Справа № 812/1035/17
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2019-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

05 лютого 2019 року

справа №812/1035/17

адміністративне провадження №К/9901/40768/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління ДФС у Луганській області

на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2017 року у складі судді Свергун І.О.

та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2017 року у складі колегії суддів Гайдара А.В., Василенко Л.А., Ястребової Л.В.

у справі № 812/1035/17

за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Калмичанка»

до Головного управління ДФС у Луганській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В :

25 липня 2017 року Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Калмичанка» (далі - Товариство, платник податків, позивач у справі) звернулося до Луганського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Луганській області про скасування податкових (далі - податковий орган, відповідач у справі), в якому просило скасувати податкові повідомлення рішення № від 6 липня 2016 року, № від 6 липня 2016 року, № від 6 липня 2016 року, з мотивів безпідставності їх прийняття.

28 серпня 2017 року Луганський окружний адміністративний суд постановою, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2017 року, адміністративний позов задовольнив частково, визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення № в частині збільшення грошового зобов'язання за платежем «Орендна плата з юридичних осіб» на загальну суму 7 040,61 грн., у тому числі: за податковими зобов'язаннями - 5 632,48 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 1 408,13 грн.; визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення № в частині збільшення грошового зобов'язання за платежем «Орендна плата з юридичних осіб» на загальну суму 194 154,21 грн., у тому числі: за податковими зобов'язаннями -155 323,35 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 38 830,86 грн.; визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення № в частині збільшення грошового зобов'язання за платежем «Орендна плата з юридичних осіб» на загальну суму 10 463,15 грн., у тому числі: за податковими зобов'язаннями - 8 370,50 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 2 092,65 грн.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції, з мотивами якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач був звільнений від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності, розташованими в зоні проведення антитерористичної операції, в період з 14 квітня 2014 року по 7 червня 2016 року. Починаючи з 8 червня 2016 року позивач повинен сплачувати плату за користування земельними ділянками державної та комунальної власності в порядку та розмірах, визначених законом.

У грудні 2017 року відповідач подав касаційну скаргу, в якій податковий орган, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції, прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Доводи касаційної скарги повторюють доводи апеляційної скарги та не враховують часткову відмову у задоволенні позову.

Відзив на касаційну скаргу від позивача до Верховного Суду не надходив, що не перешкоджає перегляду рішення суду апеляційної інстанцій.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Касаційний розгляд справи здійснюється в попередньому судовому засіданні відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд, переглянувши рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону рішення судів попередніх інстанцій відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили.

Позивач зареєстрований як юридична особа 27 листопада 1998 року, ідентифікаційний код юридичної особи 30204757.

Позивач подавав до податкового органу звітні податкові декларації з плати за землю (земельного податку та/або орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2016 рік, в яких самостійно визначав суми зобов'язань, що належать до сплати. Зазначені суми самостійно визначених платежів з орендної плати за землю щомісячно відображались податковим органом в інтегрованій картці позивача за видом платежу орендна плата з юридичних осіб.

У подальшому, 26 квітня 2017 року позивач подав уточнюючі податкові декларації з плати за землю (земельного податку та/або орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2016 рік, якими з урахуванням звільнення від її сплати в силу статті 6 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» зменшено податкові зобов'язання за період з січня по червень 2016 року: в сумі 82 334,64 грн., у сумі 8 423,82 грн., у сумі 5 668,36 грн.

У зв'язку з отриманням вищевказаних уточнюючих податкових декларацій відповідач провів камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності по орендній платі за земельні ділянки державної або комунальної власності позивача за 2016 рік, за результатами якої 25 травня 2017 року склав акт № 288/12-32-12-03/30204757, яким встановлено заниження позивачем суми податкових зобов'язань з орендної плати за земельні ділянки державної/комунальної власності за невитребувані земельні ділянки в розмірі 194 752,04 грн. за 2016 рік, чим порушено пункт 286.2 статті 286, пункт 288.7 статті 288 Податкового кодексу України.

На підставі вказаного акта перевірки відповідач виніс податкові повідомлення-рішення від 6 липня 2017 року № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем Орендна плата з юридичних осіб на 7 085,45 грн., у тому числі: за податковими зобов'язаннями 5668,36 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 1 417,09 грн., № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем Орендна плата з юридичних осіб на 225 823,86 грн., у тому числі: за податковими зобов'язаннями 180 659,86 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 45 164,00 грн., № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем Орендна плата з юридичних осіб на 10 525,77 грн., у тому числі: за податковими зобов'язаннями 8 423,82 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 2 105,95 грн.

Підставою для касаційного оскарження є незгода податкового органу з позицією судів першої та апеляційної інстанції, відповідно до якої стаття 6 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» не вимагає отримання сертифікату про засвідчення форс-мажорних обставин для звільнення від плати за землю.

Відповідно до частин першої та другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

При вирішенні питання щодо правильності застосування норм матеріального права до спірних правовідносин, Суд виходить з наступного.

Підпунктом 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності є обов'язковим платежем, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Пунктом 288.7 статті 288 Податкового кодексу України встановлено, що податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 - 287 цього розділу.

Платники плати за землю самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями (пункт 286.2 статті 286 Податкового кодексу України).

02 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII (далі - Закон № 1669), який набув чинності 15 жовтня 2014 року та визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

За змістом статті 1 вказаного Закону встановлено, що територією проведення антитерористичної операції є територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Розпорядженням КМУ від 30 жовтня 2014 року № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1669 затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком. Відповідно до вказаного Додатку в розділі Луганська область пункт Райони під номером 17, зокрема, зазначено Старобільський район: с. Калмиківка, с. Кринички, с. Левадне, с. Новодонбаське (Калмиківська сільська рада), с. Новоборове (Новоборівська сільська рада), с. Світле, с. Джемільне, с. Єгорівка (Світлівська сільська рада).

Розпорядженням КМУ від 2 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669 затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком. Відповідно до Додатку в розділі Луганська область пункт Райони під номером 17, зокрема, зазначено Старобільський район: с. Калмиківка, с. Кринички, с. Левадне, с. Новодонбаське (Калмиківська сільська рада), с. Новоборове (Новоборівська сільська рада), с. Світле, с. Джемільне, с. Єгорівка (Світлівська сільська рада).

Враховуючи вищевикладене, судами попередніх інстанцій вірно встановлено, та не оскаржено податковим органом, що позивач на момент виникнення спірних правовідносин здійснює свою діяльність на території проведення АТО.

За приписами статті 6 Закону № 1669 під час проведення антитерористичної операції звільнено суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Стаття 10 Закону № 1669 передбачає, що єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує форс-мажорні обставини, як підставу для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) своїх податкових зобов'язань є наявність у такого суб'єкта господарювання сертифікату Торгово-промислової палати про засвідчення форс мажорних обставин.

Таким чином, сертифікат Торгово-промислової палати застосовується при вирішенні питання про звільнення від нарахування штрафних санкцій та пені з боку податкових органів з 14 квітня 2014 року з урахуванням здійснення суб'єктом владних повноважень діяльності на території проведення АТО.

Суд підтримує думку судів попередніх інстанцій, що не потребує додаткового засвідчення форс - мажорних обставин, по яким чітко визначено критерій та встановлено звільнення від сплати Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII.

Дослідивши рішення судів попередніх інстанцій в межах вимог касаційної скарги, Суд визнає, що суди попередніх інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого, касаційна скарга податкового органу залишається без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Луганській області залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2017 року у справі № 812/1035/17 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф. Ханова

Судді: І.А. Гончарова

І.Я. Олендер