Справа № 0840/2983/18
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2019-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 січня 2019 року м. Дніпросправа № 0840/2983/18
(суддя Конишева О.В. м. Запоріжжя)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Панченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2018 року у справі №0840/2983/18 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 24 липня 2018 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області згідно з яким просить визнати протиправним та скасувати складене відповідачем податкове повідомлення-рішення №0-0827 від 26 червня 2018 року.

Позов обґрунтовано тим, що відповідачем були допущені помилки щодо визначення об'єкта який підлягає оподаткуванню, що є підставою для визнання протиправним та скасування оскарженого податкового повідомлення-рішення.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2018 року позов задоволено повністю.

Суд визнав протиправним та скасував податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області № 0-0827 від 26.06.2018.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідно до розрахунку, який був наданий до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, відповідачем були допущені помилки щодо визначення типу об'єкта, розміру загальної площі та невірно визначена ставка податку, що є підставою для визнання оскаржуваного рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач оскаржив його до апеляційного суду, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що згідно з даних, що маються у контролюючого органу, позивач є власником об'єкта нерухомості, який відповідно до п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України (далі - ПК України) є об'єктом оподаткування. Позивач не надавав відповідачу заяви про проведення звірки даних щодо об'єктів житлової або нежитлової нерухомості, тому він має обов'язок сплачувати встановлені податки та збори.

Згідно з відзивом на апеляційну скаргу, позивач зазначаючи про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Зазначає, що має у приватній власності два окремі індивідуально визначені об'єкти нерухомого майна розташовані за різними адресами, які є самостійними об'єктами оподаткування.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення представника позивача, який заперечував щодо її задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що позивачем отримано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області №0-0827 від 26 червня 2018 року, відповідно до якого податковим органом було визначено позивачу податкове зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 68763,20 грн. за 2017 рік.

Законність та обґрунтованість вищезазначеного податкового повідомлення-рішення є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженого рішення, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Рішенням Запорізької міської ради від 28.01.2015 року № 5 «Про встановлення податку на майно (в частині податку на майно, відмінне від земельної ділянки)» (зі змінами та доповненнями) встановлено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та визначено його елементи.

Рішенням Запорізької міської ради № 30 від 26.02.2016 (зі змінами, внесеними рішенням міської ради від 25.08.2016) було внесено зміни до Положення про податок на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки), затвердженого рішенням міської ради від 28.01.2015 №5 (зі змінами, внесеними рішенням міської ради від 30.06.2015), № 50 від 25.08.2016р. (оприлюднено 27.12.2016) згідно з яким база оподаткування об'єкта/об'єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, зменшується для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів, що не суперечить ПКУ.

Рішенням Запорізької міської ради №30 від 26.02.2016 встановлено нульову ставку податку для квартири/квартир, загальна площа яких не перевищує 120 кв.м., для будинку/будинків, загальна площа яких не перевищує 250 кв.м. Пільги з податку, передбачені підпунктами 266.4.1 та 266.4.2 пункту 266.4 для фізичних осіб не застосовуються до об'єкта/об'єктів оподаткування, якщо площа такого/таких об'єкта/об'єктів перевищує п'ятикратний розмір неоподатковуваної площі.

Відповідно до пп.266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України (далі-ПК України) платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до п.266.2 ст. 266 ПК України об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до пп. 266.3.1 п.266.3 ст. 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. Підпунктом 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України встановлено база оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до пп.266.5.1 п.266.5 ст. 266 ПК України ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Відповідно до пп. 266.6.1 п. 266.6 ст. 266 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Згідно з п.п. «а» п.п. 266.7.1. п. 266.7. ст.266 ПК України обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку за наявності у власності платника податку одного об'єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів «а» або «б» підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті та відповідної ставки податку.

Відповідно до п.п. 266.9.1 п.266.9 ст.266 ПК України податок сплачується за місцем розташування об'єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положенням Бюджетного кодексу України.

При цьому, слід зауважити, що відповідно до п.38.1 ст.38 ПК України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

З аналізу зазначених норм вбачається, що об'єкти житлової та нежитлової нерухомості є самостійними об'єктами оподаткування у відповідності до пп. 266.2.1. п. 266.2. ст. 266 ПК України.

Як вбачається з оскаржуваного повідомлення-рішення, податкове зобов'язання позивачу визначено на підставі п.п. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України (а.с.6).

Відповідно до розрахунку до податкового повідомлення-рішення №0-0827 від 26 червня 2018 року відповідачем зроблено розрахунок податкового зобов'язання позивачу з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки виходячи з наявності у нього у власності об'єкта житлової нерухомості загальною площею 1367,6 кв.м. (а.с.7).

Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 10.05.2018 року, 02.02.2012 року до реєстру внесено відомості про право власності за позивачем на житловий будинок літ.Е-2 за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 1367,6 кв.м. (а.с.11,43).

Проте, 15.05.2017 року проведено реєстраційну дію щодо реєстрації за позивачем права власності на нежитлове приміщення підвалу, першого, другого та мансардного поверхів літ.Е-2 за адресою: АДРЕСА_1, приміщення 1, загальною площею 1329,2 кв.м. (а.с.38).

Цього ж дня - 15.05.2017 проведено реєстраційну дію щодо реєстрації за позивачем права власності на житловий будинок літ.Е-2 за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 76,5 кв.м. (а.с.39).

Тобто, станом на час складення відповідачем податкового повідомлення-рішення №0-0827 від 26 червня 2018 року такого розміру житлового будинку як зазначає відповідач у своєму розрахунку зробленого до цього податкового повідомлення-рішення вже не існувало, так як він був поділений на 2 об'єкти: житлової нерухомості загальною площею 76,5 кв.м. та приміщення-1 нежитлової нерухомості загальною площею 1329,20 кв.м.

Враховуючи те, що відповідачем здійснено розрахунок позивачу податкового зобов'язання із розрахунку об'єкта оподаткування (житлове приміщення), якого станом на день складення податкового повідомлення-рішення №0-0827 від 26 червня 2018 року не існувало, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та необхідності його скасування.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області - залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2018 року у справі №0840/2983/18 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках передбачених пунктом 2 частини 5 статтею 328 КАС України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 30 січня 2019 року.

Повне судове рішення складено 04 лютого 2019 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко