Справа № 817/1552/18
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року № 857/2174/18
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Курильця А.Р., Мікули О.І.,

при секретарі судового засідання - Пильо І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» Смолія Богдана Володимировича на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2018 року у справі №817/1552/18 (суддя Друзенко Н.В., рішення ухвалене о 16/22 год м., Рівне, повний текст складено 27 серпня 2018 року) за позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання дій протиправним, зобов'язання вчинення певних дій,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - уповноважена особа; Фонд відповідно) на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» (далі - ПАТ) в якому просив:

визнати протиправними дії уповноваженої особи щодо визнання правочинів (транзакції), здійснених 19.05.2016 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр» (далі - ТОВ):

повернення коштів згідно договору «Капітал+ (Новий) (з виплатою процентів в кінці строку) від 26.04.2016№980-053-000228410 у розмірі 100000 грн (далі - Договір №410); повернення коштів згідно договорів від 24.12.2015 №№980-053-000167134, 980-053-000167146, у розмірі 30000 грн, 50000 грн відповідно (далі - Договір №146, №134 відповідно);

оплата процентів по Договору №410 у розмірі 1532,93 грн; оплата процентів по Договору №146 у розмірі 154,13 грн; оплата процентів по Договору №980-053-000167134 у розмірі 77,34 грн, а всього на суму 181764,40 грн, що належать ОСОБА_2 нікчемними;

щодо невнесення до Переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ за рахунок Фонду (далі - Перелік), стосовно рахунку №6701, відкритого за договором банківського рахунку «Поточний рахунок «Ощадний» від 21.04.2015 №980-053-000000112 (далі - Договір №112, Рахунок відповідно) на ім'я ОСОБА_2 у розмірі 181764,40 грн;

зобов'язати уповноважену особу внести зміни та доповнення до Переліку, шляхом внесення відомостей щодо Рахунку, відкритого на ім'я ОСОБА_2 у розмірі 181764,40 грн.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2018 року позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив уповноважена особа Смолій Б.В., який із покликанням на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В доводах апеляційної скарги вказує на те, що Договір №410 по своїй суті є договором позики, що укладений між позивачем та ТОВ, без участі ПАТ в якості повіреного, а тому гарантії, визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон №4452-VI) на відносини за згаданим Договором №410 не поширюються. Зазначає, що за Договорами №№134, 146 ОСОБА_2 розблоковано Рахунок на суму 80231,47 грн і на цю суму він включений до переліку фізичних осіб, кошти яких підлягають виплаті та йому виплачені.

Учасники справи, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, у спосіб, який просив позивач, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відсутні належні і допустимі докази того, що Рахунок позивача включений до Переліку, із визначенням суми, що підлягає відшкодуванню в загальному розмірі 181764,40 грн, а не лише 80231,47 грн і 1685,88 грн, то діями відповідача були порушені гарантовані права позивача на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду. Крім того, вказав, що уповноваженою особою не доведено правомірності своїх дій, щодо визнання Договорів №140, 134, 146 і операцій по перерахунку коштів за цим договором нікчемними правочинами.

Такі висновки суду першої інстанції є лише частково вірними з таких міркувань.

Апеляційним судом, з врахуванням встановленого судом першої інстанції, встановлено та підтверджується матеріалами справи, 21.04.2015 між позивачем та ПАТ укладено Договір №112. Згідно з пунктом 1 Договору №112 банк по ініціативі клієнта відкриває клієнту на його ім'я поточний Рахунок в гривні для зберігання грошей клієнта і здійснює його розрахунково-касове обслуговування за допомогою платіжних інструментів відповідно до вимог чинного законодавства України, умов цього договору та розпоряджень клієнта, а клієнт зобов'язується оплачувати послуги банку (а.с.36).

ОСОБА_2 користувався зазначеним поточним Рахунком починаючи з 21.04.2015 і до 19.05.2016 відбувався постійний рух коштів на Рахунку (а.с.38-41).

Зокрема, 29.10.2015 позивач вніс на Рахунок 44000 грн в рамках виконання договору з ПАТ від 29.10.2015№980-053-000143850. За цим договором позивач 04.11.2015 вніс ще 56000 грн. (а.с.39 на звороті,40).

Ці кошти в загальній сумі 100000 грн 26.04.2016 були повернуті на розрахунковий Рахунок ОСОБА_2 і цього ж дня перераховані на рахунок ТОВ в рамках виконання умов Договору №410 (а.с.41).

Договір №410 передбачав, що позивач передає ТОВ у власність грошові кошти в розмірі, порядку та на строк передбачені цим договором, а ТОВ зобов'язується повернути йому кошти та виплатити проценти в порядку та на умовах встановлених цим договором (а.с.37).

Крім цього, 24.12.2015 ОСОБА_2 уклав з ТОВ Договори №№134 та 146 через повіреного - ПАТ, за умовами яких передав у позику кошти в сумі 30000 і 50000 грн, відповідно (а.с.68-70).

Цього ж дня, позивач вніс готівкові кошти в сумі 30000 грн та 50000 грн на свій Рахунок в ПАТ, а банк перерахував суму 80000 грн для ТОВ (а.с.40).

19.05.2016 ТОВ перерахувало на Рахунок позивача у ПАТ кошти в загальній сумі 181764,40 грн, в тому числі:

100000 грн з призначеннями платежу: «повернення коштів згідно з Договором №410,50000 грн з призначеннями платежу: «повернення коштів згідно з Договором №146»,30000 грн з призначеннями платежу: «повернення коштів згідно з Договором №134»,

1532,93 грн з призначеннями платежу «оплата процентів по Договору №410», 154,13 грн з призначеннями платежу: «оплата процентів по Договору №146»,77,34 грн з призначеннями платежу «оплата процентів по Договору №134» (а.с.41, звороті,72).

22.12.2015 постановою Правління Національного банку України «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку» №917/БТ (далі - Постанова №917/БТ, Правління НБУ відповідно) установлено факт здійснення ПАТ ризикової діяльності та достроково припинено Угоду від 26.11.2015 №121, укладену між НБУ та ПАТ. Цією постановою зазначений банк віднесено до категорії проблемних строком до 180 днів та до кінця цього строку йому встановлено ряд обмежень (а.с.75-77).

Постановою Правління НБУ від 27.04.2016 №295/БТ внесено зміни до Постанови №917/БТ, якими встановлено ряд обмежень в діяльності банку (а.с.78-80).

Приймаючи до уваги проведення ПАТ операцій, що призвели до збільшення зобов'язань ПАТ перед фізичними особами в межах гарантованої суми відшкодування за рахунок зменшення зобов'язань перед юридичною особою, постановою Правління НБУ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» до категорії неплатоспроможних» №14/БТ від 23.05.2016 (далі - Постанова №14/БТ), ПАТ віднесено до категорії неплатоспроможних.

В подальшому, на підставі Постанови №14/БТ Виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення «Про затвердження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» від 23.05.2016 №812 та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», яким розпочато процедуру виведення ПАТ з ринку, шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 23.05.2016 до 22.06.2016.

13.06.2016 Виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішенням №991 «Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» продовжено строки тимчасової адміністрації в ПАТ з 23.06.2016 до 22.07.2016. Уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ призначено ОСОБА_4 (далі - уповноважена особа ОСОБА_4).

Відповідно до рішення Правління НБУ «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» від 12.07.2016 №124-рш Виконавчою дирекцією Фонду було прийнято рішення №1213 від 12.07.2016, відповідно до якого розпочато процедуру ліквідації ПАТ з 13.07.2016 по 12.07.2018 включно, призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ ОСОБА_4 строком на два роки з 13.07.2016 по 12.07.2018.

В той же час, наказом уповноваженої особи ОСОБА_4 від 24.05.2016 №27/1 було створено комісію по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними (далі - Комісія). Наказом №2 від 13.07.2016 строк проведення перевірки правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними продовжено протягом процедури ліквідації на строк 6 місяців з дня початку ліквідаційної процедури ПАТ.

Наказом уповноваженої особи ОСОБА_4 від 01.06.2016 №42/2 (далі -Наказ №42/2) затверджено результати проведеної перевірки правочинів на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними, викладені в Акті №2 Комісії, за яким встановлено нікчемність правочинів (транзакції) з виконання 19.05.2016 платіжних документів ТОВ про перерахуванню коштів на рахунки 12160 фізичних осіб в сумі ,74 грн, у відповідності до положень пунктів 7-9 частини третьої статті 38 Закону №4452-VI (а.с.88-92).

Згідно Витягу з Додатку 2 до Акту №2 від 01.06.2016 Комісії (далі - Витяг), до переліку фізичних осіб, на рахунки яких 19.05.2016 здійснено перерахування коштів з поточного рахунку ТОВ включений ОСОБА_2 і сумою перерахування 101532,93 грн (основна сума та проценти за Договором №410; а.с.91).

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду від 01.09.2016 №1702 змінено уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ, призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ ОСОБА_6 (далі - уповноважена особа ОСОБА_6) з 05.09.2016.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду від 24.01.2017 №265 делеговані повноваження уповноваженої особи Фонду:

ОСОБА_6 з 25.01.2017, які визначені статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону №4452-VI;

ОСОБА_7 з 25.01.2017, які визначені пунктами 4, 5, 6 та 8 частини 2 статті 37, пунктом 4 частини 1 статті 48 Закону №4452-VI.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду від 08.02.2018 №383 ОСОБА_7 звільнено від виконання обов'язків уповноваженої особи Фонду та відкликані раніше делеговані йому повноваження. Уповноваженою особою призначено Смолія Б.В., якому делеговані повноваження з 09.02.2018 визначені пунктами 4, 5, 6 та 8 частини другої статті 37, пунктом 4 частини першої статті 48 Закону №4452-VI (а.с.104).

11.05.2018 ОСОБА_2 звернувся до Уповноваженої особи із письмовим запитом про стан належного йому в банку Рахунку №6701 (а.с.42-44).

У відповіді від 21.05.2018 №ЗГ1(К)/2468 (далі - Відповідь на запит) представник ПАТ надав виписку по особовому рахунку, в якій міститься застереження про те, що усі перекази коштів (транзакції), здійснені ТОВ 19.05.2016 на рахунок позивача в загальній сумі 181764,40 грн є нікчемними в силу положень статті 215 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), та частини третьої статті 38 Закону №4452-VI. Зазначені кошти кваліфіковано як такі, що були безпідставно зараховані на рахунок позивача, вони належать і як такі, що підлягають поверненню банку (а.с.41 на звороті).

Зважаючи на викладене та ту обставину, що станом на дату запровадження в ПАТ тимчасової адміністрації кошти позивача знаходились на його Рахунку в банку, ОСОБА_2 звернувся до суду із цим позовом для реалізації гарантованого йому статтею 26 Закону №4452 права на отримання цих коштів.

Статтею 202 ЦК визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини першої статті 1066 ЦК за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Пунктами 1.24, 1.30 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (далі - Закон № 2346-III) визначено, що переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі; платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Відповідно, 19.05.2016 ТОВ ініціював переказ коштів зі свого розрахункового рахунку, який відкритий в ПАТ на повернення позики та сплату процентів позивачу на підставі договорів, укладених між ними.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулювання відносини між Фондом, банками, НБУ, визначення повноважень та функцій Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків встановлюються Законом №4452-VI (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин)

Статтею 2 Закону №4452-VI передбачено, що вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти;

вкладником є фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката;

уповноважена особа Фонду - це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону №4452-VI Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону №4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

На виконання Закону №4452-VI розроблено «Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами», затверджене рішенням Виконавчої дирекції Фонду від 09.08.2012 №14 (далі - Положення), яке визначає порядок та черговість відшкодування коштів за вкладами Фондом.

Пунктами 1, 2 рішення Виконавчої дирекції Фонду від 26.05.2016 №823 внесено зміни до Положення, а саме: визначено, що виплата коштів та відшкодування гарантованої суми вкладникам банків, які віднесені до категорії неплатоспроможних або щодо яких прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії до 01 липня 2016 року, здійснюється відповідно до Положення, у редакції, що діяла до набрання чинності цим рішенням №823, крім пунктів 6-12 розділу ІІ.

Так, згідно з пунктом 3 розділу І Положення (у редакції, чинній до набрання чинності рішенням виконавчої дирекції Фонду № 823 від 26.05.2016) Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

У разі прийняття НБУ рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за вкладами, включаючи відсотки, на день початку процедури ліквідації банку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Пунктом 2 розділу ІІ Положення визначено, що загальна розрахункова сума - загальна сума вкладів та відсотків, зменшених на суму податку, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, а у разі ліквідації банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», на день початку ліквідації банку; розрахункова сума - сума коштів в межах гарантованої, яка є частиною загальної розрахункової суми та яка повертається вкладнику під час дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду та/або за рахунок власних коштів банку.

Відповідно до частини першої статті 34 Закону №4452-VI Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Згідно частин першої-третьої статті 27 Закону №4452-VІ уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Нарахування відсотків за вкладами припиняється в останній день перед початком процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття НБУ рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку).

Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує: 1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; 2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 цього Закону; 3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність» , або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, що не виконане; 4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду; 5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.

Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду.

За змістом пункту 4 частини другої статті 37 Закону №4452-VІ уповноваженій особі Фонду, серед іншого, надано право повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Частинами другою, третьою статті 38 Закону №4452-VI передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Таким чином, перевірка правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення таких, що є нікчемними, здійснюється Фондом відносно правочинів (у тому числі договорів) укладених саме з банком, як стороною відповідного правочину.

Як зазначено вище, Наказом №42/2 (уповноваженої особи Ірклієнака Ю.П.) встановлено нікчемність правочинів (транзакції) з виконання 19.05.2016 платіжних документів ТОВ по перерахуванню коштів на Рахунок, в тому числі ОСОБА_2, в розмірі 101532,93 грн, що підтверджується Витягом. Згідно з вказаним Наказом нікчемність правочину (транзакції) встановлена на підставі пунктів 7, 9 частини третьої статті 38 Закону №4452-VI.

В подальшому, 21.05.2018 з Відповіді на запит, позивач дізнався, що зарахування коштів 19.05.2016 на Рахунок з ТОВ по Договорах №№134, 146, 410 по поверненню основних сум та процентів по них є нікчемним правочином в силу положень статті 215 ЦК та частиною третьою статті 38 Закону №4452-VI.

Зі змісту апеляційної скарги видно, що уповноважена особа Смолій Б.В. вказує на відсутність у позивача права відшкодування основної суми 100000 грн та процентів у розмірі 1532,93 грн за Договором №410 посилаючись на те, що цей договір є двостороннім, укладеним між позивачем безпосередньо та ТОВ, без участі банку як повіреного, кошти, що вносились/отримувались за таким договором по своїй природі не є вкладом згідно Закону України «Про банки і банківську діяльність» та Закону №4452-VI.

Суд апеляційної інстанції відхиляє такі доводи скаржника та вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Договір №410 укладений між ТОВ та ОСОБА_2 і відповідно транзакції 19.05.2016 були вчиненні на умовах даного договору.

Тому, ПАТ, виконуючи розрахунковий документ ТОВ на переказ коштів на користь позивача, не набув прав на кошти, які переказувались, оскільки не є стороною переказу коштів, а є лише виконувачем своїх зобов'язань за Договором №112 перед клієнтом, забезпечуючи рух коштів від ініціатора до отримувача переказу, тобто позивача.

Списання та зарахування коштів за банківськими рахунками здійснюється відповідно до договорів обслуговування банківських рахунків та «Інструкції про безготівкові рахунки в Україні в національній валюті», що затверджена постановою Правління НБУ від 21.01.2004 №22 (далі - Інструкція) згідно з пунктом 1.4 якої, розрахунковий документ - це документ на паперовому носії, що містить доручення та/або вимогу про перерахування коштів з рахунку платника на рахунок отримувача.

Також пунктом 1.9 зазначеної Інструкції передбачено, що доручення платників про списання коштів зі своїх рахунків банки приймають до виконання виключно в межах залишку коштів на цих рахунках або якщо договором між банком та платником передбачено їх приймання та виконання в разі відсутності/недостатності коштів на цих рахунках.

Проте, Договір №410 укладений між позивачем та ТОВ, за своєю природою та змістом не є розрахунковим документом і очевидним є те, що станом на 19.05.2016 ТОВ мав достатній залишок коштів на рахунку для здійснення транзакцій з їх повернення на рахунок позивача, а джерело походження цих коштів не мало значення для здійснення банківської операції по їх перерахунку.

Договір про обслуговування банком банківського рахунку передбачає право банка відмовити у проведенні розрахункових та касових операцій при наявності фактів, що свідчать про порушення клієнтом норм чинного законодавства України, умов цього договору та банківських правил оформлення розрахункових, касових документів, заяв, доручень і строків їх подання до банку. ПАТ при проведенні розрахункових операцій зазначених фактів не було встановлено, а отже операції по перерахунку коштів є правомірними та відповідали діючому законодавству України.

Щодо твердження уповноваженої особи Смолія Б.В. про те, що на ситуацію з позивачем не поширюються гарантії Закону №4452-VI, оскільки Договір №410 є двостороннім, апеляційний суд зазначає наступне.

19.11.2016 набрали чинності положення пункту 15 «Прикінцевих положень» Закону №4452-VI, внесені Законом України від 15.11.2016 №1736-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» (далі - Закон №1736-VIII) яким передбачено, що до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом №1736-VIII віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника.

Враховуючи наведені вище положення, слід зазначити, що до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом №1736-VIII віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази повідомлення ПАТ позивача під розпис про непоширення на такі кошти за Договором №410 відповідних гарантій.

Зазначене свідчить про те, що і нормами Закону №1736-VIII підтверджується право позивача на відшкодування коштів за Договором №410 за рахунок Фонду.

З огляду на викладені обставини, суд апеляційної інстанції, погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для включення даних про Рахунок позивача на суму 101532,93 грн за Договором №410 до Переліку.

Також, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно безпідставності покликання уповноваженої особи на положення пунктів 7-9 частини третьої статті 38 Закону №4452-VI, як на правову підставу щодо визнання правочинів (транзакцій), здійснених від ТОВ стосовно повернення коштів та процентів за Договорами №№410, 134, 146, що належать ОСОБА_2 нікчемними, оскільки скаржником жодним чином не доведено наявності підстав, за яких правочини відповідно до статті 38 Закону №4452-VI є нікчемними.

Стосовно Договорів №№134 та 146 уповноважена особа Смолій Б.В. в апеляційній скарзі не заперечує право позивача на отримання коштів за цими договорами за встановленою вище процедурою за рахунок Фонду. Разом з тим вказує, що кошти у сумі 80231,47 грн (30000 грн + 77,34 грн за Договором №134; та 50000 грн + 154,13 грн за Договором №146) уже виплачені ОСОБА_2, а тому внесення до Переліку змін та доповнень на зазначену суму призведе до подвійного стягнення коштів.

Так, з матеріалів справи видно, що позивач на підставі листа уповноваженої особи ОСОБА_6 «Про зняття обмежень на здійснення операцій по рахунках клієнтів неплатоспроможного банку ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» від 06.01.2017 №06.01.17/05-вих. на виконання вимог Закону №1736-VIII та у відповідності до рішення Виконавчої дирекції Фонду від 18.11.2016 №2502 Фонду надано перелік фізичних осіб, серед яких і ОСОБА_2, яких прирівняно до вкладників ПАТ, яким Фонд має за свій рахунок відшкодувати кошти: для позивача - 80231,47 грн, що відповідає сумі, що була повернута ТОВ 19.05.2016 на Рахунок за Договорами №№134, 146, в тому числі виплата процентів (а.с.73-74).

Необхідно зазначити, що в процесі підготовки до судового розгляду справи, Фондом у письмових поясненнях на позовну заяву вказувалось, що ОСОБА_2 отримав належні до виплати грошові кошти у сумі 80231,47 грн 20.01.2017 у банку-агенті Акціонерному товаристві «ТАСКОМБАНК» (далі - АТ; а.с.112 зворот).

28.01.2019 Фондом суду апеляційної інстанції направлено витяг з Переліку виплачених відшкодувань станом на 24.01.2019. У ньому, зазначено, що 20.01.2017 ОСОБА_2 в АТ виплачена гарантована сума 80231,47 грн (а.с.219-221).

Відтак, апеляційний суд, приймає до уваги доводи скаржника щодо безпідставного включення до Переліку шляхом внесення відомостей щодо Рахунку відомостей щодо суми у розмірі 80231,47 грн за договорами №№134, 146.

Таким чином, встановлено, що оскільки на час запровадження тимчасової адміністрації ПАТ кошти позивача по Рахунку перебували у банку, і уповноваженою особою ОСОБА_4 не вчинено дій спрямованих на включення до Переліку відомостей по Рахунку позивача із визначенням суми відшкодування у розмірі 101532,93 грн за Договором №410, яка з наведених вище мотивів вважається вкладом у розумінні Закону №4452-VI, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи суду першої інстанції про задоволення позову в цій частині, однак не вбачає підстав для задоволення позову в частині визнання протиправними дій уповноваженої особи ОСОБА_4 щодо невнесення та зобов'язання внести зміни до Переліку стосовно Рахунку у розмірі 80231,47 грн за Договорами №134, 146, так як встановлено, що зазначена сума коштів виплачена уже позивачеві в порядку відшкодування за рахунок Фонду.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

З огляду на зазначене, враховуючи вимоги вище перелічених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи , що призвело до неправильного її вирішення справи у частині.

Керуючись статтями 308, 310, 315-316, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» Смолія Богдана Володимировича задовольнити частково.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2018 року в частині визнання протиправними дій Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» щодо невнесення та зобов'язання внести зміни та доповнення до Переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у Публічному акціонерному товаристві «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, стосовно рахунку №670, відкритого на ім'я ОСОБА_2, у розмірі 181764,40 гривень, скасувати та прийняти нову постанову, якою позов в цій частині задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» щодо невнесення до Переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у Публічному акціонерному товаристві «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, стосовно рахунку №670, відкритого на ім'я ОСОБА_2, у розмірі 101532,93 гривні.

Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» внести зміни та доповнення до Переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у Публічному акціонерному товаристві «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, шляхом внесення відомостей щодо рахунку №6701, відкритого на ім'я ОСОБА_2, у розмірі 101532,93 гривні.

В решті Рівненського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. Я. Качмар
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула

Повне судове рішення складено 4 лютого 2019 року.