Справа № 2340/4117/18
Суддя: В.В. Гаращенко
Дата ухвалення: 2019-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року Справа № 2340/4117/18

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Гаращенка В.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Осадчої О.О.,

позивача: не з'явився,

представника позивача: не з'явився,

представника відповідача: Троян І.С. - за довіреністю,

розглянувши за правилами загального позовного провадження в місті Черкаси адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Черкаській області, в якій з урахуванням заяви про зміну предмета позову від 19.11.2018 просить:

- визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Черкаській області від 26.10.2018, яким повідомлено фізичну особу - платника податку ОСОБА_2 про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а саме: №09-2324; №0-2324; №0-2324; №0-2324; №0-2324; №0-2324.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на комплекс нежитлових споруд за наступними адресами: АДРЕСА_1, загальною площею 9955.2 кв.м.; АДРЕСА_2, загальною площею 270,8 кв.м.; АДРЕСА_3, загальною площею 4898,2 кв.м., АДРЕСА_4, загальною площею 70 кв.м.; АДРЕСА_5, загальною площею 281,7 кв.м.; АДРЕСА_6, загальною площею 4283,1 кв.м. (далі -нежитлові споруди) власником яких він був до передачі їх фермерському господарству, відповідачем винесено спірні рішення щодо податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки.

Позивач вказує, що приміщення нежитлових споруд передані відповідно акту прийому-передачі від 22.08.2013 до ФГ «Еталон Плюс», засновником якого є позивач. Фермерське господарство подає податкову звітність, в тому числі податкову декларацію на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та сплачує податки відповідно до Податкового кодексу України.

Позивач зазначає, що нежитлові споруди використовуються в сільськогосподарській діяльності, а тому не є об'єктом оподаткування.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити в задоволенні позовних вимог, аргументуючи свою позицію тим, що за позивачем зареєстровано право власності на нежитлові споруди, а тому у відповідності до пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 та пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу відповідачем винесено спірні рішення якими визначено позивачу суму податкового зобов'язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік. При цьому відповідач вважає, що позивач не є сільськогосподарським товаровиробником, оскільки останнім згідно пп.14.1.235 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України не може бути фізична особа.

Відповідач вказав, що право власності на комплекс нежитлових споруд ФГ «Еталон Плюс» набув з 24.11.2017, а тому податкові зобов'язання визначені з 01.01.2017 до 24.11.2017.

Від позивача на відзив відповідача надійшла відповідь в якій останній зазначив, що визначення сільськогосподарського товаровиробника передбаченого пп.14.1.235 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України до спірних правовідносин не застосовується, оскільки дане визначення застосовується виключно для цілей глави розділу XIV Податкового кодексу України «Спрощена система оподаткування, облік та звітність».

При цьому позивач вказав, що визначення виробника сільськогосподарської продукції міститься в ст. 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис» в т.ч. таким виробником також є фізична особа.

Позивач вказав, що комплекс нежитлових споруд підпадає під класифікацію будівель сільськогосподарського призначення відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000.

На відповідь на відзив від відповідача надійшло заперечення, в якому останній не погодився з жодним доводом позивача та просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач в судове засідання не з'явився, проте подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні в задоволенні позовних вимог просив відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представника відповідача, повно, всебічно, об'єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов наступного.

ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_7 та перебуває на обліку в Головному управлінні ДФС у Черкаській області.

Судом встановлено, що рішенням Теплицького районного суду Вінницької області №2-718/11 від 25.10.2011 визнано за ОСОБА_2 право власності на комплекс будівель та споруд колишнього КСП «Україна» в с. Росоша, Теплицького району Віннецької області, а саме:

- розташований по АДРЕСА_4 молокоприймальний пункт загальною площею 70.0 кв.м.;

- розташовані по АДРЕСА_1: вагова загальною площею 57.5 кв.м.; навіс для зберігання сіна, загальною площею 1559.0 кв.м.; телятник загальною площею 732.6 кв.м.; будівля телятника №3, загальною площею 720.40 кв. м.; будівля свинарника, загальною площею 1218.10 кв.м.; корівник загальною площею 1250.8 кв.м.; будівля складу загальною площею 868.80 кв.м.; будівля свинарника №1, загальною площею 2061 кв.м.; будівля телятника загальною площею 1487.0 кв.м.;

- розташовані по АДРЕСА_6: будівля гаража з підвалом, загальною площею 824.60 кв.м.;

- розташовані по АДРЕСА_3 будівлі зернового складу, загальною площею 3347.0 кв.м.; будівля вагової загальною площею 40.30 кв.м.; будівля зернового складу площею 834.0 кв.м.; будівля зернового складу площею 329.10 кв.м.; будівля зернового складу площею 218.40 кв.м.; будівля темника загальною площею 129,40 кв.м.;

- розташовані по АДРЕСА_2 торгівельний комплекс загальною площею 270.80 кв.м.;

- розташовані по АДРЕСА_5: будівля контори загальною площею 281.70 кв.м.

У січні 2012 року комунальне підприємство «Гайсинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» провело державну реєстрацію права власності позивача на вищевказаний майновий комплекс будівель, що підтверджують витяги про державну реєстрацію №32835931, №32982588, №32980136, №32981550, №32979814, №32980880.

Головним управління ДФС у Черкаській області у відповідності до пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 та пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України винесено податкові повідомлення-рішення від 23.03.2018 №0016880/0000-0218, №0016881/0000-0218, №0016882/0000-0218, №0016883/0000-0218, №0016884/0000-0218, №0016885/0000-0218, якими позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік за вищевказані нежитлові будівлі.

ОСОБА_2 не погоджуючись з вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями подав 20.07.2018 скаргу до ДФС України.

20.09.2018 рішенням №14370/Г/99-99-11-02-01-14 ДФС України скаргу позивача задовольняє частково та частково скасовує вищевказані податкові повідомлення-рішення.

В подальшому Головним управлінням ДФС у Черкаській області за наслідком вищевказаних обставин винесено податкові повідомлення-рішення від 26.10.2018 №0-2324; №0-2324; №0-2324; №0-2324; №0-2324; №0-2324, якими позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік за нежитлові будівлі за період з січня по листопад 2017.

Позивач вважаючи, що на підставі абз. «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України його не житлові будівлі не є об'єктом оподаткування, оскільки використовуються в сільськогосподарській діяльності, а тому звернувся за захистом свої прав до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI.

З 01 січня 2015 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 №71-VIII, згідно з яким, зокрема, статтю 266 Податкового кодексу України викладено в іншій редакції та введено новий вид податку - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно із підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно з підпунктами 266.3.1, 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

За приписами підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу України ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Абзац «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України встановлює, що будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності не є об'єктом оподаткування.

Таким чином правовою підставою для отримання пільги зі сплати податку на нерухоме майно у вигляді звільнення від його сплати є одночасна сукупність двох умов:

- особа є сільськогосподарським виробником;

- дане нерухоме майно використовується безпосередньо у сільськогосподарській діяльності такої особи.

За пп. 14.1.235 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент спірних правовідносин) сільськогосподарський товаровиробник - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

В свою чергу позивачем 23.11.2007 створено фермерське господарство «Еталон Плюс».

Згідно ч. 4 ст. 1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство підлягає державній реєстрації як юридична особа або фізична особа - підприємець.

Фермерське господарство діє на основі установчого документа для юридичної особи - статуту.

Судом встановлено, що фермерське господарство «Еталон Плюс» діє на підставі статуту фермерського господарства «Еталон Плюс» (далі - Статут) та з 23.11.2007 є юридичною особою.

Пункт 1.3 Статуту визначено, що головою фермерського господарства «Еталон Плюс» є ОСОБА_2.

Судом встановлено, що фермерське господарство «Еталон Плюс» відповідно до даних витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань займається вирощуванням зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (КВЕД 01.11) як основним видом діяльності.

Пункт «б» ч. 1 ст. 14 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство та його члени відповідно до закону мають право самостійно господарювати на землі.

Відповідно до коду 1271 державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 затвердженого Наказом Держстандарту України від 17.08.2000 №507 клас будівель сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства включає в себе будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, а саме: корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та інше.

Крім того, суд звернув увагу на лист Росошанської сільської ради Теплицького району Вінницької області №343 від 05.11.2018 в якому зазначається, що нерухоме майно майнового комплексу будівель та споруд, що знаходяться по АДРЕСА_4, АДРЕСА_1, АДРЕСА_6, АДРЕСА_3, АДРЕСА_2, АДРЕСА_5 весь час використовується у сільськогосподарській діяльності.

Отже комплекс нежитлових споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_4, АДРЕСА_1, АДРЕСА_6, АДРЕСА_3, АДРЕСА_2, АДРЕСА_5, належали позивачу на праві власності та використовувались останнім через створене позивачем фермерське господарство.

Таким чином, судом встановлено, що нерухоме майно, нежитлові будівлі позивач використовує безпосередньо для здійснення сільськогосподарської діяльності через ФГ «Еталон Плюс», в якому він є головою господарства (керівником і засновником) тому таке майно не може вважатися об'єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Також суд бере до уваги те, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про фермерське господарство», виробники сільськогосподарської продукції - це юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи-підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

Тому використання позивачем у своїй сільськогосподарській діяльності нежитлових будівль, які були на 2017 рік його приватною власністю, свідчить про те, що перелічені вище об'єкти нежитлових будівель підпадають під дію положень п. «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України та не є об'єктом оподаткування.

Такий самий правовий висновок був зроблений і в постанові Верховного Суду від 04.12.2018 року, справа № 649/593/16-а.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Тому суд враховує при ухваленні рішення зазначений вище висновок Верховного Суду щодо застосування норм права, які викладені у постанові від 04.12.2018 року, справа №649/593/16-а.

Отже, з огляду на вищевикладене відповідач неправомірно прийняв податкові повідомлення-рішення від 26.10.2018 №0-2324; №0-2324; №0-2324; №0-2324; №0-2324; №0-2324.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги є такими, що належить задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачені позивачем судові витрати слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 6, 9, 12, 14, 72, 76, 90, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Черкаській області від 26.10.2018 №0-2324; №0-2324; №0-2324; №0-2324; №0-2324; №0-2324.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235, код ЄДРОПУ 39392109) на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_7, РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір в сумі 2091 (дві тисячі дев'яносто одну) грн. 20 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 січня 2019.

Суддя В.В. Гаращенко