Справа № 359/6780/18
Суддя: Муранова-Лесів І. В.
Дата ухвалення: 2019-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 359/6780/18
Провадження № 2-а/359/30/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2019 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.,

при секретарі - Степаненко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Батальйону патрульної поліції в м.Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (до зміни найменування - Управління патрульної поліції у м.Борисполі Київської області), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Департамент патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

29.08.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду з адміністративним позовом, вимоги якого були уточнені, та відповідно просив: скасувати постанову серії НК № 633548 від 01.08.2018 року, в справі про адміністративне правопорушення, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності( а.с.1,2,15).

Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. 01.08.2018р. поліцейським роти патрульної поліції в м.Борисполі УПП Київської області капралом поліції Тедєєвим Т.В. було складено постанову про адміністративне правопорушення Серії НК № 633548. Зі змісту постанови, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Mitsubishi Pajero, д.н.з. НОМЕР_1, 01.08.2018 р. щ 12.00 в м.Бориспіль по вул. Київський шлях, 102, здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34, чим порушив розділ 33 ПДР України, та вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст.122 КУпАП. Позивач зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню. Також зазначає, що 01.08.2018 р. близько 12.00 год., здійснюючи керування транспортним засобом по вул.Київський шлях, 102 в м.Борисполі, він здійснив зупинку автомобіля за зупинку громадського транспорту. Відразу після зупинки під'їхав патрульний автомобіль, поліцейський запитав причину зупинки та необхідність надати документи. Позивач стверджує, що капралу поліції було надано пояснення, що причиною тимчасової зупинки був збій у роботі автомобіля, а саме: нестабільність роботи гальмівної системи, що зумовило необхідність термінової зупинки для уникнення негативних наслідків. Також зазначено, що капрал поліції Тедєєв Т.А. повідомив, що нібито позивачем було порушено п.33 ПДР-зупинка в зоні дії знаку 3.34. зробив зупинку не в спеціально відведеному місці. На вимогу поліцейського було надано пояснення щодо зупинки та передано документи, поліцейський у свою чергу склав постанову, якою притягнув його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень за порушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.

Позивач стверджує, що обставини, зазначені у постанові не відповідають фактичним обставинам справи. Так, відповідно до норм за ДСТУ знак 3.34 стояв без будь-яких додаткових табличок та розміток, а тому вважає, що в його діях відсутній склад правопорушення. Крім того, відповідачем було порушено вимоги чинного КУпАП при оформленні постанови, копія якої йому не була вручена, постанова не містить даних про понятих, які можуть підтвердити його відмову від підпису постанови, яка йому не надавалася для підпису, а також вона не містить вихідний номер та дату надсилання копії правопорушнику.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 31 серпня 2018 року про відкриття провадження в адміністративній справі залучено до участі у справі в якості третьої особи - Департамент патрульної поліції (а.с. 7).

У судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Проте, надав 10.01.2019 р. суду заяву, у якій просив закрити провадження у справі, на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КПАП, оскільки подія, відповідно до якої його притягнуто до адмінвідповідальності, відбулася 01.08.2018 р., і станом на 10 січня 2019 року закінчився трьох місячний строк для накладення адміністративного стягнення.

Представник відповідача в судове засідання також не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, однак направив до суду відзив на позовну заяву (а.с. 21-25), у якому зазначено, що твердження позивача, викладені у позові, є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Посилаючись на вимоги чинного законодавства, зазначає, що поліцейський капрал поліції Тедєєв Т.А. діяв на підставі, в межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачені конституцією України, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами, а також звертає увагу на порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення посадовими особами Національної поліції України, визначеними ст.ст.33,258, 276 КУпАП. Також зазначає, що позивачем було порушено правила ПДР України, а саме розділ 33 ПДР, здійснено стоянку в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено». Одночасно звертає увагу суду, що для спростування твердження позивача, що знак 3.34 встановлено з порушенням норм ДСТУ, надають суду витяг з ДСТУ 4100-2014 та фото місця вчинення правопорушення зі встановленим знаком. З огляду на вказане просили у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв з приводу своєї неявки не направив.

У відповідності до ч.1, 3 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Дослідивши заяву, відзив на позовну заяву та письмові матеріали адміністративної справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з вимогами ч.3 вказаної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що поліцейським роти № 1 БПП в м.Бориспіль УПП у Київській області ДПП капралом поліції Тедєєвим Т.А. 01 серпня 2018 року щодо позивача ОСОБА_1 була винесена оскаржувана постанова в справі про адміністративне правопорушення серії НК № 633548 за ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с. 3).

Зі змісту постанови вбачається, що поліцейський роти № 1 БПП в м.Бориспіль УПП у Київській області ДПП капрал поліції Тедєєв Т.А., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, встановив, що ОСОБА_1 01.08.2018 року о 12 годині у м.Бориспіль по вул. Київський шлях, 102, керуючи транспортним засобом Mitsubishi Pajero, д.н.з. НОМЕР_1, здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34, чим порушив розділ 33 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП. Від підпису та отримання копії постанови ОСОБА_1 відмовився (а.с.3).

Так, згідно розділу 33 ПДР України визначено заборонні знаки, з яких: знак 3.34 «Зупинку заборонено», який забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).Не поширюється дія знаку: -на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами; -за наявності під ним таблички 7.18, на водіїв з інвалідністю, що керують мотоколяскою або автомобілем, позначеними розпізнавальним знаком «Водій з інвалідністю», - на водіїв, які перевозять пасажирів з інвалідністю, за умови наявності документів, що підтверджують інвалідність пасажира (крім пасажирів з явними ознаками інвалідності). Дія знака поширюється лише на той бік дороги, на якому він встановлений.

Відповідно до ч.1 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками - що тягне за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами 1,4 статті 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Згідно з вимогами ч.ч. 2,3ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи.

Як вбачається з позовної заяви, що позивач ОСОБА_1 не заперечу та повністю визнає той факт, що 01.08.2018 р. близько 12.00 год. він рухався на автомобілі НОМЕР_1 по вул.. Київський шлях, 102 у м.Бориспіль та здійснив зупинку автомобіля за зупинкою громадського транспорту в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», відповідно до якого забороняється зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Суд звертає увагу, що відповідно до роз'яснень до п.3 розділу 33 ПДР України, визначено, що зона дії знаків 3.1-3.15, 3.19-3.21, 3.25, 3.27, 3.29, 3.33-3.37 - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету..

Будь-які докази того, що позивачем була здійснена вимушена зупинка, суду надано не було та не зазначено джерел їх здобуття. В зв'язку з цим суд вважає, що доводи позивача, що причиною зупинки була несправність гальмівної системи, є необґрунтованими та безпідставними.

Крім того, у позовній заяві позивач також стверджує, що дорожній знак 3.34 на вказаному відрізку дороги встановлений із порушенням вимог Національного стандарту ДСТУ, без будь-яких додаткових табличок чи розмітки, а саме, що вказаний дорожній знак має встановлюватися із табличкою 7.2.2-7.2.6,7.4.1-7.4.7,7.5.1-7.5.6,7.18 та з розміткою 1.4, що в свою чергу не може породжувати відповідальність водія за недотримання вимог, що не відповідають вимогам діючого законодавства, а в діях позивача відсутній склад правопорушення.

Натомість, зазначене твердження позивача, спростовується дослідженими у судовому засіданні наданими представником відповідача витягом з ДСТУ 4100-2014 та фото місця вчинення правопорушення (а.с.28-31).

Так, у відповідності до п.п.8.2.1 ПДР України, дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту.

Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами.

Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини.

Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги).

Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

Згідно п. 10.5.29 Витягу з ДСТУ 4100:2014, знак 3.34 «Зупинку заборонено» потрібно застосовувати, щоб заборонити зупинки транспортних засобів, і його встановлюють з того боку дороги, на якому вводять заборону.

Відповідно до п.10.5.30 Витягу з ДСТУ 4100:2014, у населених пунктах дорожні знаки 3.34-3.37 можна застосовувати з табличками 7.2.2-7.2.6,7.4.1-7.4.7,7.5.1-7.5.6, 7.18. Допускають застосовувати знак 3.34 разом із розміткою 1.4, згідно з ДСТУ 2587, у цьому разі зону дії знаків визначає довжина лінії розмітки.

З роз'яснень, викладених у п.3 розділу 33 ПДР України вбачається, що дія дорожніх знаків може бути зменшена відповідними табличками, а також знак 3.34 може застосовуватись разом із розміткою 14, а отже наявність таких табличок та розмітки не є обов'язковою.

З наданого фото місця вчинення правопорушення (а.с.28,29) вбачається, що встановлений на вул. Київський шлях, 102 у м. Бориспіль, Київська область, знак 3.34 «Зупинку заборонено» повністю відповідає вищенаведеним вимогам чинного законодавства.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що поліцейський Тедєєв Т.А. під час розгляду адміністративної справи щодо порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до вимог ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі - КУпАП) , органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (частина 3 статті 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Встановлено, що відповідач - є працівником батальйону патрульної поліції в м. Борисполі Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України та на момент складання оскаржуваної позивачем постанови серії НК № 633548 мав спеціальне звання молодшого складу: капрал поліції, яке згідно вищенаведених вимог ст.222 Кодексу України про адміністративні правопорушення та ст.81 (Присвоєння первинних спеціальних звань) Закону України «Про Національну поліцію», мав право розглядати справи про адміністративні правопорушення, а саме про порушення правил дорожнього руху за ч.1 ст.122 КУпАП та накладати адміністративні стягнення, отже діяв у межах своїх повноважень.

Крім того, суд приймає до уваги, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідачем дотримано вимог чинного законодавства, у тому числі частин 2 та 4 статті 258 КУпАП, за змістом якої протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

У тому числі поліцейським дотримано вимог ч.6 вказаної статті, відповідно до якої постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Однак, як зазначено в самій постанові про накладення адміністративного стягнення, позивач від підпису та отримання копії постанови відмовився( а.с.3).

Суд прийшов також до переконання, що відповідачем в повній мірі дотримано вимог ст.245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, оскільки перед складанням постанови про адміністративне правопорушення щодо позивача були заслухані пояснення водія, який їх також надав на окремому аркуші( а.с.36), роз'яснено позивачу права, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, після чого винесено оскаржувану постанову у справі про адміністративне правопорушення серії НК № 622472, якою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510 гривень, в межах санкції, передбаченої вказаною статтею (в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

Крім того, судом враховано що оскаржувана постанова за змістом відповідає вимогам ст.283КУпАП, у тому числі викладено суть вчиненого порушення.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що підстави: для скасування постанови серії НК №633548 від 01.08.2018 року про адміністративне правопорушення, відсутні, у зв'язку з чим у задоволенні позову слід відмовити. При цьому суд також враховує, що оскільки оскаржувана постанова не скасована, підстави для закриття справи у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, тобто для застосування п.7 ч.1 ст.247 КУпАП також відсутні.

Визначений ст.289 КУпАП строк звернення до суду позивачем не порушений.

У силу ст.288 КУпАП позивач звільнений від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 5, 74-77, 139,241-246,250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Батальйону патрульної поліції в м.Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Департамент патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії НК №633548 від 01.08.2018 року, винесеної поліцейським роти №1 батальйону патрульної поліції в м.Борисполі Управління патрульної поліції в Київській області капралом поліції Тедєєвим Т.А. - відмовити повністю.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного адміністративного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, та у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 01.02 .2019.

Суддя І.В. Муранова-Лесів