Справа № 819/928/18
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2019-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/2554/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Носа С.П., Обрізка І.М.,

з участю секретаря судових засідань Коваль Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2018 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Степсервіс» до Головного управління ДФС у Тернопільській області, Державної фіскальної служби України про скасування рішення та зобов'язання вчинити дії,

суддя у І інстанції Мандзій О.Г.,

час ухвалення рішення 17 год. 23 хв.,

місце ухвалення рішення м. Тернопіль,

дата складення повного тексту рішення 7 вересня 2018 року,

ВСТАНОВИВ :

У травні 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «Степсервіс» (далі - ТОВ «Степсервіс») звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому після уточнення своїх вимог просило:

визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління ДФС України у Тернопільській області (далі - ГУ ДФС) № 625429/39743160 від 2 квітня 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної (далі - ПН) № 50 від 30 листопада 2017 року:

зобов'язати Державну фіскальну службу України (далі - ДФС) зареєструвати цю ПН у Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН).

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2018 року у справі № 819/928/18 позов було задоволено.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що відмова податкового органу у реєстрації ПН з підстав ненадання платником податку копій документів є необґрунтованою, а тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення комісії ГУ ДФС від 2 квітня 2018 року № 625429/39743160 належить задовольнити та зобов'язати ДФС зареєструвати ПН № 50 від 30 листопада 2017 року у ЄРПН.

У апеляційному порядку постанову суду першої інстанції оскаржено ГУ ДФС, яке просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ «Степсервіс» відмовити повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ТОВ «Степсервіс» надано для реєстрації у ЄРПН ПН № 50, виписану на ТОВ «Бриківське» щодо операції по оренді сільськогосподарської техніки. Реєстрацію даної ПН було зупинено та згідно із квитанцією № 1 від 15 грудня 2017 року запропоновано позивачу надати пояснення та їх документальне підтвердження щодо такої господарської операції. Після зупинення реєстрації ПН станом на 15 грудня 2017 року платник звернувся із відповідними поясненнями станом на 28 березня 2018 року, тобто у період дії нового порядку реєстрації ПН.

3 огляду на те, що пояснення та копії документів до ПН № 50 від 30 листопада 2017 року ТОВ «Степсервіс» подано станом на 28 березня 2018 року (у період дії нової постанови Кабінету Міністрів України № 117 від 21 лютого 2018 року «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних», далі - Порядок № 117), то розгляд цих пояснень та доданих первинних документів проводився здійснювався відповідно до згаданої постанови Кабінету Міністрів України.

Після зупинення реєстрації оспорюваної ПН позивачем надано пояснення від 28 березня 2018 року, у яких вказано, що фактично заблокована податкова накладна була виписана за «правилом першої події» по факту складання акту здачі-приймання робіт (послуг) № 496 від 30 листопада 2017 року. Однак, платником податків не було підтверджено оплату наданих послуг, не додано первинних розрахункових документів, банківських виписок. Тому в реєстрації ПН № 50 від 30 листопада 2017 року було відмовлено.

ТОВ «Степсервіс» подало заперечення на апеляційну скаргу, у яком зазначило, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним в матеріалах доказам, що підтверджували реальність проведених господарських операцій позивачем. Зміст та обґрунтування апеляційної скарги повністю ідентичні змісту відзиву на позов. Вважає рішення суду першої інстанції обґрунтованим та законним.

Учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибули, що відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як безспірно встановлено судом першої інстанції, 29 вересня 2017 року між ТОВ «Степсервіс» (далі - Орендодавець) та ТОВ «Бриківське» (далі - Орендар) укладено договір оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем № 2909/17 (далі - Договір, а.с.8-11), відповідно до умов якого Орендодавець зобов'язувався передати Орендарю у тимчасове платне володіння та користування техніку, визначену у цьому договорі, а також забезпечити своїми силами керування та технічну експлуатацію техніки, а Орендар зобов'язувався прийняти у тимчасове володіння та користування техніку під керуванням екіпажу Орендодавця і сплачувати орендну плату.

У відповідності до п.1.2 Договору під технікою розуміється: комбайн зернозбиральний Cllas Lexion 570, жатка Cllas Flexi 7,5, державний реєстраційний номер НОМЕР_1; комбайн зернозбиральний Cllas Lexion 600, жатка Cllas Flexi 7,5, державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Згідно із п.3.2 Договору при передачі Орендарю техніки за цим Договором представники сторін підписують акт прийому-передачі, який повинен містити умови, які сторони вважають необхідними при підписанні акта.

Пунктом 5.2 Договору визначено, що розрахунок з Орендодавцем відбувається протягом 15 робочих днів з моменту повернення техніки за актом прийому-передачі шляхом безготівкового переказу на поточний рахунок Орендодавця.

У відповідності до акту приймання-передачі техніки від 1 жовтня 2017 року ТОВ «Степсервіс» передало ТОВ «Бриківське» у тимчасове користування техніку, обумовлену Договором (а.с.11).

На підставі акту приймання-передачі техніки від 30 листопада 2017 року ТОВ «Бриківське» повернуло ТОВ «Степсервіс» раніше передану в оренду техніку (а.с.12).

Відповідно до акту здачі-приймання робіт № 496 від 30 листопада 2017 року оренда сільськогосподарської техніки, обумовлену Договором, тривала 61 день і загальна вартість робіт становила 550500,00 грн. (а.с.13).

Згідно із платіжними дорученнями № 1672 від 8 грудня 2017 року на суму 200000,00 грн. (а.с.14) та № 1706 від 15 грудня 2017 року на суму 100000,00 грн. (а.с.15) ТОВ «Бриківське» перераховано ТОВ «Степсервіс» грошові кошти за надані послуги в розмірі 300000,00 грн. і актом звірки взаєморозрахунків за період з 1 січня 2018 року по 14 травня 2018 року борг ТОВ «Бриківське» перед ТОВ «Степсервіс» становить 250500,00 грн. (а.с.16).

30 листопада 2017 року по вказаній господарській операції ТОВ «Степсервіс» було складено ПН № 50 на суму 550500,00 грн., у т.ч. ПДВ - 91750,00 грн., (а.с.17), яку подано на реєстрацію в ЄРПН.

За наслідками подання до реєстрації в ЄРПН вказаної ПН ДФС позивачу було направлено квитанцію № від 15 грудня 2017 року, у якій зазначено, що реєстрація податкової накладної зупинена відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України (далі - ПК), оскільки податкова накладна відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної в ЄРПН, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 13 червня 2017 року № 567 (далі - Критерії оцінки). Також зазначено, що за результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 01.61. Запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної (а.с.18).

30 березня 2018 року ТОВ «Степсервіс» повідомленням № 3 від 28 березня 2018 року щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН № 50 від 30 листопада 2017 року надано пояснення про те, що основний вид економічної діяльності товариства за КВЕД 49.41, 01.61 - надання послуг вантажним автомобільним транспортом та сезонні роботи по збиранню врожаю. ТОВ «Степсервіс» надає послуги як власними, так і орендованими транспортними засобами і надало послуги оренди сільськогосподарської техніки ТОВ «Бриківське».

На підтвердження реальності здійснення господарської операції із ТОВ «Бриківське» позивачем було надано такі документи (а.с.60):

Договір № 2909/17 від 29 вересня 2017 року;

акт виконання робіт № 496 від 30 листопада 2017 року;

свідоцтва про реєстрацію машини 27273 ВО та 27271 ВО;

акт прийому-передачі техніки від 1 жовтня 2017 року;

акт прийому-передачі техніки від 30 листопада 2017 року;

платіжні доручення № 1672 від 8 грудня 2017 року та № 1706 від 15 грудня 2017 року;

договір купівлі продажу транспортного засобу від 5 вересня 2017 року;

договір купівлі продажу транспортного засобу від 19 травня 2017 року;

договір № 430БКПК-0655 від 1 березня 2017 року;

накладна на відпуск товару № 430БКПК-0655- від 30 листопада 2017 року;

платіжне доручення № 336 від 20 жовтня 2017 року.

Однак, відповідачем ГУ ДФС прийнято рішення № 625429/39743160 від 2 квітня 2018 року про відмову в реєстрації ПН № 50 від 30 листопада 2017 року в ЄРПН через ненадання платником податку копій документів, таких як: розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків (а.с.20), тобто у зв'язку з не оплатою наданих послуг.

20 квітня 2018 року ТОВ «Степсервіс» подано скаргу ДФС, у якій позивач просив скасувати рішення ГУ ДФС № 625429/39743160 від 2 квітня 2018 року (а.с.21), однак 2 травня 2018 року рішенням комісії з питань розгляду скарг ДФС №1449/39743160/2 у задоволені такої було відмовлено.

Даючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Згідно з підпункту «б» пункту 185.1 статті 185 ПК об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 187.1 статті 187 ПК датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Пунктом 201.10 ст.201 ПК передбачено при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Відповідно до приписів пункту 74.2 статті 74 ПК в ЄРПН забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності ПН/РК критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких ПН/РК в ЄРПН.

Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики. (пункт 74.3 статті 74 ПК).

Відповідно до пункту 2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246 (далі - Порядок № 1246) податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість відповідно до вимог ПК в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Як передбачено пунктом 12 Порядку № 1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки, зокрема, відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК.

Згідно із пунктом 13 Порядку № 1246 за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Відповідно до підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК у разі зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої ПН/РК. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації ПН/РК зазначаються:

а) порядковий номер та дата складення ПН/РК;

б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації ПН/РК;

в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої ПН/РК в ЄРПН.

Приписами підпункту 201.16.2 пункту 201.16 статті 201 ПК встановлено, що письмові пояснення та/або копії документів, зазначені у підпункті «в» підпункту 201.16.1 цього пункту, платник податку має право подати до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податку протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у такій ПН/РК. Такі документи передаються контролюючим органом за основним місцем обліку платника податку не пізніше наступного робочого дня з дня їх отримання до комісії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до наявної у матеріалах справи квитанцій щодо зупинення реєстрації ПН № 50 від 30 листопада 2017 року: «ПН/РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним п. 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених Наказом № 567. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 01.61. Запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК».

Пункт 6 Критеріїв оцінки містить у собі визначення різних критеріїв:

1) обсяг постачання товару/послуги, зазначений у ПН/РК, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, у 1,5 разу більший за величину, що дорівнює залишку різниці обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих ПН/РК, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеного у ПН/РК, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75 % загального такого залишку) товарів з кодами згідно з УКТЗЕД, які визначаються ДФС, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в ПН, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється);

2) відсутність (анулювання, призупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право суб'єкта господарювання на виробництво, експорт, імпорт, оптову і роздрібну торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначеними підпунктами 215.3.1 та 215.3.2 пункту 215.3 статті 215 розділу VI ПК стосовно товарів, які зазначені платником податку у ПН, поданій на реєстрацію в Реєстрі;

3) РК, складений постачальником товарів/послуг до ПН, яка складена на отримувача - платника податку на додану вартість, якщо передбачається зміна вартості товару/послуг більше ніж удвічі та/або зміна номенклатури товарів/послуг (для кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД - зміна перших чотирьох цифр кодів, а для кодів послуг відповідно до Державного класифікатора продукції та послуг - перших двох цифр кодів).

З огляду на викладене, на думку апеляційного суду, слід погодитися із судом першої інстанції у тому, що контролюючий орган зобов'язаний у квитанції чітко вказати на конкретний вид критерію, який встановлений пунктом 6 Критеріїв оцінки, оскільки визначення конкретного критерію ризику прямо впливає на можливість надання платником податків у подальшому відповідних документів, перелік яких міститься у Вичерпному переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженому наказом Міністерства фінансів України 13 червня 2017 року № 567, який зареєстровано у Міністерстві юстиції України 16 червня 2017 року за № 754/30622 (далі - Вичерпний перелік).

Відповідно до п.1 Вичерпного переліку:

1) для критерію, зазначеного у підпункті 1 пункту 6 Критеріїв оцінки: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством;

2) для критерію, зазначеного в підпункті 2 пункту 6 Критеріїв оцінки: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, інвентаризаційні описи, у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання ПН прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків.

При цьому, за змістом квитанцій щодо зупинення реєстрації ПН № 50 від 30 листопада 2017 року контролюючим органом запропоновано платнику податків надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН, вичерпний перелік яких встановлено наказом Міністерства фінансів України від 13 червня 2017 року № 567 та/або Таблицю даних платника податків, яка передбачена п. 4 цього Наказу без зазначення конкретного переліку документів, наведеного у Вичерпному переліку.

Позивачем у відповідь на пропозицію надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН в ЄРПН було надіслано пояснення та зазначені документи на підтвердження реальності господарської діяльності з ТОВ «Бриківське».

При цьому комісією ГУ ДФС у рішенні про відмову в реєстрації ПН № 50 від 30 листопада 2017 року в ЄРПН підставою для його прийняття зазначено ненадання платником податку копій документів (розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків).

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що ПН № 50 від 30 листопада 2017 року була сформована відповідно до підпункту «б» пункту 187.1 ст.187 ПК виходячи із дати оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку за правилом «першої події», тобто до часу проведення оплати наданих послуг, що не суперечить вимогам чинного законодавства. Відтак у нього з об'єктивних причин не було розрахункових документів про оплату наданих послуг і вимога податкового органу про надання таких для реєстрації вказаної ПН у ЄРПН була безпідставною.

До наданих позивачем на підтвердження реальності господарської операції із ТОВ «Бриківське» первинних документів у податкового органу претензій не було.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про протиправність відмови податкового органу у реєстрації ПН № 50 від 30 листопада 2017 року у ЄРПН з підстав ненадання платником податку копій документів та необхідність визнання протиправним та скасування оспорюваного рішення комісії ГУ ДФС від 2 квітня 2018 року № 625429/39743160.

Одночасно слід погодитися із судом першої інстанції у тому, що виходячи і приписів пункту 28 Порядку № 117 та пунктів 19, 20 Порядку № 1246 задля належного захисту порушеного права позивача слід зобов'язати ДФС зареєструвати податкову накладну № 50 від 30 листопада 2017 року у ЄРПН.

Порушень норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Тернопільській області залишити без задоволення, а рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2018 року у справі № 819/928/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді С. П. Нос
І. М. Обрізко
Постанова у повному обсязі складена 7 лютого 2019 року.