Справа № 120/4804/18-а
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2019-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

04 лютого 2019 р. Справа № 120/4804/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Чернюк Алли Юліївни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 )

до: Бершадського об`єднаного управління Пенсійного фонду Вінницької області (, адреса: вул. Героїв України, 23, м. Бершадь, Вінницька область, 24400)

про: визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Бершадського об`єднаного управління Пенсійного фонду Вінницької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що він є особою, яка брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи. Позивач звернувся до відповідача про призначення пенсії за віком згідно ст. 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Однак, Бершадським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області повідомлено про відмову у призначенні пенсії в зв`язку із тим, що надана довідка № 68 від 09 лютого 1993 року, не містить посилання на документи, які слугували підставою її видачі, і тому не врахована для визначення права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.

16 жовтня 2018 року позивач вдруге звернувся із заявою про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку до Бершадського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області. Пенсію призначено з жовтня 2018 року.

Втретє позивач звернувся 13 листопада 2018 року до відповідача із заявою про призначення пенсії відповідно до первісної заяви про призначення пенсії від 06 жовтня 2017 року, а саме: з 09 жовтня 2017 року та про виплату пенсії за період з 09 жовтня 2017 року по 15 жовтня 2018 року.

Листом № 6042/09-39/02-3 від 19 листопада 2018 року Бершадське об`єднане управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області відмовило у призначенні пенсії з 09 жовтня 2017 року в зв`язку із тим, що у довідках різнилися вказані періоди ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

Не погоджуючись з вказаною відмовою та мотивами її винесення, позивач звернувся до суду з вимогою:

- визнати протиправним лист № 6042/09-39/02-3 від 19 листопада 2018 року Бершадського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову у призначенні пільгової пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на 10 років згідно ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році 2 категорії, з 09 жовтня 2017 року;

- зобов`язати Бершадське об`єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області призначити з 09 жовтня 2017 року, нарахувати та виплатити за період з 09 жовтня 2017 року по 15 жовтня 2018 року пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку на 10 років згідно ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році 2 категорії, з 09 жовтня 2017 року.

Ухвалою суду від 03 січня 2019 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Стороною відповідача подано до суду відзив щодо позовних вимог ОСОБА_1 в якому зазначено прохання про відмову у задоволенні позовних вимог. Як підставу для відмови, представник відповідача вказав, що відповідно довідки № 68 від 04 лютого 1993 року та № 143 від 14 лютого 2018 року ОСОБА_1 виконував роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в с. Россоха Київської області, м. Прип`ять, м. Чорнобилі по періодам з 27 квітня по 20 квітня 1986 року, з 01 травня по 03 травня 1986 року, з 12 травня по 18 травня 1986 року, з 10 вересня по 18 вересня 1986 року. Однак, встановити кількість днів безпосередньої роботи в зоні відчуження згідно довідок не можливо. Крім того, представником зазначено, що наданні матеріали не містять посилання на первинні документи, в яких зазначено кількість днів, коли особою проводилися роботи по ліквідації наслідків на ЧАЕС.

Тому, згідно наданих позивачем документів станом на 09.10.2017 року визначити право на пенсію зі зменшенням пенсійного віку згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не було законних підстав. Відтак, розпорядженням №1 від 05.01.2018 року відповідач відмовив у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку на 10 років.

Крім того, представник відповідача вказав, що позивачем безпідставно заявлено вимогу про призначення та виплату пенсії з 09.10.2017 року по 15.10.2018 року. Також вирішуючи представником відповідача заявлено клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Вирішуючи, подане 28.01.2018 року, клопотання представника відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 12 КАС України визначено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (ч. 2 ст. 12 КАС України).

Відповідно до п. 10 ч. 6 ст. 12 КАС України справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно ч. 1 ст. 259 КАС України клопотання позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження подається у письмовій формі одночасно з поданням позовної заяви або може міститися у ній.

Відповідно до ч. 1 ст. 260 КАС України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі (ч. 1 ст. 260 КАС України).

Частиною 2 цієї ст. 260 визначено, що у випадку, передбаченому частиною першою статті 259 цього Кодексу, за наслідками розгляду відповідного клопотання позивача суд з урахуванням конкретних обставин справи може:

1) задовольнити клопотання та визначити строк відповідачу для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження; або

2) відмовити в задоволенні клопотання та розглянути справу за правилами загального позовного провадження.

Якщо суд за результатами розгляду клопотання позивача дійде висновку про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, він зазначає про це в ухвалі про відкриття провадження у справі (ч. 3 ст. 260 КАС України).

Якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача протягом двох днів із дня її надходження до суду постановляє ухвалу про:

1) залишення заяви відповідача без задоволення;

2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням (ч. 4 ст. 260 КАС України).

Якщо відповідач не подасть у встановлений судом строк такі заперечення, він має право ініціювати перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження лише у випадку, якщо доведе, що пропустив строк із поважних причин (ч. 5 ст. 260 КАС України).

Частиною 7 ст. 260 КАС України визначено, що частини друга - шоста цієї статті не застосовуються до справ, визначених пунктами 1-9 частини шостої статті 12 цього Кодексу.

Враховуючи, що відповідно до п. 10 ч. 6 ст. 12 КАС України дана справа є незначної складності, а також те, що суд не визначав строк відповідачу для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, клопотання представника відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження задоволенню не підлягає.

Дослідивши подані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків на ЧАЕС, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_2 , категорії 2 від 22 березня 1993 року.

06 жовтня 2017 року позивач вперше звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Однак, Бершадським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області повідомлено про відмову у призначенні пенсії в зв`язку із тим, що надана довідка № 68 від 09 лютого 1993 року, не містить посилання на документи, які слугували підставою її видачі, і тому не врахована для визначення права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.

На запит відповідача № 33/09-39/02-3 від 05.01.2018 Центральним архівним відділом Національної гвардії України була надана архівна довідка № 143 від 14 лютого 2018 року, відповідно до якої позивач в складі військової частини НОМЕР_3 брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в період з 27 квітня 1986 (наказ № 99 від 27 квітня 1986 року) по 02 травня 1986 року (журнал доз).

16 жовтня 2018 року позивач вдруге звернувся із заявою про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку до Бершадського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області. Пенсію призначено з жовтня 2018 року.

Втретє позивач звернувся 13 листопада 2018 року до відповідача із заявою про призначення пенсії відповідно до первісної заяви про призначення пенсії від 06 жовтня 2017 року, а саме: з 09 жовтня 2017 року та про виплату пенсії за період з 09 жовтня 2017 року по 15 жовтня 2018 року.

Листом № 6042/09-39/02-3 від 19 листопада 2018 року Бершадське об`єднане управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області відмовило у призначенні пенсії з 09 жовтня 2017 року в зв`язку із тим, що у довідках різнилися вказані періоди ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

Не погоджуючись із вказаною відмовою, з метою захисту своїх прав та інтересів, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон №796).

Так, згідно із статтею 9 Закону №796 особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи; 3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт; 4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

Статтею 10 Закону №796 передбачено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Відповідно до ст. 55 Закону №796 особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (у свою чергу, Згідно із ст. 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення, зокрема, чоловіками 60 років та наявності страхового стажу не менше п`яти років).

Так, учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів, призначається пенсія із зменшенням віку на 10 років, учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів призначається пенсія із зменшенням віку на 8 років.

З контексту наведеної норми ст. 55 Закону №796-ХІІ можна дійти висновку, що обов`язковою умовою для призначення пільгової пенсії відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є факт роботи в зоні відчуження протягом певного часу. Аналогічний правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 280/1162/16-а.

Перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, населених пунктів, які вважаються зоною відчуження, затверджений Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 №106.

Згідно із ч. 1 ст. 15 Закону №796 підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

За змістом ст. 65 цього Закону документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до п. 5 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 №51, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з 1 липня 1986 року до 31 грудня 1986 року від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 1 до 14, у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або на їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році видаються відповідні посвідчення.

В п. 10 цього Порядку уточнюється на підставі яких документів видається посвідчення. Зокрема, встановлено, що посвідчення видаються учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі одного з таких документів: а) посвідчення про відрядження в зону відчуження; б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження; в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту).

Відповідно до розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1, до заяви про призначення пенсії за віком подаються посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 р. №122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

У разі неможливості подання довідки №122 внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, для визначення права на призначення пенсії надаються інші (первинні) документи, що підтверджують період роботи в зоні відчуження: первинні документи, що підтверджують періоди перебування в зоні відчуження: довідки про періоди роботи в зоні, табелі обліку робочого часу за період роботи в зоні, подорожні листи для водіїв, копії відомостей (особових рахунків) на виплату заробітної плати; особи, що були призвані на військові збори, можуть підтвердити виконання робіт в зоні довідками військових частин про виконання робіт в зоні, архівними документами Міністерства оборони.

Відтак, положеннями чинного законодавства визначено перелік документів, що підтверджують участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який не обмежується лише довідкою форми №122, а навпаки, такий факт може бути підтверджений будь-якими первинними документами. Довідки про період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є лише підставою для визнання статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

В матеріалах справи містяться документи, які підтверджують факт перебування ОСОБА_1 у зоні відчуження, а саме:

- довідки № 68 від 04 лютого 1193 року та № 143 від 14 лютого 2018 року. Даними довідками вказано, що ОСОБА_1 відповідно до наказу № 99 від 27 квітня 1986 року в складі військової частини НОМЕР_3 приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в період з 27 квітня 1986 року по 02 травня 1986 року за місцем несення служби в м. Прип`ять;

- посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році серії НОМЕР_2 від 22 березня 1993 року, 2 категорії.

З аналізу норм ч. 3 ст. 65 Закону №796-ХІІ слідує, що єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право на користування пільгами, встановленими Законом України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зокрема призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи". Різного роду довідки про період роботи у зоні відчуження, евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постановах від 21.11.2006 № 21-1048во06 та від 04.09.2015 № 690/23/15-а. Верховний Суд також підтримав таку позицію у своїй постановах від 27.02.2018 у справі №344/9789/17, від 28.03.2018 у справі №333/2072/17 (2а/333/122/17) та від 08.05.2018 у справі № 708/1022/17.

Таким чином, суд вважає, що позивачем разом із заявою від 06 жовтня 2017 року відповідачу було подано достатньо документів для підтвердження періоду роботи позивача по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Отже, мотиви та доводи, наведені відповідачем, суд вважає безпідставними, оскільки в ході розгляду справи підтверджено факт участі позивача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що дає йому право на призначення пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

З урахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку про наявність у позивача права на користування пільгами, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зокрема щодо призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку. Тому відмова у призначенні пенсії позивачу зі зменшенням пенсійного віку як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", є протиправною.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах із урахуванням статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" починаючи з 09.10.2017 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку:

1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. У разі якщо при відстрочці часу призначення пенсії за віком не здійснюється підвищення розміру пенсії за неповний місяць страхового стажу, пенсія, обчислена відповідно до статті 29 цього Закону, призначається з дня, що настає за останнім днем повного місяця відстрочки часу виходу на пенсію, який враховано до страхового стажу;

2) пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності;

3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах, з дня, коли позивач вперше звернувся за цією пенсією, а саме: з 09.10.2017 року.

Відтак, позовні вимоги про зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити пенсію позивача за період із 09.10.2017 року по 15.10.2018 року, також підлягають задоволенню як похідні вимоги.

Також, при вирішені цього спору, суд, відповідно до частин першої-другої статті 6 КАС України, керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до частини третьої статті 23 Загальної Декларації прав людини та пункту 4 частини першої Європейської Соціальної хартії, кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей

З огляду на вимоги Конвенції та практику Європейського суду з прав людини (Спорронг та Льонрот проти Швеції) до правовідносин щодо отримання пенсії слід застосовувати засади юридичної визначеності, зокрема в частині права особи на розумні очікування мирного володіння майном.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Право позивача на призначення пенсії на пільгових умовах на підставі ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій на 10 років, починаючи з 09.10.2017 року, підтверджено сукупністю належних, достатніх, допустимих та достовірних доказів, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд не встановив їх понесення сторонами в даній справі.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Бершадського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на 10 років згідно ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році 2 категорії, викладену в листі № 6042/09-39/02-3 від 19 листопада 2018 року, з 09 жовтня 2017 року.

Зобов`язати Бершадське об`єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області призначити з 09 жовтня 2017 року, нарахувати та виплатити за період з 09.10.2017 року по 15.10.2018 року, ОСОБА_1 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку на 10 років згідно ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році 2 категорії.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 )
Відповідач: Бершадське об`єднане управління Пенсійного фонду Вінницької області (, адреса: вул. Героїв України, 23, м. Бершадь, Вінницька область, 24400)

Повний текст рішення виготовлений 04.02.2019 року

Суддя Чернюк Алла Юріївна