Справа № 820/11866/15
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2019-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

05 лютого 2019 року

Київ

справа №820/11866/15

касаційне провадження №К/9901/7678/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Чернігівської митниці ДФС на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 28.01.2016 (головуючий суддя - Тітов О.М.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.05.2016 (головуючий суддя - Яковенко М.М., судді: Донець Л.О., Лях О.П.) у справі №820/11866/15 за позовом Приватного підприємства «Альватрейдінг» до Чернігівської митниці ДФС про скасування рішень та карток відмови,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2015 року Приватне підприємство «Альватрейдінг» звернулося до адміністративного суду з позовом до Чернігівської митниці ДФС, у якому просило скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №102000010/2015/000221/2 від 09.12.2015; рішення про коригування митної вартості товарів №102000010/2015/000223/2 від 10.12.2015; картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №102110000/2015/00354; картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №102110000/2015/00357.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 28.01.2016, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.05.2016, адміністративний позов задоволено.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що надані позивачем документи для проведення митного оформлення підтверджують заявлену митну вартість товару за основним методом (за ціною договору), натомість митним органом неправомірно відмовлено позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, безпідставно визначивши митну вартість за другорядним методом (резервним) та прийнявши оскаржувані рішення та картки відмов. Правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об'єктивна неможливість застосування основного методу не були спростовані митним органом, а посилання останнього на ненадання всіх необхідних первинних документів, наявність розбіжностей в документах та відсутність в останніх всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена чи підлягає сплаті за ці товари, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції та ухвалою суду апеляційної інстанції, Чернігівська митниця ДФС подала касаційну скаргу, у якій просить Верховний Суд скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свої вимоги заявник обґрунтовує неповним з'ясуванням судами попередніх інстанцій обставин справи. Вказує на те, що надані позивачем документи для проведення митного оформлення не підтверджують заявлену митну вартість товару за основним методом (за ціною договору) через наявні у них розбіжності та відсутність певних відомостей щодо складових митної вартості. Попередні методи не застосовані у зв'язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні товари, а також через відсутність основи для віднімання (додавання) вартості. Таким чином, митний орган наполягає на правильності застосування ним резервного методу визначення митної вартості товарів

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Приватне підприємство «Національні традиції», відповідно до умов Договору №11/11-14 про надання послуг по декларуванню товарів, взяло на себе зобов'язання надати Приватному підприємству «Альватрейдінг» послуги по декларуванню товарів, майна, транспортних засобів та інших предметів.

З метою митного оформлення поставленого на користь позивача, згідно умов контракту №АL-YBL29/08/14 від 29.08.2014, укладеного між позивачем та ZHEJIANG YABOLAN ELECTRIC APPLIANCE CO., LTD товару, ПП «Національні традиції» було подано до митного органу наступні вантажні митні декларації:

від 09.12.2015 №102110000/2015/027030 та задекларовано товар №1 - «Сітка скловолоконна, виготовлена з переплетених ниток скловолокна, розміром вічка 1,6*1,8 мм, у рулонах завширшки 120, 140, 160 см (+/-5%): FIBERGLASS INSECT SCREEN/скловолоконна сітка від комах - 1768 рулонів. Виробник HEBEI ZHENGSHUO BULDING MATERIALS CO., LTD. Торгівельна марка - SELECTRON. Країна виробник - Китай»;

від 10.12.2015 №102110000/2015/027048 та задекларовано:

- товар №1 - «Сітка скловолоконна, виготовлена з переплетених ниток скловолокна, розміром вічка 2,8*2,8 та 5*5, у рулонах завширшки 100 см (+/-5%). Використовується для будівельних робіт: FIBERGLASS MATERIALS (1000 mm)/Скловолоконний матеріал (1000 mm) - 5322 рулони (самоклеюча скловолоконна стрічка). Виробник - ISOPLUS INTERNATIONAL LIMITED. Торгівельна марка - МАСТЕР. Країна виробник - Китай»;

- товар №2 - «Сітка скловолоконна, виготовлена з переплетених ниток скловолокна, розміром вічка 3*3 мм, у рулонах завширшки 4,4 см, 15 см та 23 см (+/-5%). Використовується для будівельних робіт: FIBERGLASS MATERIALS (24-230 mm)/Скловолоконний матеріал (45-230 mm) - 5004 рулони (самоклеюча скловолоконна стрічка). Виробник - ISOPLUS INTERNATIONAL LIMITED. Торгівельна марка - МАСТЕР. Країна виробник - Китай».

Митна вартість товару заявлена за ціною контракту (основний метод) відповідно до статті 58 Митного кодексу України.

В підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару декларантом було подано до митного органу пакет документів визначених частиною 2 статті 53 Митного кодексу України.

За результатами розгляду МД та доданих документів, посадовою особою митного органу складені картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №102110000/2015/00354 та №102110000/2015/00357, а також прийняті рішення про коригування митної вартості товарів №102000010/2015/000221/2 від 09.12.2015, №102000010/2015/000223/2 від 10.12.2015.

Митну вартість ввезеного товару скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості відповідно до статті 64 Митного кодексу України.

Надаючи правовому оцінку спірним правовідносинам, Верховний Суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 53 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Як свідчать обставини справи та з'ясовано судами першої та апеляційної інстанцій, декларантом одночасно із митними деклараціями від 09.12.2015 №102110000/2015/027030 та від 10.12.2015 №102110000/2015/027048 подано органу доходів і зборів наступні документи: контракт №АL-YBL29/08/14 від 29.08.2014; доповнення до контракту №АL-YBL29/08/14 від 29.08.2014; додаткові угоди №АL-YBL29/08/14 від 29.08.2014; міжнародні товарно-транспортні накладні; коносаменти; калькуляції; інвойси; пакувальні листи до інвойсу; видаткові накладні; відвантажувальні специфікації; звіти про оцінку майна; листи; прайс - листи.

Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено обов'язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з положенням частини четвертої вказаної статті, у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Відповідно до частини першої статті 54 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з положеннями статті 57 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Обставини справи свідчать, що за результатами розгляду МД та доданих до них документів, митним органом складено картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №102110000/2015/00354, №102110000/2015/00357 та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №102000010/2015/000221/2 від 09.12.2015 та №102000010/2015/000223/2 від 10.12.2015.

Підстави для незастосування основного методу визначення митної вартості товару передбачені частиною другою статті 58 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Так, відповідно до вищевказаної норми метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

У даному випадку, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені Митним кодексом України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість та її складові. Натомість контролюючий орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, як не довів і правових підстав для застосування резервного методу.

Щодо доводів відповідача про те, що прайс-листи не містили інформації щодо періоду дії цін та країн, на які поширюється дана цінова позиція, слід вказати про те, що прайс-лист є документом довільної форми, чинне законодавство не встановлює вимог до форми та змісту прайс-листів. Водночас наявність чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів), зокрема, інформації щодо періоду дії цін та країн, не може свідчити про заниження позивачем митної вартості товарів.

Доводи митного органу про те, що у звіті про оцінку майна джерела інформації, на які посилається оцінювач або не знайдені в мережі Інтернет, або не містять інформації щодо оцінюваних товарів також не свідчать про заниження позивачем митної вартості товарів. З аналізу положень частини першої статті 3, частини першої статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», частини першої статті 189, частини другої статті 190 Господарського кодексу України випливає, що висновок експерта по своїй суті є лише результатом практичної діяльності фахівця - оцінювача щодо визначення вартості об'єкта оцінювання на підставі інформації, в т.ч., отриманої з ресурсів мережі Інтернет. При цьому, суб'єкт оціночної діяльності лише використовує дані, розміщені на певних Інтернет-порталах та не несе відповідальності за їх наповнення, зміну контенту на них чи-то вилучення їх або заміни на інші. Слід зазначити і про те, що звіт про оцінку майна, згідно частини 2 статті 53 Митного кодексу України, не є обов'язковим документом який безумовно підтверджує митну вартість товару.

Доводи митного органу про те, що калькуляції на товар надані не виробником товару, а постачальником також не свідчать про заниження позивачем митної вартості товарів. Так, під калькуляцією слід розуміти визначення витрат у вартісній (грошовій) формі на виробництво одиниці або групи товарів. Відтак, оскільки такі витрати безпосередньо пов'язані з процесом виробництва товарів, то володіти такою інформацією, може виробник або пов'язані з ним особи. Калькуляція собівартості (попередня, кошторисна, планова) - визначення розміру витрат у грошовій формі, як по окремих видах діяльності, виробничих процесах, структурних підрозділах, так і в цілому по підприємству на виробництво (збут) одиниці продукції, виконаних робіт (послуг) за допомогою економічно обґрунтованих методів. Планова калькуляція собівартості продукції використовується для здійснення планової калькуляції ціни. Під час планового калькулювання ціни до виробничої собівартості також додаються адміністративні витрати, витрати на збут, інші операційні витрати, фінансові витрати, плановий прибуток, податки (податок на додану вартість).

Таким чином, у планових калькуляціях собівартості продукції та ціни повинні знайти своє відображення вартість сировини, матеріалів, товарів, які в подальшому використовуються у виробництві. Однак, калькуляція витрат на виготовлення товару може бути замінена на калькуляцію ціни товару, в якій у відсотковому відношенні зазначаються витрати на сировину, комунальні платежі, заробітну плату тощо. У разі включення до ціни товару всіх складових вартості товару, калькуляція може бути прийнятна, як від виробників товару так і від постачальника.

Слід зазначити про те, що калькуляції подані при митному оформленні товару не містять період їх дії, а містять період виробництва товару, який підлягає поставці. Отже, враховуючи той факт, що калькуляції, надані позивачем при митному оформленні товарів, поставлених на виконання умов Контракту містять чітке зазначення періоду виробництва товару, складені на підставі норм використання засобів виробництва та робочого часу саме у цей період, зміна вказаних нормативів у майбутньому жодним чином не може вплинути на ціну вже виробленого товару, тому посилання відповідача про можливість впливу на ціну товару віддаленості у часі моменту складання калькуляції та поставки товару, ціну на який визначено даними калькуляціями не має під собою жодного нормативного підґрунтя.

Щодо доводів митного органу про те, що інвойсом №YBL2014274 від 28.08.2015 митна вартість скловолоконного матеріалу, який поставлявся на виконання умов Контракту №AL-YBK29/08/14 визначена на рівні 2,33 USD, в той час, як позивачем заявлена митна вартість товару з розрахунку 0,87 USD, слід вказати на те, що позивачем заявлялась митна вартість з розрахунку за кілограм товару, а в інвойсі ціна вказана за рулон.

Також в обґрунтування правомірності своїх дій щодо коригування митної вартості товару відповідач посилається, зокрема, на відсутність у поданих позивачем документах інформації щодо включення до ціни товару вартості навантаження та доставки товару до порту відправки. Втім такий висновок скаржника є безпідставним, з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що товар поставлявся за базисом поставки СFR Одеса (вартість і фрахт) «Інкотермс 2010».

Поставка товару на умовах СFR Одеса (вартість і фрахт) «Інкотермс 2010» передбачає, що у фактурну вартість товару вже включені витрати, які впливають на митну вартість товару, а саме перевезення товару до порту призначення (фрахт). Вказана обставина підтверджується листом ZHEJIANG YABOLAN ELECTRIC APPLIANCE CO., LTD, в якому чітко визначається, що вартість морського перевезення включена до ціни товару, вказаної у інвойсі № YBL2015276 від 30.09.2015 року. Крім того, про включення до ціни товару вартості фрахту свідчить і калькуляція, надана ZHEJIANG YABOLAN ELECTRIC APPLIANCE C,O., LTD №YBL12/311 від 12.10.2015 року.

З цього слідує, що оскільки умови поставки за базисом СFR (вартість і фрахт) «Інкотермс 2010» не передбачають обов'язку страхування товару, ZHEJIANG YABOLAN ELECTRIC APPLIANCE CO., LTD як постачальником не здійснювалося морське страхування товару від ризику загибелі або пошкодження під час перевезення, що підтверджується повідомленням ZHEJIANG YABOLAN ELECTRIC APPLIANCE CO., LTD, яким Приватне підприємство «Альватрейдінг» було повідомлено, що у відношенні до товарів, відвантажених за інвойсом № YBL2015276 від 30.09.2015 року, в контейнері MSKU7577258, страхування вантажу не здійснювалося.

Таким чином, доводи відповідача, що подані до митного оформлення документи не містять інформацію щодо усіх складових митної вартості на умовах поставки CFR, зокрема, витрати на транспортування та страхування, спростовуються матеріалами справи.

З урахуваннями викладеного, Верховний Суд вважає обґрунтованими висновки судів першої та апеляційної інстанцій, що позивачем подано до митниці повний пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, відповідачем не підтверджено належними доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суди попередніх інстанцій не допустили порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, та правильно застосували норми матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги Чернігівської митниці ДФС без задоволення, а оскаржених судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Чернігівської митниці ДФС залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 28.01.2016 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.05.2016 у справі №820/11866/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду: Т.М. Шипуліна

Л.І. Бившева

В.В. Хохуляк