Справа № 804/3903/18
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2019-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

29 січня 2019 року м. Дніпросправа № 804/3903/18
Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),
суддів: Чередниченка В.Є., Панченко О.М.,
за участю секретаря судового засідання Сонник А.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.08.2018р. у справі №804/3903/18
за позовом:ОСОБА_1
до: про:Військової частини НОМЕР_1 визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

30.05.2018р. ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії / а.с. 3-7/.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.06.2018р. за вищезазначеним адміністративним позовом було відкрито провадження в адміністративній справі №804/3903/18 та справу призначено до судового розгляду /а.с. 2 том 1/.
Позивач, посилаючись у адміністративному позові, на те, що він проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 на посаді командира відділення автомобільного взводу, наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 149 від 28.11.2017 р. його було виключено зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військових облік до Петриківського РВК Дніпропетровської області та 22.12.2017р. йому було виплачено грошове забезпечення у розмірі 39555,63 грн., але відповідачем до складу одноразової грошової допомоги при звільненні, яка була йому виплачена, безпідставно не було включено розмір щомісячної додаткової грошової винагороди, що призвело до того, що грошове забезпечення йому було виплачено у меншому розмірі ніж повинно, про склад та розмір грошової допомоги він дізнався з довідки №298, яку отримав 23.02.2018р.. Вважає, що відповідачем до складу грошового забезпечення протиправно не включена щомісячна додаткова грошова допомога, що суперечить вимогам Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», оскільки розрахунок допомоги відповідачем здійснено виходячи з грошового забезпечення, до якого не було включено щомісячну додаткову грошову винагороду, введену Постановою Кабінету Міністрів України № 889 від 22.09.2010 року «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій», що призвело до виплати одноразової грошової допомоги при звільненні у меншому розмірі і такі дії відповідача порушують його права та охоронювані законом інтереси, та спричинили йому моральну шкоду, яка виразилась у тому, що йому прийшлося докладати додаткових зусиль для отримання необхідних доказів щодо невиплати йому грошової допомоги у повному обсязі, витрачати час на звернення до центу правової допомоги з метою оформлення документів для суду, він витрачав додаткові кошти на проїзд до міста, та фактично був позбавлений можливості пройти необхідне лікування, яке йому було необхідне за станом здоров`я, крім цього він нервував, це все завдало йому моральних страждань і завдану відповідачем моральну шкоду він оцінює в 5000 грн. Тому позивач просив суд: - визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати йому одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої ст. 15 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України; - зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок його одноразової грошової допомоги при звільненні з включенням до грошового забезпечення 60% щомісячної додаткової грошової винагороди, яка встановлена військовослужбовцям Збройних Сил України, з урахуванням виплаченої суми; - зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити йому одноразову грошову допомогу при звільненні з включенням до грошового забезпечення 60% щомісячної додаткової грошової винагороди, яка встановлена військовослужбовцям Збройних Сил України, з урахуванням виплаченої суми: - зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити йому суму інфляційних витрат у розмірі 275,19грн та 3% річних у розмірі 250,17грн; - стягнути з військової частини НОМЕР_1 та виплатити йому моральну шкоду у розмірі 5000,00грн.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.08.2018р. у справі №804/3903/18 ОСОБА_1 у задоволенні адміністративного позову до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено (суддя Горбалінський В.В.) / а.с. 54-57/.
Рішення суду першої інстанції мотивовано безпідставністю та необґрунтованістю заявлених позивачем у справі позовних вимог.
Позивач, не погодившись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції від 14.08.2018р., подав апеляційну скаргу /а.с. 54-66/, у якій, посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи було зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до постановлення ним рішення у справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції від 14.08.2018р. та постановити у справі нове рішення, яким задовольнити заявлені ним позовні вимоги у повному обсязі.
22.10.2018р. адміністративна справа №804/3903/18, разом з апеляційною скаргою позивача, надійшли до Третього апеляційного адміністративного суду / а.с. 63/ та були передані судді доповідачу / а.с. 68/.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 24.10.2018р. у справі №804/3903/18 позивачу поновлено строк апеляційного оскарження рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.08.2018р. у справі №804/3903/18 та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.08.2018р. у справі №804/3903/18 /а.с.69/
06.11.2018р. до суду апеляційної інстанції надійшов письмовий відзив відповідача на апеляційну скаргу / а.с. 71-74/ у якому відповідач заперечує проти доводів апеляційної скарги та посилаючись на те, що судом першої інстанції у справі прийнято обґрунтоване рішення без порушень норм чинного законодавства, просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції від 14.08.2018р. у цій справі залишити без змін.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 09.11.2018р. у справі №804/3903/18 справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження на 12.12.2018р. / а.с. 76/, про що судом апеляційної інстанції було повідомлено осіб, які беруть участь у розгляді справи / а.с. 77-80/
У подальшому до суду апеляційної інстанції надійшли клопотання позивача та відповідача про необхідність розгляду справи у судовому засіданні за їх участю / а.с. 81,82/ та ухвалою суду апеляційної інстанції від 12.12.2018р. справу №804/3903/18 призначено до розгляду у судовому засіданні на 10-00 годин 30.01.2019р. / а.с. 83/, про що судом було повідомлено учасників справи / а.с. 84,85/
У зв`язку з необхідністю вирішення організаційно-виробничих питань Третього апеляційного адміністративного суду, ухвалою суду від 04.01.2019р. / а.с. 86/, апеляційний розгляд справи №804/3903/18 перенесено у судове засідання на 10-00 годин 29.01.2019р., про що судом було повідомлено учасників справи / а.с. 87,88/.
Заслухавши у судовому засіданні 29.01.2019р. :
- позивача та його представника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили суд апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції від 14.08.2018р. у цій справі скасувати та постановити у справі нове рішення, яким задовольнити заявлені позивачем у справі позовні вимоги у повному обсязі;
- представника відповідача, який заперечував проти доводів апеляційної скарги та підтримав доводи викладені у письмовому відзиві на апеляційну скаргу, і просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції від 14.08.2018р. у цій справі залишити без змін;
доводи апеляційної скарги, матеріали даної адміністративної справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Під час розгляду даної справи судом встановлено, ОСОБА_1 , позивач у справі, проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 на посаді командира відділення автомобільного взводу, відповідно до наказу командиру військової частини НОМЕР_2 №12 від 27.11.2017р. позивача звільнено з військової служби, а наказом командира військової частини НОМЕР_2 №149 від 28.11.2017р. позивача виключено зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військових облік до Петриківського РВК Дніпропетровської області / а.с. 11,14,15/.
У зв`язку з звільненням відповідачем 22.12.2017р. була виплачена позивачу одноразова грошова допомога у разі звільнення у розмірі 39555,63 грн. / а.с. 31/.
Судом встановлено, що предметом спору у цій адміністративній справі є встановлення правомірності дії військової частини НОМЕР_1 , на фінансовому забезпечення у якій знаходиться військова частина НОМЕР_2 , де проходив службу позивач, не включення відповідачем щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовця, яку позивач отримував під час проходження служби, до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється одноразова допомога при звільненні, яка передбачена ст. 15 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей».
Перевіряючи правильність висновку суду першої інстанції щодо відмови позивачу у задоволенні вимог адміністративного позову, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.
Відповідно до пунктів 1, 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення військовослужбовців входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Пунктами 3, 4 вищезазначеної статті Закону передбачено, що грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення виплачується в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та має забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
За пунктом 2 статті 15 Закону військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової служби, які звільняються з військової служби, зокрема, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за умови наявності у військовослужбовця вислуги 10 років і більше.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1294 від 07.11.2007р. «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Постановою Кабінету Міністрів України №889 від 22.09.2010р. «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» встановлено щомісячну додаткову грошову винагороду (далі - винагорода) для окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій.
Відповідно до вищезазначеної постанови - на час установлення і початку виплати - 1 жовтня 2010 року, - винагорода мала виплачуватися військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займали посади плаваючого та льотного складу Збройних Сил, Державної прикордонної служби та льотного складу внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ (пункт 1).
Відповідно до пункту 2 цієї постанови граничні розміри, порядок та умови виплати винагороди, передбачені пунктом 1, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ та Адміністрацією Державної прикордонної служби за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.
У подальшому до постанови Кабінету Міністрів України №889 від 22.09.2010р. вносилися зміни, які розширювали перелік категорій військовослужбовців та інших осіб, яким відповідно до пункту 1 цієї постанови встановлювалася винагорода.
Так, 13.03.2013р. Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №161, якою назва і пункт 1 постанови №889 викладені в новій редакції та зокрема, у пункті 1 передбачена виплата винагороди:
1) військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади у військових частинах, підрозділах, закладах, установах та організаціях Збройних Сил (за переліком згідно з додатком), посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил, і військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та Державної прикордонної служби - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення;
2) військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби):
- з 1 квітня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення;
- з 1 вересня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення;
- з 1 січня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення;
- з 1 квітня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення;
- з 1 липня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення;
3) особам начальницького складу, які проходять службу на посадах льотного складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій, - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №161 від 13.03.2013р. Міністерство оборони зобов`язувалося забезпечити здійснення видатків, пов`язаних з набранням чинності цією постановою, в межах видатків на оплату праці, передбачених Міністерству в Державному бюджеті України на 2013 рік.
При цьому необхідно зазначити, що зміни, які вносилися до постанови Кабінету Міністрів України №889 від 22.09.2010р. «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій», істотно не зачіпали положень пункту 2 цієї постанови.
Так, відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України №889 від 22.09.2010р. «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.
На виконання вказаної постанови наказом Міністра оборони України №550 від 241.0.2016р. затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2016 року за №1470/29600 (далі - Інструкція).
Пунктом 3 Інструкції передбачено, що до місячного грошового забезпечення, з якого визначається винагорода, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою (посадою, до тимчасового виконання обов`язків за якою він допущений).
Така винагорода, відповідно до п. 5 Інструкції, виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказу командира (начальника) Військової частини (установи, організації); командирам (начальникам) військових частин (установ, організацій) - на підставі наказів вищих командирів (начальників).
Отже, вищенаведене дає можливість зробити висновок, що щомісячна додаткова грошова винагорода виплачується як окремий платіж разом (одночасно) з грошовим забезпеченням та лише за наявності наказу командира (начальника) Військової частини.
Відповідно до п. 8 Інструкції - винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення, і розміри винагороди, відповідно до п. 9 Інструкції, встановлюються наказами Міністерства оборони України (начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України) з урахуванням конкретної Військової частини, займаної посади та особливостей умов проходження служби у межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Міністерства оборони України (Головного управління розвідки Міністерства оборони України) у державному бюджеті України на відповідний рік.
Отже сукупний аналіз вищенаведених норм чинного законодавства дає можливість зробити висновок про те, що щомісячна додаткова грошова винагорода, яка передбачена Постановою Кабінету Міністрів № 889 від 22.09.2010р. «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби та внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій» та Інструкцією, має тимчасовий характер, а тому не входить до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується та виплачується одноразова грошова допомога на підставі частини 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» , оскільки винагорода має окремий, особливий і разовий вираз виплати та виплачується тільки тим категоріям військовослужбовців, перелік яких наведений у цій Постанові, і тоді, коли у фонді грошового забезпечення наявні (передбачені) кошти для її виплати, вона виплачується як доповнення до суми грошового забезпечення, і її виплата ставиться в залежність від порядку й умов, що нормативно встановлені розпорядником коштів, відповідно до яких, зокрема, щомісячна її виплата можлива, коли військовослужбовець перебуває на військовій службі, і водночас вона не включається до складу одноразової допомоги при звільненні з військової служби.
Аналогічне розуміння вищенаведених положень законодавства, які регулюють відносини, що виникли між сторонами у справі, Верховний Суд сформулював у своїй постановах від 01.03.2018р. у справі №761/17387/17, та від 19.06.2018р у справі №825/1138/17.
З огляду на вищезазначене колегія суддів вважає, що відповідач у справі під час здійснення нарахування та виплати позивачу одноразової допомога при звільненні, яка передбачена ст. 15 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовця, яку позивач отримував під час проходження служби, до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється одноразова допомога при звільненні, яка передбачена ст. 15 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» діяв у спосіб визначений чинним законодавством, тому такі дії відповідача, який у спірних відносинах виступає у якості владних повноважень, є правомірними, і суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок щодо необґрунтованості та безпідставності заявлених позивачем у справі вимог та постановив правильне рішення про відмову позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, у тому числі і про відмову у задоволенні вимог щодо відшкодування моральної шкоди які є похідними від позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, та постановив правильне рішення про відмову позивачу у задоволенні заявлених ним вимог у повному обсязі, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, і оскільки під час апеляційного розгляду справи не було встановлено будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які б потягли за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, вважає необхідним рішення суду першої інстанції від 14.08.2018р. у цій адміністративній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки заявником апеляційної скарги доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції у справі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.08.2018р. у справі №804/3903/18 залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. 329, 331 КАС України.
Повний текст складено та підписано 30.01.2019р.

Головуючий - суддя А.О. Коршун

суддя В.Є. Чередниченко

суддя О.М. Панченко