Справа № 0240/3043/18-а
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2019-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 0240/3043/18-а

Головуючий у 1-й інстанції: Дончик Віталій Володимирович

Суддя-доповідач: Сушко О.О.

29 січня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Смілянця Е. С. Залімського І. Г. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Платаш В.О.,

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Панасюка В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2018 року (м. Вінниця, 11 листопада 2018 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання висновку протиправним та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати висновок у формі протоколу № 73 від 13.07.2018 року Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум в частині відмови позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги як військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби та внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; зобов`язати Міністерство оборони України, у місячний строк після набрання рішенням законної сили та з урахуванням зроблених судом висновків, повторно розглянути питання щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги як військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби та внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Відповідно до рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2018 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача в судовому засіданні просив задовольнити апеляційну скаргу.

Позивача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач, згідно відомостей Витягу з послужного списку особової справи, на військовій службі перебував з 12.04.1985 року по 14.04.2018 року.

Згідно довідки командира військової частини НОМЕР_1 від 05.06.2015 року, виданої старшому прапорщику медичної служби ОСОБА_1 , він в період з 06.04.2015 року по 02.06.2015 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення ї захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Згідно посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_2 виданого позивачу 18.06.2015 року, пред`явник цього посвідчення має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

Згідно Витягу з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Центрального регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №209 від 12 серпня 2015 року, старший прапорщик ОСОБА_1 , 1966 року народження під час бойових дій в зоні АТО (підстава: довідка про удасть в АТО ЖЗ 50/154/1/455, видана 05.06.2015 року командиром в/ч НОМЕР_1 та посвідчення НОМЕР_3 ветерана війни-учасника бойових дій, видане 18.06.2015 року Управлінням особового складу штабу командування Повітряних Сил України) 12.05.2015 року отримав: «Закриту черепно-мозкову травму. Струс головного мозку. Осколкове поранення м`яких тканин лівої надбрівної дуги», - що підтверджено довідкою про обставини травми №196, виданою 08.07.2015 року командиром в/ч НОМЕР_1 , в подальшому призвело до: Стану після закритої черепно-мозкової травми. Струсу головного мозку у вигляді астено-невротичного синдрому. Вторинної симптоматичної артеріальної гіпертензії, І стадія, ступінь 1, ризик 2, - що підтверджено медичною документацією лікувально-профілактичних закладів МО України. Встановлено, що травма пов`язана із захистом Батьківщини.

Згідно довідки Вінницької обласної МСЕК № 2 від 10.09.2015 року серії 10ААА №122338 про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності, позивачу визначено 20 % ступеню втрати працездатності (5% - травма, так пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, 15% - травма, так пов`язана із захистом Батьківщини).

Наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 07.04.2018 року №26-РС, відповідно до ч.6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з урахуванням випадків, визначених ч.8 цієї самої статті цього самого закону, старшого прапорщика ОСОБА_1 , офіцера медичної служби Командування Повітряних Сил звільнити з військової служби у запас за пунктом «б» (за станом здоров`я).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.04.2018 року № 73, старшого прапорщика ОСОБА_1 , офіцера медичної служби, з 19.04.2018 року виключено з особового складу частини та всіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до Вінницького ОМВК м. Вінниці.

Згідно довідки обласної медико-соціальної експертної комісії №2 до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12ААА №933882 від 14.05.2018 року, позивачу встановлено третю групу інвалідності, причина травма пов`язана із захистом Батьківщини, на строк до 01.06.2019 року.

Позивач звернувся до Міністерства оборони України із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання пов`язаного із захистом Батьківщини.

Згідно Витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 13.07.2018 року № 73, комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги старшому прапорщику в запасі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), якого 19.04.2018 року звільнено з військової служби та 10.09.2015 року під час первинного огляду органами МСЕК встановлено 20 % втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини (МСЕК серія 10 ААА № 122338 від 10.09.2015 року), а 14.05.2018 року, під час огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю III групи внаслідок цієї ж причини (довідка МСЕК серія 12 ААА № 933882 від 14.05.2018 року).

Згідно з абз. 2 п. 4 ст. 16-3 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та п. 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. № 975, у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

Позивачу групу інвалідності встановлено понад дворічний термін після первинного встановлення ступеня втрати працездатності. Допомога у зв`язку з установленням 20% втрати працездатності виплачена в сумі 19292,0 грн.

Листом від 01.08.2018 року № 1212110 ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомив позивача, що згідно з протоколом № 73 від 13.07.2018 року комісією з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, прийняте рішення про відмову в призначенні йому одноразової грошової допомоги, в зв`язку з тим, що він 19.04.2018 року звільнений з військової служби та 10.09.2015 року під час первинного огляду органами МСЕК встановлено 20 % втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини (МСЕК серія 10 ААА № 122338 від 10.09.2015), а 14.05.2018 під час огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю III групи внаслідок цієї ж причини (довідка МСЕК серія 12 ААА № 933882 від 14.05.2018).

Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, згідно п.1 ч. 1 ст.3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі Закон №2011-ХІІ), дія даного Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

В силу ч. 1 ст. 16 Закону № 2011-XII, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

За змістом ч. 4 ст. 16-3 Закону № 2011 XII, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинною встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми, а згідно абз. 2 ч. 4 ст. 16-3 Закону № 2011-XII у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

Отже, законодавством встановлено обмеження у вигляді певного відрізку часу (два роки) між первинним та вторинним встановленням групи інвалідності (її зміна), а також між первинним та вторинним встановленням ступеня втрати працездатності (його збільшення).

Як встановлено з матеріалів справи, 10.09.2015 року під час первинного огляду органами МСЕК позивачу встановлено 20 % втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини (МСЕК серія 10 ААА № 122338 від 10.09.2015 року), а 14.05.2018 року, під час огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю III групи внаслідок з цієї ж причини (довідка МСЕК серія 12 ААА № 933882 від 14.05.2018 року).

Відтак, позивачу у вересні 2015 року встановлено ступінь втрати працездатності на рівні 20 %, а інвалідність (III група) первинно встановлена у травні 2018 року.

У відповідності до пп.2 п. 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 року (далі Порядок № 975), днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги, серед іншого, є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

При цьому, відповідно до ч. 8 ст. 16-3 Закону № 2011 -XII особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Отже, днем виникнення у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги є 14.05.2018 року та, відповідно, з урахуванням положення ч.8 ст.16-3 Закону № 2011-XII протягом трьох років позивач може реалізувати своє права щодо її отримання.

Підпунктом 1 п.7 «Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 (далі -Порядок № 975) передбачено, що у разі часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності одноразова грошова допомога виплачується залежно від ступеня втрати працездатності, який встановлюється медико-соціальними експертними комісіями, у розмірі, що визначається у відсотках від 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - військовослужбовцю, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво) під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності.

На момент встановлення позивачу ступеню втрати працездатності на рівні 20 % (10.09.2015 року) прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1378 грн., відповідно ОСОБА_1 була виплачена допомога у зв`язку з установленням 20% втрати працездатності в сумі 19292,00 грн.

Відповідно до пп. 3 п. 6 Порядку № 975 військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення інвалідності III групи.

На момент встановлення позивачу III групи інвалідності (14.05.2018 року) прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1762 грн., згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік.

Разом з тим, згідно п. 19 Порядку №975, призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста є наслідком:

- вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;

- вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння;

- навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);

- подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Перелік наведений у п. 19 Порядку №975 є вичерпним.

Положеннями п. 20 Порядку №975 визначено, що виплата одноразової грошової допомоги здійснюється в порядку черговості відповідно до дати подання документів.

На підставі викладеного враховуючи, що Порядок № 975 містить вичерпний перелік підстав, які виключають можливість призначення одноразової грошової допомоги, суд першої інстанції дійшов вірного переконання, що висновок Комісії міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, яким позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку зі спливом дворічного терміну з моменту встановлення втрати працездатності та групи інвалідності, оформлений у виді протоколу № 73 від 13.07.2018 року, на підставі ч.4 ст. 16- 3 Закону № 2011-XII та п. 8 Порядку № 975 є протиправним та підлягає скасуванню.

Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян, як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.

Крім того, з метою належного захисту порушених прав позивача, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволенння позовних вимог в частині зобов`язання відповідача повторно розглянути питання щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги як військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби та внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 06 лютого 2019 року.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Смілянець Е. С. Залімський І. Г.