Справа № 826/10267/16
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Ісаєнко І.О., Лічевецького І.О.

за участю секретаря Антоненко К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Голден газ"

на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 листопада 2018 року

у справі №826/10267/16 (розглянутої у порядку письмового провадження)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Голден газ"

до відповідача Державної архітектурно-будівельної інспекції України

про скасування постанови про накладення штрафу,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Голден газ» звернулось до суду з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову від 08.04.2016 № 3-0804/5-10/10-59/0804/09/02 про накладення штрафу у розмірі 1 240 200 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що штраф накладений на підставі акту перевірки, складеного головним інспектором будівельного нагляду Департаменту ДАБІ у Київській області, в якому встановлено, що побудовано газозаправний пункт без документу, що надає право на виконання будівельних робіт, на земельній ділянці, що не відведена для цієї мети. За висновком інспектора, зазначені дії порушують вимоги ст. 34, ст. 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст. 28 Закону України «Про архітектурну діяльність». Отже, позивач вважає, що спірне рішення не відповідає вимогам законодавства, а постанова про накладення штрафу є незаконною.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 листопада 2018 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що висновок суду першої інстанції є помилковим, оскільки не в повному обсязі надано оцінку доводам позову, а також неповно з'ясовано всі обставин справи.

Відзив (заперечення) на апеляційну скаргу відповідачем не надано.

В судовому засіданні представники позивача підтримали вимоги та доводи апеляційної скарги та просили скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом при прийнятті рішення норм процесуального та матеріального права.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи був належним чином повідомлений про причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення з таких підстав.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 315, статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, на підставі звернення виконавчого комітету Броварської міської ради від 09.02.2016 №10/10-0902/22, направлення від 09.02.2016 №221.16/03 Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил ТОВ «Голден Газ», а саме: будівництво та експлуатація АГЗП по вул. Київська, 1-а в м. Бровари Київської області.

За результатами проведеної перевірки Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області складено Акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 30.03.2016 та протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 30.03.2016 № З-Л-З-3003/1.

Зазначеними актом були встановлені наступні порушення:

1) ТОВ "Голден Газ" без документу, що надає право на виконання будівельних робіт, на земельній ділянці, що не відведена для цієї мети, побудовано автомобільний газозаправний пункт (АГЗП), що порушує вимоги статей 34, 37 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", ст. 28 Закону України "Про архітектурну діяльність";

2) зазначений АГПЗ експлуатується (використовується) ТОВ "Голден Газ" без прийняття його в експлуатацію в установленому законом порядку, чим порушено вимоги ч.8 ст. 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", п. 12 Постанови КМ України від 13.04.2011р. № 461 "Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів";

3) на відстані 6,0 м від АГПЗ побудована діюча АЗС, чим не витримано необхідну вільну від забудови смугу шириною 10 м, передбачену ДБН В.2.2-20-2001 "Інженерне обладнання будинків і споруд. Зовнішні межі та споруди Газопостачання", п. 2.5.3 Наказу "Про затвердження інструкції щодо вимог пожежної безпеки під час проектування автозаправних станцій" № 376 від 06.12.2005р.;

4) згідно з державним актом на право постійного користування землею І-КВ № 000162, зареєстрованого за № 114, земельна ділянка площею 0,786 га, цільове призначення для обслуговування існуючих споруд, знаходиться в користуванні у Броварського спортивно-технічного клубу ТСОУ. Згідно договору оренди № 17-15 від 07.07.2015, між орендарем та ТОВ "Голден Газ" укладено договір оренди майданчика, площею 152 м2, для організації АГПЗ, не зареєстрований в установленому законодавством порядку. Об'єкт належить до V категорії складності.

З метою усунення виявлених порушень, відповідачем 30.03.2016 прийнято припис №С-3003/1 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким було зупинено експлуатацію автомобільного газозаправного пункту (АГЗП).

З цих підстав на підставі акту перевірки було складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності №З-Л-З-3003/1 від 30.03.2016.

В подальшому, на підставі матеріалів справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, а саме: акту перевірки від 30.03.2016, припису №С-3003/1, протоколу №З-Л-З-3003/1 Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області прийнято постанову від 08.04.2016 №З-0804/5-10/10-59/0804/09/02 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, відповідно до якої до позивача застосовані штрафні санкції в розмірі 1 240 200 грн.

Вважаючи неправомірною постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем під час перевірки вірно встановлено фактичні обставини та вірно застосовано законодавство, яке встановлювало обов'язок позивача та відповідальність за невиконання такого обов'язку із вірним встановленням статусу об'єкта перевірки.

Однак колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності" у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон) встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Положеннями абз. абз. 1, 2 ч. 1 ст. 41 Закону визначено, що державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 4 абз. 6 ч. 1 ст. 41 Закону підставами для проведення позапланової перевірки є перевірка виконання суб'єктом містобудування вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Пунктом 3 частини 3 статті 41 вказаного Закону передбачено, що посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право у разі виявлення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, містобудівних умов та обмежень, затвердженого проекту або будівельного паспорта забудови земельної ділянки видавати обов'язкові для виконання приписи щодо: а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил; б) зупинення підготовчих та будівельних робіт.

При цьому на одному об'єкті будівництва, який є предметом державного архітектурно-будівельного контролю, приписи про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, про зупинення підготовчих та будівельних робіт, а також складання протоколів про вчинення правопорушень та накладення штрафів можуть стосуватися кількох суб'єктів містобудування.

Відповідно до ч.4 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право, зокрема, безперешкодного доступу до місць будівництва об'єктів та до об'єктів, що підлягають обов'язковому обстеженню; складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону.

Враховуючи викладене, у посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю наявні повноваження щодо видачі обов'язкових для виконання приписів про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, зупинення підготовчих та будівельних робіт; проводити позапланові перевірки з питань виконання суб'єктом містобудування вимог таких приписів.

Відповідно до абз. 3 п. 1 ч. 6 ст. 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" суб'єкти містобудування несуть відповідальність у вигляді штрафу за невиконання приписів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, щодо зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт, - у розмірі вісімнадцяти мінімальних заробітних плат.

Разом з тим, згідно з ч. 9 ст. 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" дії, передбачені частинами першою - восьмою цієї статті, вчинені суб'єктами містобудування, яких протягом року було піддано стягненню за такі самі порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу, визначеного у відповідному абзаці цієї статті, у подвійному розмірі.

Процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов'язаної з будівництвом об'єкта архітектури, який за складністю архітектурно-будівельного рішення та (або) інженерного обладнання належить до IV і V категорії складності визначено Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року № 553

Згідно з частиною першої статі 1 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» правопорушеннями у сфері містобудівної діяльності є протиправні діяння (дії чи бездіяльність) суб'єктів містобудування - юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

Відповідно до абзацу шостого пункту 6 частини другої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» за експлуатацію або використання об'єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об'єкта до експлуатації чи акті готовності об'єкта до експлуатації об'єктів V категорії складності, суб'єкти містобудування несуть відповідальність у вигляді штрафу у розмірі дев'ятисот мінімальних заробітних плат.

Відповідно до абзацу третього пункту 5 частини другої 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» визначено, що за виконання будівельних робіт без отримання дозволу на їх виконання на об'єктах V категорії складності суб'єкти містобудування несуть відповідальність у вигляді штрафу у розмірі дев'ятисот мінімальних заробітних плат.

Тобто, з наведених норм вбачається, що до відповідальності у вигляді штрафу може бути притягнуто суб'єктів містобудування у випадку експлуатації або використання об'єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об'єкта до експлуатації чи акті готовності об'єкта до експлуатації або виконання будівельних робіт без отримання дозволу на їх виконання виключно стосовно об'єктів V категорії складності.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції щодо суті встановлених у ході перевірки порушень, судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Пунктом 8.8 ДБН В.2.5-20-2001 «Інженерне обладнання будинків і споруд. Зовнішні мережі та споруди Газопостачання» передбачено, що майданчики для будівництва ГНС передбачаються з урахуванням забезпечення зовні огорожі газонаповнювальної станції протипожежної смуги шириною 10 м та мінімальних відстаней до лісових масивів: хвойних порід - 50 м, листяних порід - 20 м.

Отже, наведена норма встановлює вимоги до газонаповнювальних станцій (ГНС), а не до автомобільних газозаправочних пунктів (АГЗП), що не є тотожними, оскільки норми ДБН В.2.5-20-2001 розмежовують поняття «ГНС» та «АГЗП», а також встановлюють різні вимоги при їх проектуванні.

Згідно п. 2.5.3 Інструкції щодо вимог пожежної безпеки під час проектування автозаправних станцій, затвердженої наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи №376 від 06 грудня 2005 року у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, навколо території АГЗС слід передбачати вільну від забудови смугу шириною не менше 10 м.

Однак, відповідно до п. 1.2 згаданої Інструкції: автомобільна газозаправна станція (далі - АГЗС) - автозаправна станція, технологічне обладнання якої призначене для заправлення автотранспорту тільки скрапленими вуглеводневими газами; стаціонарний автомобільний газозаправний пункт (далі - АГЗП-стаціонарний) - автозаправна станція, технологічне обладнання якої призначене для заправлення автотранспорту тільки скрапленим вуглеводневим газом із стаціонарних резервуарів ємністю відповідно до ДБН В.2.5-20-2001 «Інженерне обладнання будинків і споруд. Газопостачання» (далі - ДБН В.2.5-20-2001); тимчасовий автомобільний газозаправний пункт (далі - АГЗП-тимчасовий) - автозаправна станція, технологічне обладнання якої призначене для заправлення автотранспорту тільки скрапленим вуглеводневим газом із автогазозаправника заводського виготовлення з резервуаром ємністю відповідно до ДБН В.2.5-20-2001.

Таким чином, положеннями даної Інструкції розмежовано поняття «АГЗС» та «АГЗП», у той час, як п. 2.5.3 цієї Інструкції встановлює вимоги саме до АГЗС.

Враховуючи, що об'єкт, перевірку якого було здійснено відповідачем, є автомобільний газозаправний пункт (АГЗП), до нього не можуть застосовуватись вимоги, встановлені для газонаповнювальних станцій та автомобільних газозаправних станцій.

За таких обставин судова колегія вважає, що ДАБІ України необґрунтовано вказало на порушення ТОВ «Голден Газ» п.8.8 ДБН В.2.5-20-2001 «Інженерне обладнання будинків і споруд. Зовнішні мережі та споруди Газопостачання», п. 2.5.3 наказу «Про затвердження Інструкції щодо вимог пожежної безпеки під час проектування автозаправних станцій» №376.

Як вже було зазначено раніше, виходячи зі змісту положень ст. 41 Закону, ДАБІ України наділена повноваженнями здійснювати контроль за дотриманням замовниками, проектувальниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону об'єктами будівництва є будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси та частини, лінійні об'єкти інженерно-транспортної інфраструктури.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, однак помилково було залишено поза увагою судом першої інстанції, відповідно до висновку з експертно-будівельного дослідження №21/09-2016 від 22 червня 2016 року, складеного за наслідком дослідження об'єкта «стаціонарний автомобільний газозаправний пункт, розташований за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Київська, 1-а», визначено, що існуючий автомобільний газозаправний пункт, що розташований на території земельної ділянки за адресою: м. Бровари, вул. Київська, 1-а, Київської області, не є будівлею або спорудою. Фактично за всіма ознаками та характеристиками АГЗП - це модульна установка заводського виготовлення, яка є технологічним обладнанням для заправки газобалонних автомобілів ЗВГ. Зазначений АГЗП не є нерухомим майном, оскільки не пов'язаний із земельною ділянкою фундаментами і являє собою модульну установку заводського виготовлення, яка може бути вільно переміщена за допомогою вантажно-транспортних засобів без втрати функціонального призначення.

Таким чином, на переконання судової колегії, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що АГЗП належить до категорії споруд як об'єктів будівництва, оскільки відповідний об'єкт не є будівлею, спорудою чи іншим об'єктом будівництва.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Колегією суддів під час апеляційного розгляду встановлено, що рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 жовтня 2018 року у справі № 826/10266/16 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Голден газ» задоволено. Визнано протиправним та скасовано припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 30.03.2016 № С-3003/1.

Визнаючи протиправним та скасовуючи припис, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до висновку з експертно-будівельного дослідження від 22.06.2016 №21/09-2016, складеного за наслідком дослідження об'єкта «стаціонарний автомобільний газозаправний пункт, розташований за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Київська, 1-а», визначено, що існуючий автомобільний газозаправний пункт, що розташований на території земельної ділянки за адресою: м. Бровари, вул. Київська, 1-а, Київської області, не є будівлею або спорудою. Фактично за всіма ознаками та характеристиками АГЗП - це модульна установка заводського виготовлення, яка є технологічним обладнанням для заправки газобалонних автомобілів ЗВГ. Зазначений АГЗП не є нерухомим майном, оскільки не пов'язаний із земельною ділянкою фундаментами і являє собою модульну установку заводського виготовлення, яка може бути вільно переміщена за допомогою вантажно-транспортних засобів без втрати функціонального призначення. Таким чином, АГЗП не належить до категорії споруд як об'єктів будівництва, оскільки відповідний об'єкт не є будівлею, спорудою чи іншим об'єктом будівництва, а відтак, відповідач не наділений повноваженнями щодо перевірки зазначеного об'єкта на предмет дотримання ТОВ «Голден Газ» вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Отже, враховуючи, що АГЗП не належить до об'єктів будівництва, Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області у межах своїх повноважень не вправі видавати даному суб'єкту господарювання приписи з огляду на те, що у межах спірних правовідносин ТОВ «Голден Газ» не належить до суб'єктів містобудування.

Також під час апеляційного розгляду судом встановлено, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.06.2018 у справі №826/10271/16 визнано протиправним та скасовано припис від 30.03.2016 №С- 3003/3.

Крім того, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.08.2018 у справі №826/10264/16 визнано протиправним та скасовано припис Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області від 30.03.2016 №С- 3003/4.

Також, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 вересня 2018 року (рішення набрало законної сили 08 січня 2019 року) у справі № 826/10270/16 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Голден газ» задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Київській області від 08.04.2016р. №3-0804/4-60/0804/09/02.

Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Практика Європейського суду з прав людини, викладена, зокрема, у рішеннях по справах "Совтрансавто Холдінг" проти України" та "Україна-Тюмень" проти України", засвідчує, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів. Отже, викладені у наведених постановах адміністративних судів висновки в обов'язковому порядку повинні братися до уваги при вирішенні даного спору.

З урахуванням наведеного судова колегія приходить до висновку, що оскільки АГЗП не належить до об'єктів будівництва, ДАБІ України у межах своїх повноважень не наділена повноваженнями щодо перевірки зазначеного об'єкта на предмет дотримання ТОВ «Голден Газ» вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил і як наслідок складати протоколи про вчинення правопорушень відносно позивача. Також необґрунтованими є твердження відповідача про те, що позивачем виконувалися роботи з будівництва АГЗП.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог визнання протиправними та скасування постанови № 3-0804/5-10/10-59/0804/09/02 від 08 квітня 2016 року про накладення штрафу на Товариство з обмеженою відповідальністю «Голден Газ» за правопорушення у сфері містобудівної діяльності у розмірі 1240200 грн., оскільки матеріалами справи не підтверджено наявність порушень законодавства, що стали підставою для притягнення позивача до відповідальності та накладення штрафних санкцій.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Нормами статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, який відповідачами в даному випадку не виконано.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено при неповному з'ясуванні обставин справи та з помилковим застосуванням норм матеріального права, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 242, 246, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Голден газ» - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 листопада 2018 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Голден газ» до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про скасування постанови про накладення штрафу - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову № 3-0804/5-10/10-59/0804/09/02 від 08 квітня 2016 року про накладення штрафу на Товариство з обмеженою відповідальністю «Голден газ» за правопорушення у сфері містобудівної діяльності у розмірі 1240200 грн.

Стягнути з Державної архітектурно-будівельної інспекції України (01133, м. Київ, бульвар Л. Українки, 26) за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Голден газ» (; адреса: 02166, м. Київ, пр-т. Лісний, 35 кв. 88) витрати, пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 27 904 (двадцять сім тисяч дев'ятсот чотири) гривні 50 копійок.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів із дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду у порядку ст.329-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: Ю.А. Ісаєнко

І.О. Лічевецький

Повний текст постанови виготовлено 07 лютого 2019 року.