Справа № 754/1235/17
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 754/1235/17 Суддя (судді) першої інстанції: Грегуль О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Ісаєнко Ю.А., Лічевецького І.О.

за участю секретаря Антоненко К.М

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 02 листопада 2018 року

у справі №754/1235/17 (розглянуту у відкритому судовому засіданні)

за позовом ОСОБА_2

до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (правонаступник - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві), в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просила:

визнати безпідставною та протиправною відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

зобов'язати призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті п. «б» 13 та п. «б» ст. 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідачем не доведено правомірності прийнятого рішення. На думку позивача, відповідь та посилання пенсійного органу на відсутність підстав для призначення пенсії на пільгових умовах за п. «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не ґрунтується на вимогах закону.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 02 листопада 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на незаконності, необґрунтованості та необ'єктивності рішення суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Відгук (заперечення) на апеляційну скаргу відповідачем не надано.

В судовому засіданні представники позивача та позивач підтримали вимоги та доводи апеляційної скарги та просили скасувати рішення суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції посилаючись на порушення судом при винесенні рішення норм процесуального та матеріального права.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи був належним чином повідомлений про причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтями 315, 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідач є правонаступником Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

20.07.2016 Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві отримало заяву ОСОБА_2 від 18.07.2016 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 , яка була направлена позивачем по пошті.

Листом від 03.08.2018 № 8375/06/м-840 Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило позивача про те, що відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за віком на пільгових умова мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за Списком №2 виробництв, посад і професій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів і за результатами атестації робочих місць - чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, а жінки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Особам, які мають не менше половини стажу роботи з особлива шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, передбаченого ст.12 цього Закону на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам. Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Крім того, зазначено що всі надані довідки про періоди пільгової роботи підтверджуються первинними документами, а після 21.08.1992 стаж пільгової роботи підтверджується результатами атестації робочих місць за умовами праці відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442. Первинними документами можуть бути документи на заробітну плату, штатний розпис, накази про закріплення робітників за окремими дільницями роботи, дані спеціального рахунку про виконання робіт, картка умов праці, накази про додаткову відпустку та інші документи. Надати вичерпний перелік неможливо.

Роз'яснено щодо умов призначення пенсії на пільгових умовах із скороченням пенсійного віку відповідно наданих документів повідомлено позивача, що вже була надана відповідь у листі від 01.12.2015 №7401/09/М-143/1.

Крім іншого Лівобережним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві роз'яснено, що відповідно пункту 1.1 постанови Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (із змінами) Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" заява про призначення пенсії непрацюючим особам подається заявником особисто безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, а також у місті та районі (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Повідомлено позивача, що з питання призначення пенсії необхідно звернутись до управління Пенсійного фонду України за фактичним місцем проживання особисто із відповідною заявою про призначення пенсії та оригіналами документів, які надавались у копіях до звернень у 2015 та 2016 роках.

Не погоджуючись із відмовою відповідача в призначенні пенсії на пільгових умовах, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у справі № 754/2841/16-а судом встановлено, що право на пенсію на пільгових умовах у позивача виникне в 57 років. Встановлено, що ні на час звернення із заявою про призначенням пенсії на пільгових умовах до органів Пенсійного фонду, а саме 20.07.2016, ні на час повторного звернення з даним позовом до суду ні на час вирішення судом справи по суті, позивач не досягла віку 57 років, тому підстави для задоволенні позову відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (на час виникнення спірних правовідносин) право на пенсію за віком на пільгових умова мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за Списком №2 виробництв, посад і професій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів і за результатами атестації робочих місць - чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, а жінки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Особам, які мають не менше половини стажу роботи з особлива шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, передбаченого ст.12 цього Закону на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам.

Стаття 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (на час виникнення спірних правовідносин) зазначає, що право на пенсію за віком мають жінки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Так, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 в пункт 2 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» було внесено зміни, які набрали чинності 01.04.2015.

В саме, працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року;

Відповідно до внесених змін, вік виходу на пенсію на пільгових у мовах регулюється не всією статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а лише абзацом першим частини першої, тобто пенсійний вік жінок рахується від 60 років.

Як встановлено судом першої інстанції стаж роботи позивача з особливо шкідливими і особливо важкими умовами складає 7 років 8 місяців і 6 днів, то відповідно пенсійний вік має бути зменшений на 3 роки.

Отже, право виходу позивача на пенсію виникне у 57 років.

Як вбачається з копії паспорту, позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто на неї збільшення пенсійного віку не розповсюджується, так, як народжені до 31 березня 1965 року виходять на пенсію в 50 років згідно зі статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зі змінами від 01.04.2015, де чітко зазначено, що жінкам на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Однак після внесення змін до Закону України «Про пенсійне забезпечення» (від 01.04.2015 року) право виходу на пенсію у 50-ти річному віці мають жінки, які народилися по 31 березня 1965 року включно, при стажі роботи не менше 25 років з них не менше 10 років на зазначених посадах.

Тобто, право виходу на пенсію у 50 - років зберіглося лише у жінок, які станом до 01.04.2015 набули повний пільговий стаж 10 років.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, постановою Деснянського районного суду м. Києва від 23.03.2016, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.07.2016, у справі № 754/2841/16-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва про зобов'язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах, відмовлено. Під час розгляду вказаної справи суд дійшов висновку, що оскільки стаж роботи позивача з особливо шкідливими і особливо важкими умовами складає 7 років 8 місяців і 6 днів, то відповідно пенсійний вік має бути зменшений на 3 роки, а тому право виходу позивача на пенсію виникне у 57 років

Згідно з частиною четвертою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки на час звернення до відповідача із заявою про призначенням пенсії на пільгових умовах, позивач не досягла пенсійного віку необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідач, під час визначення права на призначення пенсії позивача, діяв відповідно до вимог чинного законодавства.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про те, що позивач має право на призначення пенсії на пільгових умовах при досягненні віку 52 роки, про що управлінням Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва її повідомлено листом від 17.03.2015.

Як вбачається з матеріалів справи, управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва листом від 13.05.2015 № 2037/09/м-143 повідомило позивача, що враховуючи з наданих документів, вона має право на призначення пенсії за віком при скороченні пенсійного віку після досягнення 52 років. Отже позивач помилково ототожнює поняття призначення пенсії на пільгових умовах та призначення пенсії за віком, оскільки це різні види пенсії.

Враховуючи встановлені обставини та норми чинного законодавства України, з урахуванням висновків суду у справі № 754/2841/16-а, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав, у даному випадку, для задоволенні позовних вимог.

При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись 34, 242, 243, 246, 308, 310, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 02 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів із дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду у порядку ст.329-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: Ю.А. Ісаєнко

І.О. Лічевецький

Повний текст постанови виготовлено 06 лютого 2019 року.