Справа № 140/182/19
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2019-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 року ЛуцькСправа № 140/182/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Лозовського О.А.,

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Публічне акціонерне товариство «Перший Український міжнародний Банк» про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернувся з позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни (далі - Вольф Т.Л., відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Публічне акціонерне товариство «Перший Український міжнародний Банк» (далі - ПАТ «ПУМБ», третя особа) про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №57970852 від 26.12.2018 щодо примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною №4090 від 17.05.2018 про стягнення на користь ПАТ «ПУМБ» коштів в розмірі 28 636,94 грн.

Обгрунтовуючи позовні вимоги щодо протиправності постанови про відкриття виконавчого провадження позивач зазначає, що приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Вольф Т.Л. перевищила свої повноваження, оскільки має право приймати до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи в межах територіального округу, яким згідно статті 25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Київ та Севастополь. При цьому, позивач зареєстрований та проживає у місті Луцьку, жодних доходів, рухомого та нерухомого майна у місті Києві не має.

З огляду на вказані обставини справи вважає, що місцем виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. №7470 від 17.05.2018 є виконавчий округ Волинської області, тому просить позов задовольнити повністю, визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №57970852 від 26.12.2018.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 29.01.2019 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) учасників справи з урахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

У відзиві на позовну заяву за вх. №1568/19 від 31.01.2019 приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. просила суд у задоволенні адміністративного позову відмовити з тих підстав, що стягувачем ПАТ «ПУМБ» було подано заяву про примусове виконання рішення із зазначенням місцезнаходження майна боржника (грошових коштів), а саме карткового рахунку НОМЕР_2, відкритого у ПАТ «ПУМБ», який розташований за адресою: місто Київ, вулиця Андріївська, будинок 4.

Враховуючи ту обставину, що у відповідності до положень статті 190 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), якою визначено, що грошові кошти у формі записів на рахунках у банках є майном, а позивач є власником карткового рахунку, відкритого у ПАТ «ПУМБ», вона, як приватний виконавець, в межах повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» прийняла виконавчий документ за місцезнаходженням грошових коштів боржника, у тому числі коштів, які знаходяться на рахунках боржника у банках.

Також звертає увагу, що чинною редакцією Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено проведення виконавчих дій спрямованих на перевірку наявності грошових коштів або майна до відкриття виконавчого провадження. Виконавець відкриває виконавче провадження на підставі заяви стягувача, в якій стягувач має право зазначити будь-які відомості, що ідентифікують боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місце знаходження. Надання стягувачем доказів на підтвердження зазначеної інформації в заяві не вимагається.

Оскільки в заяві стягувача був зазначений лише рахунок позивача, який відкритий у ПАТ «ПУМБ» з місцем реєстрації банку у місті Києві, а подальші дії приватного виконавця в межах уже відкритого виконавчого провадження не обмежуються виконавчим округом даного виконавця, дії приватного виконавця, який здійснює примусове виконання рішень у виконавчому окрузі міста Києва з моменту відкриття виконавчого провадження ВП №57970852 від 26.12.2018 та подальші виконавчі дії не суперечать вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та є правомірними, а тому в задоволенні позову просить відмовити повністю. Розгляд справи просила проводити без її участі в письмовому провадженні.

У відповіді на відзив від 06.02.2019 за вх.№1794/19 позивач підтримав доводи, викладені позовній заяві та заначив, що немає жодних відкритих рахунків у ПАТ «ПУМБ». Розгляд справи просив проводити без його участі

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Публічне акціонерне товариство «Перший Український міжнародний Банк», належним чином повідомлене про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується матеріалами справи (відомостями про направлення на електронну адресу третьої особи ухвали про відкриття провадження у адміністративній справі на електронну адресу ) в судове засідання призначене на 14:30 06.02.2019 явку свого представника не забезпечило, про причини не прибуття суд не повідомило, пояснень щодо заявлених позовних вимог не подало.

Відповідно до частини 1-3 статті 124 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судові виклики і повідомлення здійснюються повістками про виклик і повістками-повідомленнями. Повістки про виклик у суд надсилаються учасникам справи, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а повістки-повідомлення - учасникам справи з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов'язковою. Судовий виклик або судове повідомлення учасників справи, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів здійснюється за наявності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки на офіційну електронну адресу.

Згідно вимог статті 268 КАС України у справах, визначених статтями 273 - 277, 280 - 283, 285 - 289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур'єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв'язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до частини третьої статті 194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Частиною першою статті 205 КАС України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що подання позивачем та відповідачем заяви про розгляд справи в порядку письмового провадження, а також неприбуття третьої особи, належним чином повідомленої про дату, час і місце судового розгляду, не є перешкодою для розгляду і вирішення справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з таких мотивів та підстав.

Частина перша статті 5 КАС України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копією паспорта серія НОМЕР_1, виданого Луцьким МВ УДМС України у Волинській області 08.04.2018 (а. с. 14).

Як слідує з матеріалів справи, 17.05.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. звернено стягнення з громадянина України ОСОБА_1, який є боржником за кредитним договором №GP-7457294 від 18.02.2015, укладеним із АТ «Банк ренесанс Капітал», правонаступником усіх прав та обов'язків є ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», заборгованість за кредитним договором №GP-7457294 від 18.02.2015. Стягнення заборгованості проводиться за період з 07.05.2017 по 07.05.2018. Сума заборгованості складає 28 636,94 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 18 027,00 грн.; прострочена заборгованість за комісією - 8 061,43 грн.; прострочена заборгованість за процентами - 2 548,51 грн.; строкова заборгованість за сумою кредиту - 0,00 грн.; строкова заборгованість за комісією - 0,00 грн.; строкова заборгованість за процентами - 0,00 грн.

За вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» стягнуто плату із стягувача - ПАТ «ПУМБ» в розмірі 430,00 грн, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача.

Загальну сама, яка підлягає стягненню з боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» складає 28 636,94 грн. (виконавчий напис №4090 від 17.05.2018.

23.12.2018 ПАТ «ПУМБ» звернувся до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. із заявою вих. №76046 про примусове виконання виконавчого напису нотаріуса.

Відповідно до змісту вказаної заяви, у відповідності до вимог статей 3, 4, 5, 19, 24, 28, пункту першого частини першої статті 26 та частини другої статті 68 Закону України «Про виконавче провадження», стягувач ПАТ «ПУМБ» просив відкрити за місцезнаходженням майна (грошових коштів) боржника виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. за №4090 від 17.05.2018 про стягнення з боржника - ОСОБА_1 коштів у розмірі 28 636,94 грн.

У випадку встановлення доходу боржника, яким є ОСОБА_1, третя особа просила звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення на стягнення на його майно та без перевірки його майнового стану за місцем проживання (перебування) боржника.

За відкриття виконавчого провадження стягувачем ПАТ «ПУМБ» сплачено авансовий внесок у розмірі 572,74 грн., що стверджується копією меморіального ордеру №362 від 18.12.2018.

На підставі заяви про примусове виконання рішення, 26.12.2018 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. відкрито виконавче провадження ВП №57970852 щодо примусового виконання виконавчого напису №4090 від 17.05.2018, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про стягнення з боржника - ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість у розмірі 28 636,94 грн.

Крім того, судом встановлено, що 12.01.2019 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. у виконавчому провадженні ВП №57970852 при примусовому виконанні виконавчого напису №4090, виданого 17.05.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а. с. 13).

Вважаючи постанову про відкриття виконавчого провадження від 26.12.2018 протиправною, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Пунктом першим частини другої статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з частинами першою, другою статті 25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02.06.2016 №1403-VIII (далі - Закон №1403-VIII) виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Частиною першою статті 27 Закону №1403-VIII встановлено, що фізичні або юридичні особи мають право вільного вибору приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом України "Про виконавче провадження".

Разом з тим, частинами першою та другою статті. 24 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Відповідно до статті 19 Закону №1404-VIII право вибору пред'явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

З аналізу вищенаведених норм, суд приходить до висновку, що Законами України «Про виконавче провадження» та «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено вимоги (критерії) до місця відкриття виконавчого провадження.

При цьому, згідно частини третьої статті 25 Закону №1403-VIII право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.

Згідно частини п'ятої статті 25 Закону №1403-VIII виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

З інформаційної довідки з Єдиного реєстру приватних виконавців України №0125 від 25.01.2019 встановлено, що приватний виконавець Вольф Тетяна Леонідівна діє на підставі рішення Тимчасової кваліфікаційної комісії приватних виконавців від 13.11.2017, виконавчий округ приватного виконавця Вольф Тетяна Леонідівна - місто Київ (а. с. 10).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач оскаржує постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вульф Тетяни Леонідівни про відкриття виконавчого провадження №57970852, винесену 26.12.2018 щодо примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. №4090 вчинений 17.05.2018 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість в сумі 28 636,94 грн.

Як встановлено судом, підставою оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження №57970852 від 26.12.2018, на думку позивача, є порушення відповідачем вимог щодо територіальної компетенції з відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. №4090 вчиненого 17.05.2018.

Відповідно до статті 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Статтею 179 ЦК України визначено, що річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Відповідно до пункту 1.27 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 №2346-III (далі - Закон №2346-III) платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Пунктом 3.1 статті 3 Закону №2346-III визначено, що кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках).

Частинами 7.1, 7.1.4, 7.1.5 статті 7 Закону №2346-III визначено, що банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу) та коресподенстські рахунки. Особливості режимів функціонування вкладних (депозитних), поточних рахунків, рахунків умовного зберігання (ескроу) та кореспондентських рахунків визначаються нормативно-правовими актами Національного банку України та договорами, що укладаються клієнтами та обслуговуючими їх банками. Зарахування коштів на рахунок клієнта здійснюється як шляхом внесення їх у готівковій формі, так і шляхом переказу коштів у безготівковій формі з інших рахунків.

Отже, безготівкові кошти розглядаються у доктрині банківського права як такі, що можуть бути об'єктом права власності, що передбачає також визнання того, що безготівкові кошти знаходяться на відповідному рахунку у банку.

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що безготівкові кошти, які перебувають на рахунках у банках, є об'єктом права власності.

Аналогічного висновку прийшов Верховний Суд у постанові від 10.09.2018 справа №905/3542/15.

Крім того, частиною четвертою статті 24 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Беручи до уваги наведене, суд приходить до висновку, що приватний виконавець може приймати виконавчі документи за місцезнаходження грошових коштів боржника, у тому числі коштів, які знаходяться на рахунках боржника в банках та інших фінансових установах, що також зазначається в роз'ясненні Міністерства юстиції України №23123/16620-33-18/20.5.1 від 11.06.2018.

Виносячи постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №57970852 від 26.12.2018 приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. керувалася тим, що кошти позивача, які знаходяться на картковому рахунку, відкритому в ПАТ «ПУМБ», є майном, фактичним місцезнаходженням якого є адреса фінансової установи.

Зокрема, факт наявності у позивача відкритого рахунку НОМЕР_2 від 18.02.2015 у ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» стверджується копією довідки №1_01 від 31.01.2019, відтак, твердження позивача щодо відсутності у нього відкритих рахунків у ПАТ «ПУМБ» суд до уваги не приймає.

Також, із змісту заяви про примусове виконання рішення, поданої представником стягувача ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» за вих. №76046 без дати, встановлено, що представником стягувача адресу місця реєстрації боржника ОСОБА_1 вказано: проспект Молоді, 1/31, м. Луцьк. Місце знаходження майна боржника (грошових коштів): картковий рахунок НОМЕР_2, відкритий в ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», який розташований за адресою: місто Київ, вулиця Андріївська, будинок 4.

Таким чином, враховуючи наявність у позивача відкритого рахунку НОМЕР_2 у ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», суд приходить до висновку, що відкриваючи провадження ВП №57970852 приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Вульф Тетяна Леонідівна діяла на підставі та в межах своїх повноважень передбачених законом, підстави для повернення виконавчого документу стягувачу були відсутні.

Частиною другою статті 9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини першої та другої 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно частин першої-третьої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв'язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є не обґрунтованими, тому позов не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що відповідачем в ході розгляду справи доведено правомірність прийняття оскаржуваної постанови, з огляду на що в задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись статтями 72, 77, 124, 194, 205, 241, 246, 256, 268, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Публічне акціонерне товариство «Перший Український міжнародний Банк» про визнання протиправною та скасування постанови відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.А. Лозовський