Справа № 607/19853/18
Суддя: Братасюк В. М.
Дата ухвалення: 2019-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.02.2019 Справа №607/19853/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Братасюка В.М.

за участю секретаря Зубко О.Я.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №612581 від 21 вересня 2018 року, якою його визнано винним за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що правил дорожнього руху він не порушував, оскільки керуючи автомобілем, під час руху він здійснював різні маневри в тому числі і перестроювався в правий так і лівий ряди, при цьому у його автомобілі був ввімкнений відповідний світловий покажчик повороту. На його вимогу, надати докази підтвердження скоєння ним адміністративного правопорушення, працівником поліції було відмовлено. З цих підстав вважає оскаржувану постанову незаконною, оскільки ним не порушувались вимоги Правил дорожнього руху України і вона не відповідає обставинам справи, а тому просить постанову скасувати.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовну заяву підтримали з підстав викладених у ній та просять позов задовольнити.

Представник відповідача УПП у Тернопільській області ДПП Кондрат Л.Р. в судовому засіданні відносно задоволення позову заперечила, з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву, вважає оскаржувану постанову законною та обґрунтованою, винесену уповноваженою посадовою особою, за наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а тому в задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі.

В останнє судове засідання представник відповідача не з'явилася, однак подала суду заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку із перебуванням у відпустці, однак жодних доказів того до заяви не долучила, тому Суд вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутності представника відповідача.

Заслухавши пояснення та дослідивши докази, Судом встановлені наступні обставини.

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №612581 від 21 вересня 2018 року, ОСОБА_1 21 вересня 2018 року о 08 год. 42 хв., в м. Тернополі по вул. Микулинецька, 34, керуючи транспортним засобом марки «AUDI A6» номерний знак НОМЕР_1, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п. 9.2 (б) ПДР України (Порушення попереджувальних сигналів при зміні напрямку руху).

Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Згідно з п.1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих вплів, рух на закритій території тощо), повинні грунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов'язані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідальність за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, настає за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до п.9.2 (б) ПДР України, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом. Сигнали покажчиками повороту обов'язково мають подаватися завчасно і незалежно від місця виконання маневру, наявності інших учасників дорожнього руху та плавності виконання маневру.

Згідно визначень п.1.10 ПДР України перешкода для руху - нерухомий об'єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об'єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги (за винятком транспортного засобу, що рухається назустріч загальному потоку транспортних засобів) і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу. Також п.1.10 ПДР України вказує, що маневруванням визнається початок руху, перестроювання транспортного засобу в русі з однієї смуги на іншу, поворот праворуч чи ліворуч, розворот, з'їзд з проїзної частини, рух заднім ходом - тобто елементи процесу руху транспортного засобу, які пов'язані з підвищеною небезпекою для інших учасників дорожнього руху.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається із відзиву на позовну заяву, інспектор після зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 виніс постанову про накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Позивач відповідно до ст.268 КУпАП мав можливість на місці ознайомитись із усіма наявними матеріалами справи, надати пояснення, докази, заявити клопотання та отримати правову допомогу, тому жодним чином не був обмежений у своїх правах щодо надання пояснень причин його зупинки, крім того він жодним чином їх і не заперечував.

Інспектором патрульної поліції встановлена особа правопорушника, ступінь його вини та інші обставини, жодних переконливих підстав своєї невинуватості позивачем на місці вчинення правопорушення не надано, постанова винесена згідно ст.258 КУпАП.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. (частина 1 ст. 7 КУпАП)

Частина 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з частиною 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення вказаного в оскаржуваній постанові, представником відповідача до відзиву на позовну заяву долучено диск із відеофіксацією з нагрудних відеокамер працівників патрульної поліції № 000075 від 21 вересня 2018 року, яким підтверджується факт порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, а саме не увімкнув світловий покажчик повороту відповідного напрямку перед поворотом.

Суд наголошує, що з відеозапису, а саме 08 год. 37 хв. 24-28 сек., вбачається, що позивач визнав те, що він здійснював маневрування по смугах керованим ним транспортним засобом, але, з слів самого позивача, не вмикав відповідного покажчика повороту, оскільки на дорозі не було інших машин, а отже відповідачем подано достатні докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Крім того, поліцейськими позивачу було роз'яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, положення статтей 307, 308 КУпАП, право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі статтями 287, 289 КУпАП, що підтверджується відеозаписом. В адміністративному позові позивач вказує, що вимагав у поліцейських надати докази підтвердження скоєного адміністративного правопорушення, однак після ознайомлення позивача з положеннями вищезазначених статей, жодних клопотань з його сторони не надходило, що підтверджується відеозаписом.

Відсутність технічного засобу у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, яким здійснено відеозапис зумовлено відсутністю графи для внесення такого запису, і разом з тим не спростовує факту вчиненого ним правопорушення.

Аналізуючи вищенаведені факти, суд вважає, доведеною провину позивача у вчиненні правопорушення вказаного в оскаржуваній постанові. А тому, приймаючи до уваги, те що дотримання вимог користування попереджувальними сигналами при міні напрямку руху є невід'ємною частиною організації процесу дорожнього руху, з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху та уникнення дорожньо-транспортних пригод, суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, тобто порушення вимог проїзду пішохідних переходів. Доказів, які б спростовували факт порушення позивачем вимог п. 9.2 (б) ПДР України, судом здобуто не було, а ті обставини, з яких позивач просить скасувати постанову, не можуть істотно вплинути на цілком законне рішення, ухвалене працівниками патрульної поліції.

При вказаних обставинах, суд вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №612581 від 21 вересня 2018 року, відповідає вимогам ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, оскільки при її винесенні, виконано усі вимоги чинного законодавства та на підставі повного і всебічного з'ясування обставин вирішено справу, а тому в задоволенні позову, слід відмовити.

Керуючись п.п. 1.1, 1.3, 1.9, 9.2 (б) ПДР України, ст.ст. 122, 283, 284 КУпАП, ст.ст. 73-77, 90, 241-246, 255, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Залишити постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №612581 від 21 вересня 2018 року без змін, а позовну ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - без задоволення.

Судові витрати компенсувати за рахунок державного бюджету.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному пунктом 15.5 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України, до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції у 10-денний строк з дня проголошення рішення суду.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк