Справа № 813/2013/18
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2019-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/3746/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

Макарика В.Я.,

секретаря судового засідання Гром І.І.,

розглянувши в судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на рішення Львівського окружного адміністративного суду (головуючий суддя - Крутько О.В.), ухвалене у відкритому судовому засіданні в м.Львові о 12 год. 16 хв. 16 жовтня 2018 року, повне судове рішення складено 26 жовтня 2018 року, у справі №813/2013/18 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

14.05.2018 Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до Головного управління ДФС у Львівській області, просила визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Львівській області № від 23.04.2018, № від 23.04.2018, № від 23.04.2018, № від 23.04.2018.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2018 року позов задоволено частково: визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Львівській області № від 23.04.2018, № від 23.04.2018, № від 23.04.2018, відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Львівській області № від 23.04.2018.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що факт продажу алкогольного напою без застосування реєстратора розрахункових операцій не є документально підтвердженим (не складено акт, не підтверджено показами свідків, не зафіксовано розбіжностей між кількістю касових (фіскальних) чеків та сумою готівки в касі магазину за реалізовані товари станом на час фактичної перевірки). Суд першої інстанції врахував, що зберігання позивачем алкогольних напоїв з акцизною маркою попереднього зразка, термін придатності якої закінчився, не може вважатися тотожним зберіганню немаркованої акцизної продукції. Крім того, оскільки до справи долучено фото пачки (коробки) з-під сигар з наклеєною внизу маркою акцизного податку, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем спростовано доводи відповідача щодо зберігання/реалізації тютюнових виробів без марки акцизного податку. Також, судом першої інстанції враховано, що закон допускає ведення обліку товарних запасів як на складах, так і за місцем їх реалізації та не містить чіткого та однозначного визначення місця знаходження (зберігання) первинних облікових документів на товар, тоді як відповідачем не доведено факту того, що позивачем не ведеться облік товарних запасів. Разом з тим, суд першої інстанції вказав, що до матеріалів справи долучено копію фіскального чеку від 10.12.2017 на товар Віскі «Блек Джек» 0,25 л за ціною 37 грн., що свідчить про порушення вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 №957.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в позові, Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2018 року в цій частині та прийняти нове, яким визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 23.04.2018. Апеляційна скарга мотивована тим, що у додатку до акта перевірки міститься опис алкогольних напоїв, які знаходяться на реалізації/зберіганні у позивача станом на момент проведення фактичної перевірки - 11.04.2018, а не 10.12.2017 - станом на момент реалізації алкогольного напою Віскі «Блек-Джек» ємкістю 0,25 л. Скаржник вказує, що в акті на підтвердження реалізації алкогольного напою за ціною нижчою від встановлених мінімальних роздрібних цін, відповідач посилався лише на фіскальний чек 16128 від 10.12.2017, в якому відсутні дані щодо вмісту спирту у вказаному напої для розрахунку розміру його мінімальної роздрібної ціни відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 №957. Також вказує, що Віскі «Блек-Джек» проданий 10.12.2017, а фактична перевірка проводилась через 4 місяці після продажу, тому перевіряючі не могли встановити, якої саме міцності був реалізований алкогольний напій. Крім того, зауважує, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що у додатку до акта перевірки зазначений напій алкогольний міцний «Тростиновий» «Блек Джек» ємністю 0,5л, міцністю 40% об., натомість 10.12.2017 згідно даних фіскального чеку був проданий віскі «Блек Джек» ємністю 0,25л, отже напій алкогольний як іншої назви, так і іншої ємності.

Головне управління ДФС у Львівській області подало відзив на апеляційну скаргу, вказує, що акт фактичної перевірки від 11.04.2018 №13/239/4000/ підписаний подавцем закладу, де здійснює господарську діяльність позивач, що вказує на відповідність відомостей, зазначених в акті перевірки, фактичним обставинам справи.

В судовому засіданні 04.02.2019 представник відповідача щодо апеляційної скарги заперечив, просив залишити рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог в силі, позивач в судове засідання не з'явилась, явку повноважного представника не забезпечив, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що відповідно до ч.2 ст.313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог вимогам ст.242 КАС України не відповідає.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що 11.04.2018 Головним управлінням ДФС у Львівській області видано Наказ №2190 «Про проведення фактичної перевірки», яким наказано провести фактичну перевірку ФОП ОСОБА_3 за адресою здійснення діяльності : АДРЕСА_1, перевірку провести з 11.04.2018 по 20.04.2018 (т.1 а.с.31).

За результатами проведення фактичної перевірки 11.04.2018 складено акт №13/239/4000/ відповідно до якого згідно з інформаційними базами даних ГУ ДФС у Львівській області встановлено, що 10.12.2017 проведена реалізація віскі «Блек Джек» ємкістю 0,25л по ціні реалізації 37 грн. (фіскальний чек 16128 від 10.12.2017) чим порушено вимоги Постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 №957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» (із змінами та доповненнями), а саме: реалізація алкогольних напоїв за цінами нижчими від встановлених мінімальних цін на такі алкогольні напої. Згідно з внесеними змінами до вказаної постанови від 03.12.2016 мінімальна роздрібна ціна на вищевказаний алкогольний напій повинна становити 39,77 грн. (а.с.183-185).

18.04.2018 ФОП ОСОБА_3 подала до Головного управління ДФС у Львівській області заперечення до акту перевірки, де, зокрема, зазначила, що під час проведення фактичної перевірки з питань додержання суб'єктом господарювання вимог, встановлених законодавством України у сфері виробництва і обігу підакцизної продукції магазину, що розташований у АДРЕСА_1, податковий орган не міг встановити факт реалізації товару, а саме пляшки віскі «Блек Джек» ємкістю 0,25 л за ціною 37 грн., який відбувся в грудні 2017 року. Зазначено, що фіскальний чек №16128 не містить даних щодо вмісту спирту алкогольного напою віскі «Блек Джек» для розрахунку розміру його мінімальної роздрібної ціни відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №957. Також вказано, що при проведенні фактичної перевірки станом на 11.04.2018 серед фактичних залишків - запасів алкогольного напою віскі «Блек Джек» перевіряючими не виявлено (т.1 а.с.33-41).

23.04.2018 Головне управління ДФС у Львівській області на підставі акта перевірки №13/239/4000/ від 11.04.2018, згідно з яким встановлено порушення п.2 Постанови Кабінету Міністрів України №957 та на підставі пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України, ч.2 ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 №481/95-ВР, винесено податкове повідомлення-рішення № відповідно до якого до ФОП ОСОБА_3 застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 10 000 гривень (а.с.21).

На заперечення ФОП ОСОБА_3 від 18.04.2018 Головне управління ДФС у Львівській області надало висновок від 27.04.2018 №15800/10/13-01-40-01-13, відповідно до якого порушення викладені в акті фактичної перевірки слід вважати правомірними, за результатами перевірки застосовано штрафні санкції згідно вимог чинного законодавства (а.с.42-43).

Вважаючи податкове повідомлення-рішення № протиправним та таким, що підлягає скасуванню ФОП ОСОБА_3 звернулась із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Відповідно до п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - ПК України) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України як підставу проведення фактичної перевірки зазначено наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Відповідно до п.80.7 ст.80 ПК України фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб'єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Статтею 86 ПК України встановлено, що результати фактичної перевірки, у разі встановлення під час перевірки порушень, оформлюються у формі акта, який складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для застосування до позивача фінансової санкції у вигляді штрафу, згідно з актом перевірки №13/239/4000/ від 11.04.2018, стало встановлення факту реалізації алкогольного напою віскі «Блек Джек» 0,25 л за ціною нижчою від встановлених мінімальних роздрібних цін на такий напій, чим, на переконання контролюючого органу, порушено вимоги Постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 №957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв», а саме: 10.12.2017 проводилась реалізація Віскі «Блек Джек» ємкістю 0,25 л по ціні реалізації 37 грн. (фіскальний чек 16128 від 10.12.2017), тоді як мінімальна роздрібна ціна на такий алкогольний напій в такій тарі з 09.09.2017 становить 39,77 грн.

Так, спеціальним нормативно-правовим актом, який визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України, є Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 №481/95-ВР, в редакції чинній на час проведення перевірки (далі - Закон №481/95-ВР).

Відповідно до ст.1 Закону №481/95-ВР алкогольні напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об'ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206 (крім квасу «живого» бродіння), 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об'ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД; мінімальні роздрібні ціни на алкогольні напої - ціни, які визначаються виходячи з мінімальних оптово-відпускних цін на цю продукцію та торговельної надбавки.

Згідно з ч.1 ст.17 Закону №481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Відповідно до ч.2 ст.17 Закону №481/95-ВР до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі, зокрема, оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 гривень.

Частиною 10 статті 18 Закону №481/95-ВР надано Кабінету Міністрів України право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2008 року №957 встановлено розміри мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв, зокрема, мінімальна роздрібна ціна за 1 літр 100-відсоткового спирту, що застосовується з 9 вересня 2017 року для «Віскі» (код УКТЗЕД - 2208 30) становить 799 грн., для «інших алкогольних напоїв» (код УКТЗЕД - 2208 90) - 397,76 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для застосування до позивача фінансової санкції у вигляді штрафу є, на переконання відповідача, реалізація ФОП ОСОБА_3 10.12.2017 саме алкогольного напою «віскі» (міцний ароматний алкогольний напій, отриманий із різних видів зерна з використанням процесів під солодження, бродження, перегонки і довготривалої витримки в дубових бочках, якому присвоєно код УКТЗЕД 2208 90 6900).

Як зазначено у висновку ГУ ДФС у Львівській області від 27.04.2018 №15800/10/13-01-40-01-13 використовуючи інформацію баз даних ДФС України встановлено, що 10.12.2017 ФОП ОСОБА_3 через РРО: тип Марія, заводський номер №, фіскальний №, зареєстрований на адресу: АДРЕСА_1, здійснена реалізація віскі «Блек Джек» ємністю 0,25 л по ціні реалізації 37 грн. Виробником даного алкогольного напою є ВАТ «Сімферопольський винно-коньячний завод», міцність віскі «Блек Джек», задекларована виробником, становить 40% об. (т.1 а.с.44).

До матеріалів справи долучено копію фіскального чеку №16128 від 10.12.2017, згідно з яким здійснено реалізацію віскі «Блек Джек» ємністю 0,25 л по ціні 37 грн. (а.с.62).

Водночас, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до опису алкогольних напоїв, які знаходяться в реалізації/зберіганні в магазині-кафе, термін споживання яких закінчився, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1, в якому здійснює підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_3 (додаток до акта перевірки від 11.04.2018) на реалізації/зберіганні знаходиться напій алкогольний міцний «Тростиновий» «Блек Джек» ємністю 0,5 л виробник ТОВ «Сімферопольський винно-коньячний завод» (а.с.189).

Згідно з прайс-листом ТОВ «Хмільний дім», яке, як зазначено у позовній заяві та не спростовано відповідачем, є постачальником вказаного напою, роздрібна ціна міцного алкогольного напитку «Солодовий» ТМ «Black Jack» ємністю 0,25 л становить 33,84 грн. за штуку (а.с.68).

В свою чергу, фіскальний чек 16128 від 10.12.2017 не містить відомостей щодо міцності проданого алкогольного напою та коду класифікації за УКТЗЕД.

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що відповідно до Положення про форму та зміст розрахункових документів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 № 13, фіскальний касовий чек на товари (послуги) (далі - касовий чек) -розрахунковий документ, надрукований реєстратором розрахункових операцій при проведенні розрахунків за продані товари (надані послуги). Одним із обов'язкових реквізитів касового чеку є назва товару (послуги) - слово, поєднання слів або слова та цифрового коду, які відображають споживчі ознаки товару (послуги) та однозначно ідентифікують товар чи послугу в документообігу СГ.

Таким чином, відповідно до вказаних положень суб'єкт господарювання зобов'язаний вести в РРО дані, які б повністю відповідали накладній на отримання товару з тим, щоб його можна було ідентифікувати за документами про поставку, однак такі дані не обов'язково відображають класифікацію товару за кодом УКТЗЕД.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що на момент проведення фактичної перевірки контролюючий орган не мав можливості ідентифікувати алкогольний напій реалізований 10.12.2017 згідно чеку 16128 (за чотири місяці до проведення перевірки), а тому обов'язку доведення правомірності прийнятого ним рішення не дотримав.

Відповідно до ст.83 ПК України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; виключено; податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Підсумовуючи вказане, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що висновки контролюючого органу, щодо порушення позивачем вимог Постанови №957 зроблено лише на підставі даних зазначених у чеку 16128 від 10.12.2017, без перевірки реалізованого алкогольного напою на відповідність кодам УКТ ЗЕД, тоді як відповідно до абз.13 ч.2 ст.17 Закону №481/95-ВР безпосереднім об'єктом правопорушення (предметом) є конкретний алкогольний напій, який відповідно до згаданих положень статті 1 Закону №481/95-ВР та відповідно до Постанови №957 визначається за кодом УКТ ЗЕД, а не за назвою (подібністю в назві) в документах суб'єкта господарювання.

При цьому суд апеляційної інстанції зауважує, що висновок контролюючого органу щодо порушення ФОП ОСОБА_3 вимог Постанови №957 має підтверджуватися належними та допустимими доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи норми чинного законодавства та обставини справи суд апеляційної інстанції не може погодитись з висновком суду першої інстанції щодо доведеності відповідачем реалізації позивачем як суб'єктом господарювання алкогольного напою за ціною, нижчою від встановленої мінімальної роздрібної ціни на такий напій і як наслідком, правомірності винесення податкового повідомлення-рішення від 23 квітня 2018 року №.

Відсутність належних, допустимих і беззаперечних доказів реалізації позивачем алкогольного напою за ціною, нижчою від встановленою мінімальної роздрібної ціни на такий напій, неможливість ідентифікувати проданий напій за кодом УКТЗЕТ, унеможливлює застосування до позивача штрафу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно з ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення ст.317 КАС України, прецедентної практики ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що висновки суду першої інстанції щодо правомірності винесення податкового повідомлення-рішення № від 23.04.2018 не відповідають обставинам справи, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині слід скасувати та ухвалити нове рішення.

Щодо судових витрат, то з врахуванням ст.139 КАС України слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Львівській області на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 704 грн. 80 коп. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) судового збору, сплаченого за подання позовної заяви відповідно до квитанції №ПН255608 від 08.05.2018, та 1057 грн. 20 коп. (тисяча п'ятдесят сім гривень двадцять копійок) судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги відповідно до платіжного доручення №712 від 19.11.2018.

Керуючись статтями 229, 241, 243, 250, 308, 310, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2018 року у справі №813/2013/18 скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог та в цій частині прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 23 квітня 2018 року №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Львівській області на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 704 грн. 80 коп. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) судового збору, сплаченого за подання позовної заяви відповідно до квитанції №ПН255608 від 08.05.2018, та 1057 грн. 20 коп. (тисяча п'ятдесят сім гривень двадцять копійок) судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги відповідно до платіжного доручення №712 від 19.11.2018.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді М. А. Пліш
В. Я. Макарик
Повне судове рішення складено 07.02.2019