Справа № 360/4442/18
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2019-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

04 лютого 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/4442/18

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Свергун І.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

27.12.2018 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1О.) до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (далі відповідач, УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області), в якому позивач просить суд: визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії позивачу, обчисленої за статтею 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV, з 9666,23 грн до 7304,26 грн внаслідок застосування величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 % при проведенні перерахунку пенсії 01.10.2017, 01.01.2018, 13.03.2018, 18.06.2018; зобовязати відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії, виходячи з основного розміру пенсії у сумі 9666,23 грн, обчисленої за статтею 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV, та з врахуванням збільшення інвалідам війни у розмірі 25 % від основного розміру пенсії у сумі 9666,23 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 № 1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення», починаючи з 18.06.2018; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 20000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 01.10.2017, 01.01.2018, 13.03.2018, 18.06.2018 позивачу здійснено перерахунок пенсії. При цьому, з 01.10.2017 після перерахунку розмір пенсії позивача зменшився з 9666,23 грн до 7160,10 грн у звязку із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %, (коефіцієнт страхового стажу склав 0,37250), хоча при первинному нарахуванні пенсії позивачу застосовувалася величина оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 % (коефіцієнт страхового стажу склав 0,50288).

При наступних перерахунках пенсії позивачу 01.01.2018, 13.03.2018 та 18.06.2018 відповідачем застосовувалась величина оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1 %.

Позивач не погоджується з цим та вважає дії УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області протиправними та такими, що порушують право позивача на належне соціальне забезпечення та виплату пенсії в установленому розмірі.

Окрім того, позивач має право на подальше отримання збільшення інвалідам війни у розмірі 25 % відповідно до Постанови КМУ № 1381.

Ухвалою суду від 02.01.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

16.01.2019 від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позов (арк. спр. 38-40), в обґрунтування якого останній послався на таке. Для обчислення розміру пенсії позивача до 01.10.2017 відповідно до статті 25 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» враховано коефіцієнт страхового стажу, який визначається із заокругленням до п'яти знаків після коми за формулою: Кс = (См х Вс) : (100% х 12), де: Кс - коефіцієнт страхового стажу; См - сума місяців страхового стажу; Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі тільки в солідарній системі величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1,35 %.

З урахуванням наведених норм при призначенні пенсії позивачу для обчислення розміру його пенсії враховано коефіцієнт страхового стажу з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» від 03.10.2017 № 2148-VIII, який в цій частині набрав чинності з 01.10.2017, до частини першої статті 25 Закону № 1058-IV були внесені зміни та визначено, що за період участі в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

З урахуванням внесених Законом № 2148-VIII змін до ст. 25 Закону № 1058-IV з 01.01.2017 коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п'яти знаків після коми за формулою: Кс - коефіцієнт страхового стажу; См - сума місяців страхового стажу; Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%. Коефіцієнт страхового стажу з урахуванням періодів до набрання чинності цим Законом не може перевищувати 0,75, а з урахуванням страхового стажу, передбаченого абзацом десятим ч.3 ст. 24 цього Закону - 0,85.

Також Законом 2148-VIII Прикінцеві положення Закону 1058-IV доповнено пунктом 4-3, яким передбачено, що пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Таким чином, оскільки пенсія позивачу була призначена з 23.02.2017, відповідач вважає, що правомірно здійснив її перерахунок з 01.10.2017 відповідно до пункту 4-3 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Тому відповідач вважає, що діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений пунктом 4-3 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, тому перерахунок пенсії позивача з 01.10.2017 із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1% є правомірним, відтак, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Щодо зобовязання здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії, виходячи з основного розміру пенсії у сумі 9666,23 грн, обчисленої за статтею 27 3акону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», та з врахуванням збільшення інвалідам війни у розмірі 25% від основного розміру пенсії у сумі 9666,23 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 № 1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення», починаючи з 18.06.2018, відповідач зазначив таке.

Розмір пенсії позивача, з урахуванням даної постанови було збільшено з 31.05.2018 року (дата встановлення інвалідності) на 1826,07 грн (7304,26 грн (розмір пенсії за віком, обчислений за статтею 27 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування») х 25%).

Врахувати розмір пенсії за віком, обчислений за статтею 27 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» станом на 30.09.2017 у сумі 9666,23 грн, немає правових підстав, тому як згідно змін у законодавстві, цей розмір на теперішній час склав - 7304,26 грн.

Однак, відповідно до пункту 4 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Відповідно до ч. 2 р. II Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VIII, у разі якщо внаслідок перерахунку, проведеного відповідно до цього Закону, розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Тому розмір пенсії позивача до виплати не зменшився.

На час призначення (23.02.2017) загальний розмір пенсії позивача склав 10042,92 грн; з 01.05.2017 (перерахунок пенсії у звязку зі зміною прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність) - 10059,17 грн; з 01.10.2017 (перерахунок згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій») - 10059,17 грн; з 01.01.2018 (перерахунок згідно заяви позивача від 20.12.2017 із додаванням стажу за період навчання) - 10059,17 грн; з 13.03.2018 (перерахунок у звязку зі звільненням з роботи) - 10059,17 грн; з 31.05.2018 року (перерахунок у звязку із встановленням інвалідності) - 10059,17 грн.

Викладене свідчить про те, що з часу призначення пенсії та до теперішнього часу позивач не отримував пенсію у зменшеному розмірі, що позивачем не заперечується. Тому твердження позивача про звуження змісту та обсягу існуючих прав є необґрунтованим.

Щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 20000 грн зазначив таке.

Відповідно до ч. 5 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно даної статті витрати на професійну правничу допомогу визначаються на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно акту прийому-передачі надання правничої допомоги від 12.12.2018 № 1/18 вартість послуг за правову оцінку та аналіз судової практики складає 6000,00 грн, що, на думку відповідача, є неспівмірним із виконаною роботою, тому як представником позивача у позовній заяві не зазначено та не додано жодного судового рішення, прийнятого за наслідками розгляду аналогічного спору.

Також згідно вказаного акту, вартість послуг за збирання (отримання) доказів складає 3000,00 грн, що також, на думку відповідача, є неспівмірним із виконаною роботою, тому як до позовної заяви у якості доказів додано дві заяви від імені позивача до ГУПФУ в Луганській області, у яких вказано, що відповідь позивач отримає особисто. Також додано дві відповіді ГУПФУ в Луганській області на ці заяви.

Також відповідач вважає неспівмірною вартість консультації з правових питань у сумі 6000,00 грн за 6 годин із складністю справи та виконаними роботами.

Тому як позовна заява підготовлена представником позивача, а не позивачем, та незрозумілим для відповідача є той факт, що адвокатом було витрачено 6 годин свого часу для надання консультації позивачу, який все одно позовну заяву не складав.

Також, на думку відповідача, вартість послуг за написання позовної заяви (4500,00 грн за 4 години) та за підготовку позовної заяви та копій документів до неї для направлення до суду (500,00 грн за 1 годину) є також неспівмірною із складністю справи та виконаними роботами, оскільки позовна заява складена на восьми із половиною сторінках. Одна сторінка повністю містить лише перелік учасників справи; майже ще одна сторінка містить перелік додатків; майже три сторінки містять інформацію, яка взята з листів ГУПФУ в Луганській області. Окрім того, відповідач вважає, що написання позовної заяви та підготовка позовної заяви - це одне й те саме.

Також на підтвердження сплати витрат на професійну правничу допомогу надано квитанцію 0.0..1, де вказана сума - 10000,00 грн, що також свідчить про непідтвердження витрат у розмірі 20000,00 грн.

Тому відповідач вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими, безпідставними та просив суд відмовити у їх задоволенні в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, перебуває на обліку в УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», страховий стаж позивача складає 38 років 3 дні (арк. спр. 7-9, 61).

Пенсію позивачу призначено з 23.02.2017 розпорядженням УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 14.03.2017 № 1084 на підставі особистої заяви ОСОБА_1 від 23.02.2017 (арк. спр. 41-42).

Відповідно до розпорядження УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 14.03.2017 № 1084 при призначенні пенсії позивачу застосовано величину оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %, коефіцієнт стажу позивача з урахуванням кратності 1,35 % склав 0,49050 (арк. спр. 41).

01.10.2017 позивачу здійснено перерахунок пенсії та застосовано величину оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %, коефіцієнт стажу позивача з урахуванням кратності 1 % склав 0,37250 (арк. спр. 57).

При наступних перерахунках пенсії позивачу 01.01.2018, 13.03.2018 та 18.06.2018 відповідачем застосовувалась величина оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1 %, що не заперечується відповідачем.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України передбачено, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Умови і порядок призначення, перерахунку і виплати пенсій встановлюються Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) та іншими законами України.

Відповідно до ст. 27 Закону № 1058-IV розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп x Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Коефіцієнт страхового стажу - величина, що визначається відповідно до цього Закону для обрахування страхового стажу при обчисленні розміру пенсії у солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування (статті 1 Закону № 1058-IV).

Відповідно до статті 4 Закону № 1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу.

Для обчислення розміру пенсії позивача до 01.10.2017 відповідно до статті 25 Закону № 1058-IV враховано коефіцієнт страхового стажу, який визначається із заокругленням до п'яти знаків після коми за формулою: Кс = (См х Вс) : (100% х 12), де: Кс - коефіцієнт страхового стажу; См - сума місяців страхового стажу; Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі тільки в солідарній системі величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1,35 %.

Як слідує з матеріалів справи, з урахуванням наведених норм при призначенні пенсії позивачу для обчислення розміру його пенсії враховано коефіцієнт страхового стажу з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» від 03.10.2017 № 2148-VІІІ, який в цій частині набрав чинності з 01.10.2017, до частини першої статті 25 Закону № 1058-IV були внесені зміни та визначено, що за період участі в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

З урахуванням внесених Законом № 2148-VIII змін до ст. 25 Закону № 1058-IV з 01.01.2017 коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п'яти знаків після коми за формулою: Кс - коефіцієнт страхового стажу; См - сума місяців страхового стажу; Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%. Коефіцієнт страхового стажу з урахуванням періодів до набрання чинності цим Законом не може перевищувати 0,75, а з урахуванням страхового стажу, передбаченого абзацом десятим ч. 3 ст. 24 цього Закону, - 0,85.

Також Законом № 2148-VІІІ Прикінцеві положення Закону № 1058 доповнено пунктом 4-3, яким передбачено, що пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Таким чином, оскільки пенсія позивачу була призначена у лютому 2017 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», тому відповідач правомірно здійснив її перерахунок з 01 жовтня 2017 року відповідно до пункту 4-3 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Згідно з Преамбулою Закону № 1058-IV саме цей Закон регулює відносини щодо призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду. Зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Частиною першою статті 7 Закону № 1058-IV передбачено, що загальнообов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється, зокрема, за принципом законодавчого визначення умов і порядку здійснення загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Частиною першою статті 58 Закону № 1058-IV передбачено, що Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій тощо.

Згідно з частиною першою статті 63 Закону № 1058-IV виконавчими органами правління Пенсійного фонду є виконавча дирекція Пенсійного фонду та підвідомчі їй територіальні органи, до яких відносяться головні управління Пенсійного фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управління Пенсійного фонду в районах, містах, районах у містах.

Відповідно до частини другої статті 64 Закону № 1058-IV на виконавчу дирекцію Пенсійного фонду покладено обов'язок здійснювати функції щодо призначення (перерахунку), забезпечення своєчасного та в повному обсязі фінансування і виплати пенсій та надання соціальних послуг.

За змістом вказаних норм органи Пенсійного фонду України здійснюють призначення та перерахунок призначених пенсій виключно на умовах і у порядку, визначених законом.

Оскільки умови перерахунку пенсій з 01.10.2017, призначених відповідно до Закону № 1058-IV, врегульовано пунктом 4-3 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, відповідач правомірно застосував при перерахунку пенсії позивача величину оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1%.

За встановлених обставин суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений пунктом 4-3 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, тому перерахунок пенсії позивача з 01.10.2017 та в подальшому із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1% є правомірним.

Згідно статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 26 грудня 2011 року N 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Також відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 25.01.2012 №3-рп/2012, зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист.

Таким чином, законодавець має право в залежності від фінансової ситуації в державі зменшувати обсяг встановлених прав, але до тієї межі, за якою ставиться під сумнів сутність права на соціальний захист.

Як встановлено судом, відповідно до наведених норм розмір перерахованої позивачу пенсії з 01.10.2017 визначено на підставі коефіцієнту страхового стажу позивача з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1%, а не з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1,35%, оскільки було внесено відповідні зміни до законодавства.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 2148-VIII визначено, у разі якщо внаслідок перерахунку, проведеного відповідно до цього Закону, розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі. Аналогічні положення містить також пункт 4 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV.

Відтак, після призначення пенсії позивачу, її розмір до виплати склав 10042,92 грн, після перерахунку з урахуванням Прикінцевих положень Закону № 1058-IV складає 10059,17 грн (арк. спр. 58, 58 зв., 61).

Необхідно зазначити, що при зменшенні величини оцінки одного року страхового стажу з 1,35% до 1% одночасно було підвищено розмір середньої заробітної плати, який використовується при обчисленні пенсій. З 01.10.2017 перерахунок раніше призначених пенсій здійснено із використанням більшого показника середньої заробітної плати як при попередньому перерахунку. Також на виконання пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 2148-VIII та пункту 4 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV розмір пенсії позивача не зменшився. Відтак, вказані зміни не погіршили умов отримання пенсії позивачем, а тому посилання позивача на звуження його права є необґрунтованим.

Крім того, суд зазначає, що згідно частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював свою позицію щодо обмеження (звуження) соціальних прав та гарантій державами - учасницями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, в Рішенні від 03 червня 2014 року (Заява № 43331/12, справа «ОСОБА_2 проти України») Європейський суд з прав людини зауважив на змінюваності законодавства про соціальне забезпечення, а також наголосив на тому, що положення статті 1 Першого протоколу до Конвенції не встановлює жодних обмежень свободи Договірних держав вирішувати, запроваджувати чи ні будь-які форми системи соціального забезпечення та не гарантує як таке право на будь-які соціальні виплати у певному розмірі.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі "Кечко проти України" (рішення від 08 листопада 2005 року) в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчувати виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство.

Отже, зменшення величини оцінки одного року страхового стажу, визначене законом, не порушує правових позицій Європейського Суду з прав людини.

Відтак, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

За встановлених обставин суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений пунктом 4-3 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, тому перерахунок пенсії позивача з 01.10.2017 із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1% є правомірним, відтак, у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Щодо вимоги позивача про зобовязання відповідача здійснити виплату пенсії з врахуванням збільшення інвалідам війни у розмірі 25 % від основного розміру пенсії у сумі 9666,23 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 № 1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення», починаючи з 18.06.2018, суд зазначає таке.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2011 р. № 1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» установлено, що розміри пенсій особам з інвалідністю внаслідок війни, обчислені відповідно до статті 27 та частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", статей 13 і 21 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", збільшуються на 25 відсотків.

Збільшення розмірів пенсій здійснюється без урахування передбачених законодавством надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, сум індексації та інших доплат до пенсії.

Відповідно до розпорядження УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 23.06.2018 № 847860 розмір пенсії позивача з урахуванням Постанови КМУ від 28.12.2011 № 1381 було збільшено з 31.05.2018 (дата встановлення інвалідності) на 1826,07 грн (7304,26 грн (розмір пенсії за віком, обчислений за статтею 27 Закону № 1058-IV) х 25%) (арк. спр. 61, 63).

Оскільки суд дійшов висновку, що перерахунок пенсії ОСОБА_1 із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 % здійснено відповідачем правомірно, розмір пенсії після перерахунку склав 7304,26 грн, та матеріалами справи підтверджено здійснення відповідачем на виконання Постанови КМУ від 28.12.2011 № 1381 збільшення пенсії позивача на 25%, тому у суду відсутні законні підстави для зобовязання відповідача здійснити виплату пенсії з врахуванням збільшення інвалідам війни у розмірі 25 % від основного розміру пенсії у сумі 9666,23 грн. Відтак, в задоволенні позовних вимог в цій частині також слід відмовити.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

Питання про розподіл судового збору судом не вирішується, оскільки позивача звільнено від його сплати в установленому законом порядку, а витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, відповідно до положень статті 139 КАС України у звязку з відмовою в задоволенні позову покладаються на позивача.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя ОСОБА_3