Справа № 824/110/19-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2019-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

05 лютого 2019 р. м. Чернівці Справа № 824/110/19-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Григораш В.О., розглянувши матеріали адміністративного позову Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області до ОСОБА_1 про знесення самочинного будівництва,-

встановив:

31.01.2019 року до Чернівецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області (позивач) до ОСОБА_1 (відповідач) з такими позовними вимогами:

зобов'язати ОСОБА_1 знести самочинно побудований об'єкт "Будівництво господарських будівель та споруд по вул. Денисівській, 7-А у м. Васловівці Заставнівського району Чернівецької області" за власні кошти.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до адміністративного позову, Управління Державної архітектурної-будівельної інспекції у Чернівецькій області звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про знесення самочинно побудованого об'єкта "Будівництво господарських будівель та споруд по вул. Денисівській, 7-А у с. Васловівці Заставнівського району Чернівецької області".

В свою чергу, частиною першою статті 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 року № 3038-VI встановлено, що у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням.

Згідно до ч. 2 ст. 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 року № 3038-VI за рішенням суду самочинно збудований об'єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов'язаних із знесенням об'єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.

З наведених положень Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 року № 3038-VI слідує, що орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням, у разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі.

Отже право на звернення до суду у орган державного архітектурно-будівельного контролю виникає з наступного дня, після встановлення ним факту невиконання особою встановлених у приписі вимог у встановлений строк.

З матеріалів справи слідує, що головними інспекторами будівельного нагляду Інспекційного відділу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області за результатами позапланової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил ОСОБА_1 по вул. Денисівській, 7-А у с. Васловівці Заставнівського району Чернівецької області 20.03.2017 року складено Акт відповідної перевірки, яким встановлено порушення ч.2 ст. 39-1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 року № 3038-VI.

З метою усунення виявлених порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, 20.03.2018 року позивачем винесено Припис, яким вимагалось від відповідача привести об'єкт будівництва у відповідність до вимог чинного містобудівного законодавства у термін до 20.06.2017 року.

27.06.2017 року, встановивши, що відповідачем не виконано вимоги Припису від 20.03.2017 року, позивачем винесено Припис про усунення виявлених порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким вимагалось від відповідача усунути порушення вимог чинного містобудівного законодавства шляхом приведення земельної ділянки у попередній стан у строк до 23.08.2017 року.

09.10.2017 року, з метою перевірки виконання відповідачем вимог Припису від 27.06.2017 року, головним інспектором будівельного нагляду проведено позаплановий захід державного контролю щодо дотримання відповідачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих і будівельних робіт. Актом зафіксовано неприведення суб'єктом містобудування об'єкту будівництва у відповідність до вимог чинного містобудівного законодавства.

Отже право на звернення до суду у органу державного архітектурно-будівельного контролю виникло з наступного дня, після встановлення ним факту невиконання особою встановлених у приписі вимог у встановлений строк.

Як зазначалось вище, згідно ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

На момент виникнення спірних правовідносин, відповідно до ч. 5 ст. 99 КАС України від 06.07.2005 року № 2453-VI (в редакції чинній з 06.07.2005 року до 15.12.2017 року) для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлювався шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог.

Законом України від 03.10.2017 року №2147-VIII Кодекс адміністративного судочинства України викладено у новій редакції, яка набрала законної сили 15.12.2017 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України в редакції чинній з 15.12.2017 року для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень.

З наведених обставини справи та положень ст. 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 року №3038-VI, Кодексу адміністративного судочинства України слідує, що орган державного архітектурно-будівельного контролю мав право подати позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта з дня встановлення ним факту невиконання особою встановлених у приписі вимог у встановлений строк.

Таким чином, шестимісячний строк, який було передбачено для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень необхідно відраховувати саме з 09.10.2017 року, коли позивач дізнався про порушення відповідачем вимог чинного містобудівного законодавства, однак орган державного архітектурно-будівельного контролю звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з даним позовом 31.01.2019 року, тобто з пропуском, як шестимісячного строку встановленого ст. 99 КАС України в редакції чинній з 06.07.2005 року до 15.12.2017 року так і тримісячного строку встановленого ч. 2 ст. 122 КАС України в редакції чинній з 15.12.2017 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов'язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Частиною першою статті 123 КАС України встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно ч. 2 ст. 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Позивач подав до суду клопотання про поновлення строку звернення з позовом до суду в якому зазначає, що шестимісячний строк, який було передбачено для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень необхідно відраховувати саме з 09.10.2017 року, коли Управлінню стало відомо про невиконання гр. ОСОБА_1 вимог припису про усунення порушень чинного містобудівного законодавства.

Водночас, у зв'язку з тим, що в Управлінні були відсутні кошти на сплату судового збору, орган Држархбудконтролю було позбавлено можливості подати позов про знесення самочинного будівництва. В обґрунтування вказаного, позивач зазначив, що згідно з Розрахунками територіальних органів/структурних підрозділів Днржархбудінспекції на 2018 рік, зі змінами, станом на 26.11.2018 року Управлінню на 2018 рік виділено по КЕКВ 2800 для сплати судового збору виділено 5801,00 грн.

З даних коштів на оплату судових зборів за подання апеляційних скарг було виділено 2643,00 грн (квитанція № 90 додасться), 3700,20 грн (квитанція № 52) та 1057,20 грн (квитанція № 51).

Таким чином, у зв'язку з обмеженими фінансовими ресурсами, обмеженою сумою видатків для сплати судових зборів, Управління було позбавлено можливості подання адміністративного позову.

Також позивач посилався на рішення Європейського Суду з прав людини у справі Іліан проти Туреччини, з якого випливає правило встановлення обмежень до суду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Розглянувши клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду та його обґрунтування, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Дана стаття встановлює можливість полегшення судом тягаря судових витрат для фізичних осіб з низьким рівнем достатку. Положення статті спрямовані на те, щоб судові витрати не були перешкодою для доступу до суду малозабезпечених осіб, і слугують гарантуванню принципу рівності всіх осіб у правах щодо доступу до суду незалежно від майнового стану.

Із системного аналізу наведених положень випливає, що процесуальний закон зобов'язує суд з'ясувати майновий стан особи з метою зменшення тягаря несення судових витрат.

Водночас, суд вважає, що часткове фінансуванням позивача не є достатньою підставою для визнання поважними причини пропуск строку звернення до суду суб'єкта владних повноважень. Крім того, суд вважає помилковим посилання позивача, як суб`єкта владних повноважень на рішення Європейського Суду з прав людини у справі Іліан проти Туреччини, оскільки суб`єкти владних повноважень не суб`єктами звернення до Європейського Суду з прав людини.

Позивачем не наведено інших поважних об`єктивних причин неможливості звернення до адміністративного суду в період з 09.10.2017 року

Враховуючи вищезазначене суд дійшов висновку, що вказані позивачем підстави для поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду є неповажними.

У зв'язку з цим, враховуючи приписи ст. 123 КАС України, для усунення недоліків позовної заяви позивачу необхідно подати до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням інших поважних причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом та докази поважності причин його пропуску.

Вказані недоліки позовної заяви унеможливлюють вирішення питання про відкриття провадження у справі, оскільки позивачем не дотримано вимог ст. 161 КАС України. З огляду на викладене, є достатні підстави для залишення позовної заяви без руху та надання строку для усунення її недоліків, у встановлений судом строк.

При цьому суду зазначає, що у відповідності до ч.1 ст. 160 КАС України до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Враховуючи наведене, надані на усунення недоліків позовної заяви документи чи інше, мають бути надані відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Відповідно до частини першої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для залишення даної позовної заяви без руху.

На підставі наведеного та керуючись статтями 169, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Встановити десятиденний строк для усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали, з дати отримання копії ухвали.

3. Копію ухвали невідкладно направити позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя В.О. Григораш