Справа № 815/1433/18
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2019-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2019 р.м.ОдесаСправа № 815/1433/18

Категорія: 8.3 Головуючий в 1 інстанції: Бойко О.Я.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача - Шляхтицького О.І.,

суддів: Потапчука В.О., Семенюка Г.В.,

при секретарі - Ханділян Г.В.,

за участю : представника позивача - ОСОБА_2,

представника Головного управління ДФС в Одеській області - Тарановського Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 липня 2018 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними податкових повідомлень-рішень від 22.02.2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У квітні 2018 року ФОП ОСОБА_4 звернувся з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 22.02.2018 № (форма «С»), яким застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності: 17000,00 грн. (Сімнадцять тисяч гривень 00 коп.); визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 22.02.2018 № (форма «С»), яким застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності: 4050,00 грн. (Чотири тисяч п'ятдесят гривень 00 коп.).

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що ГУ ДФС в Одеській області здійснило фактичну перевірку позивача, а саме кафе «Голод» тривалістю 10 діб з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та пального.

За наслідками перевірки відповідач склав акт перевірки №59/15-32-40/НОМЕР_1 від 29.01.2018 р., в якому викладені виявлені порушення з боку позивача.

12.02.2018 р. позивач надав свої письмові заперечення до акту перевірки.

13.03.2018 р. позивач отримав від податкового органу висновок до заперечення на акт фактичної перевірки ФОП ОСОБА_4 від 29.01.2018 р. №59/15-32-40/НОМЕР_1, яким йому відмовлено в задоволенні викладених вимог у прохальній частині заперечення.

На підставі акту перевірки відповідач прийняв податкові повідомлення рішення від 22.02.2018 №, №, які позивач отримав 13.03.2018 р.

Також позивач зазначав, що 03.01.2018р. уклав договір №831 про надання послуг з поводження з відходами. 05.03.2018 року за актом приймання-передачі передав алкогольну продукцію без акцизних марок на утилізацію.

Позивач вважав податкові повідомлення-рішення та інші акти відповідача протиправними, так як вони ґрунтуються на незаконних та безпідставних висновках, викладених в акті перевірки, а тому належать до скасування.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 липня 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду ФОП ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, у зв'язку з чим просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

Так, зокрема, апелянт наполягав на тому, що суд першої інстанції в порушення приписів статей 72,75 ,77 КАС України помилково послався на фотофіксацію, здійсненою посадовими особами відповідача, оскільки Акт перевірки не містить в собі посилання на той факт , що під час перевірки була здійснена фотофіксація.

Фотографії та їх фотокопії зображень не є достовірними та належними доказами, оскільки відсутні будь-які дані щодо осіб, які фіксували вказані зображення, за якою адресою та за яких обставин вчинено вказану фотофіксацію , на який пристрій .

Апелянт не погоджується із тим фактом, що позивач відвідував Управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ГУ ДФС, оскільки у відповідних записах відповідача різняться паспортні дані.

З приводу пояснювальної записки бармена ОСОБА_5 апелянт зазначав, що він не знаходиться у правовідносинах із відповідачем.

Також представник апелянта акцентував увагу суду на тому, що позивач не є суб'єктом відповідальності у відповідності до статі 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а відтак не може нести відповідальність за неведення обліку запасів товарів.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її часткового задоволення.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що 26.12.2017 р. ГУ ДФС в Одеській області з метою здійснення контролю дотримання вимог діючого законодавства у сфері обігу підакцизних товарів, ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, наявності ліцензій, свідоцтв, прийняло наказ №7077 «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_4.».

Перевірка кафе «Голод» проведена за адресою: м. Одеса, вул. Катерининська, 14.

За результатами перевірки відповідач склав акт (довідку) від 29.01.2018 р. №59/15-32-40/НОМЕР_1, в якому зробив висновок про порушення позивачем пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» а саме не ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, та статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а саме зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка.

12.02.2018 р. позивач подав до ГУ ДФС в Одеській області заперечення до акту перевірки 29.01.2018 р. №59/15-32-40/НОМЕР_1.

19.02.2018 р. за №45/15-32-40-03/НОМЕР_1 відповідач склав висновок на заперечення, в якому зазначив, що дії посадових осіб ГУ ДФС в Одеській області є правомірними, висновки є обґрунтованими.

На підставі акту перевірки відповідач прийняв податкові повідомлення рішення:

- № від 22.02.2018 р., яким встановлено позивачу за платежем адміністративні штрафи та інші санкції у розмірі 17 000,00 грн.;

- № від 22.02.2018 р., яким встановлено позивачу за платежем штрафні санкції за порушення законодавства про застосування реєстраторів розрахункових операцій у розмірі 17 000,00 грн.;

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з правомірності податкового повідомлення-рішення про застосування фінансових санкцій за реалізацію та зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка, що є порушенням частини четвертої статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів», та податкового повідомлення-рішення, яким визначено суму штрафних санкцій за ведення з порушенням порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів за місцем їх реалізації та зберігання, що є порушенням пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Колегія суддів частково не погоджується із цими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

З приводу податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 22.02.2018 № (форма «С»), яким застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності: 17000,00.

За змістом пункту 21.1 статті 21 Податкового Кодексу України від 02.10.2012 року № 2755-VІ ( далі - ПК України) посадові особи контролюючих органів зобов'язані, зокрема: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України, визначені в Законі України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Статтею 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року481/95-BP (далі - Закон N 481/95-BP ) передбачено маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів"

На підставі частини 4 статті 11 Закону N 481/95-BP, алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до статті 17 Закону N 481/95-BP встановлено відповідальність за порушення норм цього Закону.

За змістом частини 2 статті 17 Закону N 481/95-BP до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, або з використанням тари, що не відповідає вимогам, визначеним частиною першою статті 11 цього Закону, - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Таким чином, вказаною нормою передбачена відповідальність, зокрема за виробництво, зберігання, транспортування, реалізацію алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка.

Згідно приписів підпункту 226.6, 226.7 статті 226 Податкового Кодексу України від 92.12.20110 року №2755-VІ (далі - ПК України) маркуванню підлягають усі алкогольні напої з вмістом спирту етилового понад 8,5 відсотка об'ємних одиниць. Маркування вироблених в Україні алкогольних напоїв із вмістом спирту етилового до 8,5 відсотка об'ємних одиниць не здійснюється. Кожна марка акцизного податку на алкогольні напої повинна мати окремий номер, місяць і рік випуску марки та позначення про суму сплаченого акцизного податку за одиницю маркованої продукції, крім суми акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі алкогольних напоїв.

За правилами пункту 226.9. статті 226 ПК України вважаються такими, що немарковані алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку; алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Так, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції з того приводу, що зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка: 1 пляшки шампанського «Drappier Charlesde Gaulle» місткістю 0,75 л., міцністю 12% та 1 пляшки шампанського «Drappier Carted'Or» місткістю 0,75 л., міцністю 12% було встановлено безпосередньо в барі кафе «Голод» підтверджуються доказами: пояснювальною запискою бармена ОСОБА_5, фіксацією правопорушення у відомості за підписом бармена ОСОБА_5, а також фото таблицею.

Вирішуючи спірне питання щодо належності та допустимості доказів , суд зазначає, що відповідно до статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Порядок ведення фотофіксації під час проведення податкової перевірки не регламентований законом і зазвичай самостійно не може слугувати доказом порушення податкового законодавства, у тому числі, і коли він не містить інформацію про дату, місце проведення та хто її здійснював.

Натомість, на переконання суду, він може бути врахований як доказ поряд з іншими, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин у справі, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 76 КАС України).

При цьому суд враховує, що позивач, під час допиту його у якості свідка, підтвердив, що на даному для огляду фото (а.с. 63) зображена барна стійка бару "Голод", на якій знаходиться алкогольна продукція без акцизних марок.

Також ОСОБА_4 підтвердив, що бармен ОСОБА_5 був його робітником і саме він спілкувався із робітниками податкового органу під час проведення перевірки.

Те, що позивач був ознайомлений з Актом перевірки, свідчать відповідні підписи бармена ОСОБА_5, як особи, яка була уповноважена здійснювати господарські операції пов'язані з матеріальними ресурсами позивача.

Отже, на переконання суду, наведені вище докази у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність факту зберігання алкогольних напоїв без акцизних марок.

Конструкція норми абзацу одинадцятого частини другої статті 17 Закону N 481/95-BP не передбачає умисну форму вини суб'єкта господарювання. Сам факт реалізації та/або зберігання суб'єктом господарювання алкогольних напоїв без марок акцизного податку (немарковані) тягне юридичну відповідальність останнього у передбаченому законом розмірі.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 14 серпня 2018 року, № судового рішення в ЄДРСРУ 75906032.

Таким чином, на підставі викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 22.02.2018 № (форма «С»). про застосування фінансових санкцій за реалізацію та зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка, що є порушенням частини четвертої статті 11 Закону N 481/95-BP.

З приводу податкового повідомлення-рішення, яким визначено суму штрафних санкцій за ведення з порушенням порядку, встановленого законодавством, обліку товарних запасів за місцем їх реалізації та зберігання, що є порушенням пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» слід зазначити про таке.

Загальні умови і порядок контролю за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги) встановлені Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» № 265/95-ВР від 6 липня 1995 року (далі - Закон № 265/95-ВР).

При перевірці позивача на предмет додержання вимог Закону № 265/95-ВР перевіряючими встановлено факт неведення останнім обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, зокрема відповідно до додатку перевірки зафіксована відсутність накладних по алкогольним напоям: ром «Тройс Рівєра Бланк» 1 л., 65%; Лікер «Малібу» 1 л., 21%; віскі «БалантайсГорайзер» 0,7 л. 35%.

Натомість відповідно до статті 20 Закону № 265/95-ВР до суб'єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Як встановлено у судовому засіданні позивач є платником єдиного податку та не зареєстрований платниками податку на додану вартість.

За таких обставин оспорюване податкове повідомлення-рішення слід визнати протиправним та скасувати.

Суд першої інстанції вищенаведені висновки не врахував та помилково дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи позивач частково довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доводи апеляційної скарги.

Доводи апелянта, що алкогольна продукція без марок акцизного податку зберігалась у підсобному приміщенні та не була призначена до продажу, а для утилізації спростовуються пояснювальною запискою бармена ОСОБА_5 (а.с. 61), фіксацією правопорушення у відомості за підписом бармена ОСОБА_5 (а.с. 60), а також фото таблицею (а.с.63).

З приводу доводів апеляційної скарги, що дійсно в підсобному приміщенні кафе "Голод" знаходилась алкогольна продукція, а не зберігалась як це зазначено а Акті, що була вилучена позивачем з обороту відразу після іі виявлення з метою повернення її постачальнику, а в подальшому з метою утилізації, у зв'язку з чим був укладений договір №831 на надання послуг з поводженням з відходами від 03.01.2018 року (а.с.32-37) слід зазначити таке.

Так, відповідно додатку до акту перевірки від 29.01.208р. згідно з накладними позивач придбав вказані вище алкогольні напої 13.10.2017 р.

Відповідно до акту приймання-передачі фактично позивач передав продукцію для знищення тільки 05.03.2017р. Отже, судом встановлено, що з моменту придбання та передачі для утилізації алкогольна продукція без марок акцизного податку зберігалася у позивача протягом майже 5-ти місяців підряд. Враховуючи також той факт, що, як вже було встановлено судом, зазначена алкогольна продукція під час перевірки була виявлена безпосередньо в барі, а не в підсобному приміщенні, колегія суддів вважає, що вона знаходилася на зберіганні та була призначена для продажу, що є порушенням податкового законодавства.

Окрім того, відповідно до договору з ТОВ «Науково-виробнича компанія «Укрекопром» про надання послуг з поводження з відходами №831, суд встановив, що він був укладений 03.01.2018р. ( а.с. 32-37).

За пунктом 1.1 цього договору виконавець на умовах, передбачених цим договором, здійснює комплекс послуг з поводження з небезпечними відходами, що утворюються в результаті господарської діяльності.

Відповідно до статі 1 Закону України "Про відходи" від 5 березня 1998 року N 187/98-ВР небезпечні відходи - відходи, що мають такі фізичні, хімічні, біологічні чи інші небезпечні властивості, які створюють або можуть створити значну небезпеку для навколишнього природного середовища і здоров'я людини та які потребують спеціальних методів і засобів поводження з ними;

Вказаний Закон встановлює особливі умови щодо поводження з небезпечними відходами, зокрема, і особливий порядок транспортування.

Таких доказів щодо належного поводження з зазначеними видом відходів позивачем не надано.

Окрім того, питання щодо поводження з акцизним товаром у якого пошкоджена марка акцизного збору регламентується пунктом 226.3 статі 226 Податкового кодексу України, якою визначено, що виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюються відповідно до положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Механізм повернення невикористаних непошкоджених та невикористаних пошкоджених акцизних марок для їх подальшого знищення визначено пунктами 25, 26, 27, 29 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року N 1251 (далі - Положення).

Так, марки, не використані для маркування товарів у зв'язку з пошкодженням, приймаються від покупців марок для утилізації з відшкодуванням фактично сплачених сум податку. Плата за марки поверненню не підлягає. Сплачена сума акцизного податку відшкодовується покупцям марок або за їх бажанням зараховується в рахунок майбутніх платежів.

Оформлені належним чином пошкоджені марки разом з реєстром марок повертаються їх продавцю. Продавець складає акт про знищення пошкоджених марок. Перший примірник акта разом із заявою платника про повернення сплаченої суми акцизного податку або про зарахування її в рахунок майбутніх платежів залишається у продавця марок.

У разі неможливості вирівнювання пошкоджених автоматом з наклеювання марок і наклеювання їх на окремому аркуші паперу на підприємстві-виробнику утворюється комісія, яка складає акт про списання таких марок. В акті обов'язково зазначається фактична кількість пошкоджених автоматом марок. До складу зазначеної комісії включається представник територіального органу ДФС за місцезнаходженням виробника (голова комісії) і представник відповідної місцевої держадміністрації.

Саме такі дії відповідача, з огляду на Конструкцію норми абзацу одинадцятого частини другої статті 17 Закону N 481/95-BP, можуть свідчити про відсутність складу адміністративно-господарського правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 17 Закону 481/95-BP.

Наявність заперечень позивача на акт перевірки від 29.01.2018р. спростовують його твердження про відсутність в нього змоги скористатися правом надати пояснення та документи до податкового органу.

Як встановлено в ході судового розгляду, контролюючий орган не позбавляв позивача права ознайомитись з матеріалами перевірки, надати вмотивовані пояснення та документи, щодо фактів, викладених в акті, що також спростовує доводи викладені позивачем в апеляційній скарзі.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 08 травня 2018 року, № судового рішення в ЄДРСРУ 73844137.

Доводи апелянта, що акт перевірки не містить в собі посилання на той факт, що представниками відповідача була проведена фотофіксація місця зберігання алкогольної продукції без марок акцизного податку, а самі фотознімки не містять посилання на місце зберігання алкогольної продукції спростовуються наступним.

Слід зазначити, що за результатами перевірки відповідач склав акт (довідку) від 29.01.2018 р. №59/15-32-40/НОМЕР_1, в якому було встановлено не ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації та зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка.

Акт перевірки - службовий документ, який стверджує факт проведення невиїзної документальної або виїзної планової чи позапланової перевірки фінансово-господарської діяльності суб'єкта господарювання і є самостійним носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання.

При цьому фотофіксація місця зберігання алкогольної продукції є лише допоміжним, факультативним засобом доказової бази виявлених порушень позивача, а, отже, враховуючи відсутність жодних протиріч чи невідповідностей зі встановленими в акті перевірки обставинами, відсутні підстави не брати їх до уваги.

Стосовно доводів, що ревізорами не дотримані норми вимог законодавства, яким регулюється фіксація та вилучення з вільного обігу алкогольної продукції, колегія суддів критично їх оцінює, оскільки позивач вказує на процедурне порушення оформлення факту зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка, не надавши доказів спростування самого факту наявності такого порушення.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 17 квітня 2018 року, № судового рішення в ЄДРСРУ 73487099.

Окрім того, з приводу допустимості зазначеного доказу суд висловився у мотивувальній частині постанови.

Не впливають на вказаний висновок також заперечення апелянта на факт відвідування позивачем управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ГУ ДФС в Одеській області 26.01.2018 р. для надання пояснень, що виникли під час фактичної перевірки та 29.01.2018 р. для ознайомлення, надання заперечень та підписання акту (довідки) №59/15-32-40-03/НОМЕР_1 від 29.01.2018 р..

Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб'єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 22.02.2018 № (форма «С») є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Водночас позовні вимоги відносно податкового повідомлення-рішення яким визначено суму штрафних санкцій за ведення з порушенням порядку, встановленого законодавством, обліку товарних запасів за місцем їх реалізації та зберігання є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, керуючись положеннями частини 3 статті 139 КАС України, суд, покладає судові витрати на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог та вважає за необхідне стягнути з Головного управління ДФС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Одеській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 судовий збір частково сплачений ним при поданні адміністративного позову та апеляційної скарги (а.с. 11, 107) в сумі 880 гривень 40 копійок.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 317, 321, 322, 325, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 липня 2018 року у справі № 815/1433/18 - в частині позовних вимог про визнати протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 22.02.2018 № (форма «С»), яким застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності: 4050,00 грн. (Чотири тисячі п'ятдесят гривень 00 коп.)- скасувати.

Ухвалити у цій частині позовних вимог нове рішення, яким позов задовольнити, визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 22.02.2018 № (форма «С»), яким застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності: 4050,00 грн. (Чотири тисячі п'ятдесят гривень 00 коп.).

В решті Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 липня 2018 року у справі № 815/1433/18 - залишити без змін.

Стягнути з Головного управління ДФС в Одеській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 судовий збір в сумі 880 гривень 40 копійок.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Дата складення та підписання повного тексту судового рішення - 01 лютого 2019 року.

Головуючий суддя Шляхтицький О.І.
Судді Семенюк Г.В. Потапчук В.О.