Справа № 200/14090/18-а
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2019-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2019 р. Справа№200/14090/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні без повідомлення сторін) адміністративну справу за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1)

до Мангушського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (87400, Донецька область, смт. Мангуш, вул. Тітова, 72-А, )

про визнання неправомірними дії, зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Мангушського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання неправомірними дії відповідача, які виразились у незастосуванні при розрахунку пенсії за віком показника середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески за два календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії на інший, зобов'язання відповідача переглянути заяву та здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком із застосуванням при розрахунку пенсії за віком показника середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески за два календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто 2016-2017 роки, з дати звернення до відповідача, з урахуванням фактично виплачених сум.

Ухвалою від 17 грудня 2018 року суд відкрив провадження у справі, ухвалив про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначив справу 200/14090/18-а до судового засідання на 14 січня 2019 року.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначену справу передано на розгляд судді Донецького окружного адміністративного суду Ушенка С.В. та ухвалою від 14 січня 2019 року суд прийняв до провадження адміністративну справу № 200/14090/18-а за позовом ОСОБА_1 до Мангушського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії, увалив про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи та призначив судове засідання на 5 лютого 2019 року.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями був здійснений повторний автоматичний розподіл справи, у зв'язку із тимчасовою непрацездатністю судді Ушенко С.В. та справа передана на розгляд до головуючого судді Смагар С.В.

Ухвалою від 28 січня 2019 року прийнято до провадження судді Смагар С.В. адміністративну справі № 200/14090/18-а та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

За правилами пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Позивач у позовній заяві зазначає, що з 2010 року отримує пенсію, призначену як трактористу-машиністу та після досягнення 60-річного віку звернувся до відповідача із заявою про перехід на пенсію за віком згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Проте відповідачем відповідний перерахунок, на думку позивача, протиправно не здійснений, що порушує його права на пенсійне забезпечення. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що пенсія «трактористи-машиністи» - це спеціальна пенсія для конкретно визначеного кола осіб, а загально визначена пенсія для усіх категорій осіб - пенсія за віком. Отже, на думку позивача, до нього повинні застосовуватися положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що передбачають застосування для призначення пенсії середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки.

Відповідач надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву управління, у якому заперечив проти задоволення позовних вимог позивача та просив суд відмовити у їх задоволенні в повному обсязі. В обґрунтування поданих заперечень відповідач відзначив, що пенсія позивачу призначена на підставі його особистої заяви від 13 жовтня 2010 року відповідно до статті 40 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (надалі - Закон № 1058) та згідно зазначеної норми для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стаду, починаючи з 1 липня 2000 року та управлінням було обраховано розмір пенсії позивача відповідно до вимог чинного законодавства.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 виданого Володарським РВ УМВС України в Донецький області 22 січня 1998 року, РНОКПП НОМЕР_1.

Судом встановлено та не заперечується сторонами по справі, що позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком з 6 жовтня 2010 року.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач листом від 27 лютого 2018 року вих. № 08/14 на звернення позивача від 6 лютого 2018 року з приводу правильності призначення та перерахунку пенсії в порядку Закону України «Про звернення громадян» повідомив на адресу позивача, що 13 жовтня 2010 року він звернувся за призначенням пенсії за віком (трактор. - машин, в с/г) та надав пакет документів, за результатами розгляду якого була призначена пенсія з 6 жовтня 2010 року. також, відповідачем поінформовано, що згідно наданих документів при обчислені пенсії був врахований стаж роботи з 12 травня 1974 року по 24 квітня 2014 року, який склав загальний стаж 38 років 7 місяців 19днів. Заробітна плата, за відомостями відповідача, врахована з 1 січня 1987 року по 31 грудня 1991 року та за даними персоніфікованого обліку з 1 липня 2000 року по 31 серпня 2010 рік включно. Станом на 1 березня 2018 року розмір пенсії позивача становить 2157 грн. 79 коп., а саме:

- розмір пенсії за віком - 1969 грн. 03 коп.

- доплата за понаднормативний стаж - 188 грн.76 коп.

Також, у зазначеному листі відповідачем був наведений розрахунок пенсії, а саме:

Коефіцієнт страхового стажу: (З8р * 12м)+7 = 456+7м = 463/ 1200 - 0,38583

Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії: 3764,40 (за 2016)*1,35569 (індивідуальний коефіцієнт для обчислення заробітної плати) = 5103 грн. 36 коп.

Розмір пенсії за віком: 0,38583* 5103 грн. 36 коп. = 1969 грн. 03 коп.

Судом встановлено, що згідно розпорядження відповідача від 23 лютого 2018 року № 122970 було здійснено масовий перерахунок пенсії та загальний розмір пенсії за віком позивача з 1 січня 2018 року склав 2157 грн. 79 коп.

Також, матеріали справи містять надану позивачем копію заяви «Про призначення/перерахунок пенсії» за формою додатку 4 до пункту 37 Порядку подання та оформлення документі для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» датована 28 жовтня 2018 року, згідно якої просив про перехід з пільгової пенсії на пенсію за віком.

Суд зазначає, що доказами в адміністративному судочинстві, відповідно до положень частини першої статті 72 КАС України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами статті 76 КАС України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд зауважує, що докази повинні бути пов'язанні з предметом доказування, встановлювати або заперечувати наявність обставин , що мають значення для правильного вирішення справи. Ця ознака доказів відповідає належності доказів. Відомості про факт подаються до суду для аналізу про певні події, юридичні обставини, і цю функцію здійснюють суб'єкти, які беруть участь у розгляді справи. На підставі цих фактів в суді складається враження про правовідносини, які стали передумовою звернення до суду.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи, що заява «Про призначення/перерахунок пенсії» від 28 жовтня 2018 року не містить відміток (підпису) уповноважених осіб відповідача щодо отримання цієї заяви позивача та її реєстрації в органі Пенсійного фонду, суд не приймає зазначену довідку в якості доказу на підтвердження обставин, викладених у позовній заяві. Крім того, заява позивача подана 28 жовтня 2018 року - у неділю, що є неробочим днем.

Частиною 2 статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон № 1058-IV.

Законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Нормами статті 5 визначено сферу дії цього Закону. Так, зазначений Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно положень частини 2 зазначеної статті встановлено, що виключно цим Законом визначаються:

принципи та структура системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування;

коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню;

види пенсійних виплат;

умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат;

пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком;

мінімальний розмір пенсії за віком;

порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням;

порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування;

організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Нормами статті 9 Закону № 1058 визначені такі види пенсійних виплат і соціальних послуг:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності;

3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), відповідно до умов статті 10 зазначеного Закону, призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Закон України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (надалі - Закон № 1788) відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих. Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв'язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Нормами статті 1 зазначеного вище Закону передбачено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Види державних пенсій, що призначаються за цим Законом визначенні у статті 2, а саме:

а) трудові пенсії:

за віком;

по інвалідності;

в разі втрати годувальника;

за вислугу років.

За умовами статті 6 Закону № 1788 особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов'язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов'язку.

Нормами статті 13 Закону № 1788 визначені умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Так, згідно положень пункту «в» частини 1 даної статті на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Водночас, з аналізу положень чинного законодавства з питань пенсійного забезпечення, суд доходить висновку, що норми статті 13 Закону № 1788 не встановлює інші (додаткові) види пенсії, аніж встановлені нормами Закону № 1058, а лише визначає спеціальні умови для призначення пенсії за віком для окремих категорій працівників. Крім того, норми зазначеної статті не містять особливостей щодо порядку обчислення розміру пенсії.

Відповідно до частини 1 статті 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно під перерв.

Статтею 44 Закону № 1058-IV встановлено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, відповідно до якого заява про призначення (перерахунок) пенсії або про її відстрочення та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Частиною 5 статті 45 Закону № 1058-IV визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Відповідно до частини 1 статті 44 Закону України № 1058, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійною фонду або до уповноваженою ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Як встановлено судом раніше, позивач 13 жовтня 2010 року звернувся до пенсійного органу із заяво про призначення пенсії, на підставі розгляду якої позивачу була призначена пенсія за віком з 6 жовтня 2010. Інших заяв про призначення та/або перерахунок призначеної пенсії матеріали справи не містять.

Нормами частини 3 статті 45 Закону № 1058 встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Судом, на підставі наявних матеріалів справи не встановлено підстав для переходу позивача з одного виду пенсії на інший.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до положень статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з нормами частини другої зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Нормами статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначена стаття визначає, як розподіляються обов'язки щодо доказування і подання доказів між особами, які беруть участь у справі, та передбачає активну роль суду у процесі доказування та спрямована на забезпечення повного з'ясування обставин у справі на основі поєднання принципів змагальності та офіційності.

Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов'язок відсутній, якщо відповідач визнає позов.

Однак, презумпція винуватості не є абсолютною. Презумпція винуватості суб'єкта владних повноважень-відповідача означає припущення, що повідомлені позивачем обставини у справі про рішення, дії, бездіяльність відповідача і про порушення права, свободи чи інтересу відповідають дійсності, доки відповідач їх не спростує на основі доказів. Отож застосування принципу презумпції винуватості суб'єкта владних повноважень не обумовлює його автоматично програшного становища у справі та не звільняє суд від обов'язку ухвалити справедливе і правосудне судове рішення.

Перевіряючи правомірність дій відповідача в межах заявлених вимог, судом не встановлено протиправності дій відповідача щодо незастосування при розрахунку пенсії за віком показника середньої заробітної плати (доходи) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески за два календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (за 2016-2017 роки), оскільки зазначена норма була доповнена згідно Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», тобто після призначення позивачу пенсії за віком (з 6 жовтня 2010 року). У той же час, матеріали справи не містять доказів щодо звернення позивача в установленому законодавством порядку із заявою про переведення на інший вид пенсії та підстав для такого переведення, що унеможливлює задоволення позовних вимог позивача в частині перегляду його заяви.

За таких обставин, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності, з урахуванням наданих судом висновків, суд не вбачає протиправності в діях відповідача, отже, вимоги позивача є необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог статті 139 КАС України питання про розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1) до Мангушського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (87400, Донецька область, смт. Мангуш, вул. Тітова, 72-А, ) про визнання неправомірними дії, зобов'язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення ухвалене у нарадчій кімнаті 6 лютого 2019 року. Повне судове рішення складено 6 лютого 2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Смагар С.В.