводи відповідача не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи (ч.1 ст.132 КАС України).

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 143, 243-246, 263 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними дії Енергодарського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (71503, Запорізька область, м.Енергодар, вул.Українська, буд.4-А, офіс 2; ) щодо відмови в здійсненні перерахунку ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1; ІНФОРМАЦІЯ_1) пенсії за віком, із зарахуванням до загального стажу періоду роботи в птахорадгоспі "Ювілейний" з 24.08.1977 по 19.06.1984.

Зобов'язати Енергодарське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (71503, Запорізька область, м.Енергодар, вул.Українська, буд.4-А, офіс 2; ) провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1; ІНФОРМАЦІЯ_1), зарахувавши до загального трудового стажу період роботи в птахорадгоспі "Ювілейний" з 24.08.1977 по 19.06.1984.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1; ІНФОРМАЦІЯ_1) з бюджетних асигнувань Енергодарського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (71503, Запорізька область, м.Енергодар, вул.Українська, буд.4-А, офіс 2; ) судові витрати у сумі 704 грн. 80 коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.255 КАС України.

Рішення суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.292, 295, 297 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 24.01.2019.

Суддя О.О. Прасов