Справа № 640/21356/18
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2019-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

05 лютого 2019 року м. Київ № 640/21356/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Кузьменко А.І., розглянувши клопотання представника Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін в адміністративній справі

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення від 06 грудня 2018 року № та податкове повідомлення - рішення від 06 грудня 2018 року №.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2018 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

14 січня 2019 року представником Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області через канцелярію Окружного адміністративного суду міста Києва подано клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

В обґрунтування вказаного клопотання представник Головного управління Державної фіскальної служби в Київській області вказує, що вирішення даної справи в судовому засіданні за участі сторін необхідно для належного обґрунтування правомірності прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Розглянувши клопотання представника Головного управління Державної фіскальної служби в Київській області Окружний адміністративний суд міста Києва зазначає наступне.

Пунктом 10 частини 6 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з частиною 1 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності, а частиною 2 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Тобто, виключний перелік справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження, міститься в частині 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, частиною 6 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін:

1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу;

2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Україною на підставі Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року №475/97-ВР (далі - Конвенція) свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 8 грудня 1983 року у справі «Ахеn v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСІІЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник (в одній із зазначених справ) не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Враховуючи викладені вище обставини, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання представника Головного управління Державної фіскальної служби в Київській області та розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, оскільки судом не встановлено, а представником Головного управління Державної фіскальної служби в Київській області не доведено, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у даній адміністративній справі вимагає проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Керуючись частиною 6 статті 262, статтями 241 - 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання представника Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.І. Кузьменко