Справа № 815/3837/16
Суддя: Соколенко О. М.
Дата ухвалення: 2019-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3837/16
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 лютого 2019 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Соколенко О.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю Раф-Плюс до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу,-
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходилась адміністративна справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Раф-Плюс до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу "Про проведення позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ "РАФ-ПЛЮС" №866 від 29.07.2016 року.
На думку позивача вказаний наказ є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, з огляду на наступне.
Нормативно обґрунтовуючи власні доводи положеннями пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.1, пп.78.1.11, п.78.1, абз.2 п.78.2 ст.78 Податкового кодексу України, позивач вказує, що предмет призначеної згідно з спірним наказом податкової перевірки відтворює питання, охоплені попередніми податковими перевірками платника, висновки яких відображені в актах від 10 серпня 2015 року № 5923/15-53-22- 04/39185987 та від 13 червня 2016 року № 3517/15-53-14-02/31185987, що в свою чергу суперечить приписам абз. 2 п. 78.2 ст. 78 Податкового кодексу України.
Також, в обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що працівниками ДПІ у Приморському районі м. Одеси, які прибули для проведення позапланової перевірки 02.08.2016р., директора ТОВ РАФ-ПЛЮС ОСОБА_1 було лише ознайомлено з копією наказу № 866 від 29.07.2016 р., та всупереч вимогам Податкового кодексу копію наказу вручено не було, що слугувало додаткової підставою для недопущення працівників податкової до проведення позапланової перевірки. Водночас, позивач зазначає, що у службового посвідчення працівника, яке було предявлено директору ТОВ РАФ-ПЛЮС закінчився строк дії, а посада особи, яка зазначена у службовому посвідченні, - не відповідала посаді, яка зазначена у направленні на проведення перевірки.
Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 07.11.2016, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.01.2017 року, відмовлено у задоволенні адміністративного позову (т.1 а.с.143-146, 179-181).
На зазначені рішення суду позивачем подана касаційна скарга.
Постановою Верховного суду від 28 серпня 2018 року касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Раф-Плюс задоволено частково, скасовано постанову Одеського окружного адміністративного суду від 07.11.2016 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.01.2017 у справі №815/3837/16, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (т.1 а.с.224-231).
Верховний суд, скасовуючи рішення суду першої та апеляційної інстанції у своїй постанові зазначив, що поза увагою судових інстанцій залишилось недосліджене питання щодо заборони, встановленої абзацом 2 пункту 78.2 статті 78 ПК України, при призначенні позапланової виїзної документальної перевірки позивача, до предмету якої входять у тому числі питання, що були охоплені під час попередніх перевірок позивача. Крім того, судами не спростовано доводи позивача щодо відсутності у контролюючого органу правових підстав для призначення та проведення перевірки, предмет якої був охоплений під час попередніх перевірок позивача. Тобто, судами не спростовано обставини, наведені позивачем, що відповідно до пункту 78.2 статті 78 Податкового кодексу України обмежують податковий орган у праві провести перевірку.
Таким чином, в постанові Верховного суду від 28 серпня 2018 року вказано, що зясуванню підлягають питання щодо відповідності спірного наказу вимогам абзацу 2 пункту 78.2 статті 78 ПК України, яка є спеціальною по відношенню до пункту 78.1, на підставі якої призначено перевірку. При цьому, дослідженню підлягають питання щодо періодів перевірки та чи охоплювалися такі питання попередніми перевірками, тобто наявність у спірному наказі розмежування періодів перевірки та чіткого визначення кола питань.
Відповідно до ч.5 ст.353 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обовязковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.
Ухвалою суду від 08.10.2018 року судом:
- прийнято до провадження адміністративну справу №815/3837/16 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Раф-Плюс до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу, вирішено проводити розгляд справи спочатку.
- вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 05.11.2018 року о 12:00 год.;
- встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.
З посиланням на положення п.78.4, п.78.5 ст.78, п.81.1, п.81.2 ст.81, п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України, відповідачем зазначено, що на підставі направлення від 29.07.2016 року №000388/1046, виданого ДПІ, згідно з п.п. 20.1,4 п.20.1 ст.20, пп. 78.1.11 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, на виконання ухвали Приморського районного суду від 21.06.2016р. за клопотанням слідчого з ОВС першого ВКР СУ ФР ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_2 та згідно наказу ДПІ від 29.07.2016р. №866, повинна була розпочатись позапланова виїзна документальна перевірка ТОВ «РАФ-ПЛЮС» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах із ТОВ «Катерина», ПП «Рідний Беріг», ПП «Діана», ТОВ «Юніал», ТОВ «Євротехноком» за період з 01.06.2013р. по 01.05.2016р. Однак, перевірка проведена не була, у зв'язку з відмовою у допуску до її проведення, про що складено акт від 02.08.2016 року №4078/15-53-14-02/31185987.
Як стверджує відповідач, позивач був особисто ознайомлений з направленням на перевірку від 29.07.2016 року №000388/1046, про що свідчить підпис директора ТОВ «Раф-Плюс» - ОСОБА_1 на копії направлення на перевірку.
Таким чином, відповідач вважає, що видання керівником податкового органу наказу про призначення позапланової перевірки не створює небезпеку інтересам відповідного платника податків, оскільки сам факт проведення перевірки не може безпосередньо заподіяти майнову чи іншу шкоду особі, не призводить до настання невідворотних негативних наслідків, а проведення перевірки є лише процедурою встановлення обставин, які необхідні для контролю за правильністю нарахування і сплати податків та інших обов'язкових платежів.
З огляду на наведене, відповідач вказує, що наказ на проведення перевірки від 29.07.2016 року №866 є законним та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «РАФ-ПЛЮС» у повному обсязі.
Суд зазначає, що доводи відзиву на позовну заяву є аналогічні раніше викладеним доводам у письмових запереченнях відповідача на позов (т.1 а.с.111-114).
Ухвалою суду від 05.11.2018 року, яка прийнята на місці та занесена до протоколу судового засідання, враховуючи першу неявку позивача у підготовче засідання, який про розгляд справи був повідомлений належним чином та своєчасно, і не надав клопотання про розгляд справи за його відсутності або обґрунтованого клопотання із повідомленням причин неприбуття до суду, суд визнав першу неявку позивача у підготовче засідання без поважних причин (неповажною) та відклав розгляд справи на 27.11.2018 року об 11 год. 20 хв.
Ухвалою суду від 27.11.2018 року, яка прийнята на місці та занесена до протоколу судового засідання судом долучено до матеріалів справи вищевказане клопотання разом із додатками, залучено відзив на позовну заяву, а також встановлено сторонам строки для подання інших заяв по суті справи.
Зважаючи на встановлені у підготовчому судовому засіданні строки для подання заяв по суті справи, ухвалою суду від 27.11.2018 року судом задоволено клопотання представника відповідача, продовжено шістдесятиденний строк підготовчого провадження у справі №815/3837/16 на тридцять днів та відкладено підготовче засідання по даній адміністративній справі на 13 грудня 2018 року об 11 год. 20 хв.
Ухвалою суду від 13.12.2018 року судом закрито підготовче провадження в адміністративній справі за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю Раф-Плюс до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу та призначено справу №815/3837/16 до судового розгляду по суті на 08.01.2019 року о 12:00 год.
Як вказує відповідач, акт № 5923/15-53-22-04/39185987 від 10.08.2015 складений за результатом документальної планової виїзної перевірки ТОВ "Раф-Плюс", предметом якої були питання дотримання податкового законодавства за період з 01.10.2013 року по 31.12.2014 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2013 року по 31.12.2014 року. В свою чергу, акт № 3517/15-53-14- 02/31185987 від 13.06.2016 року складено за результатом документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Раф-Плюс", предметом якої були питання правильності та повноти декларування податку на прибуток та податку на додану вартість за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року.
На думку відповідача, посилання позивача на тотожність вже проведених перевірок з призначеною перевіркою, відповідно до оскаржуваного наказу, є помилковим, так як вони мають різні предмети та охоплюють різний період часу, що перевіряється, а тому дії податкового органу щодо видання оскаржуваного наказу є правомірними та такими, що відповідають вимогам податкового законодавства.
Окрім того, відповідач зазначає, що в даному випадку, слідчий ОВС СУ ФР ГУ ДФС в Одеській області окреслив чіткий предмет перевірки, а саме, вказав перелік контрагентів, взаємовідносини позивача з якими, у своїй більшості, не досліджувалися податковим органом у попередніх перевірках, проте саме зазначені відомості по зазначеним контрагентам необхідні слідчому для розслідування кримінальної справи, а тому предмет спірної перевірки суттєво відрізняється від предмету попередніх перевірок, а сама перевірка має більший податковий період, ніж попередні. Також, відповідач вважає, що позивачем не враховано, що у податкового органу виникає прямий обов'язок призначити позапланову перевірку у випадку отримання постанови слідчого у кримінальній справі. При цьому виконання такого обов'язку не передбачає дослідження органом податкової служби підстав призначення відповідної перевірки слідчим, оцінювання правомірності та законності цієї перевірки. Правова оцінка дій слідчого щодо призначення податкової перевірки у рамках кримінальної справи здійснюється у порядку, визначеному кримінально-процесуальним законом.
Як вказує відповідач, згідно абз. 2 пункту 78.2 статті 78 ПК України, контролюючим органам забороняється проводити документальні позапланові перевірки, які передбачені підпунктами 78.1.1. 78.1.4, 78.1.8, 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, у разі, якщо питання, що є предметом такої перевірки, були охоплені під час попередніх перевірок платника податків. Проте, зазначена норма не забороняє податковому органу приймати рішення про проведення перевірки, тим паче, на виконання постанови слідчого у кримінальній справі, а лише обмежує його дії під час проведення самої перевірки стосовно питань, що вже перевірялись в ході попередньої перевірки.
Окрім того, у поясненнях відповідачем зазначено, що оскільки за спірним наказом, перевірку не було проведено, то правові наслідки оскаржуваного наказу у даній справі є вичерпаними, так як строк, визначений у наказі, в який мала бути проведена перевірка, вже сплинув, а задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав платника податків, оскільки наказ не був реалізований, строк його дії вичерпаний, а отже права платника податків не порушені.
У звязку із перебуванням головуючого судді по справі у відпустці, судове засідання, призначене на 08.01.2019 року перенесено на 21.01.2019 року о 16:30 год.
У судове засідання 21.01.2019 року сторони не з'явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно, що підтверджується матеріалами справи. При цьому, від представника позивача раніше (26.11.2018 року) надходила заява про розгляд справи за відсутністю позивача по справі, у якій позивач просив також задовольнити позовні вимоги (т.2 а.с.13).
Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи, не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Згідно з ч.3 ст.194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.
Таким чином, зважаючи на клопотання позивача про розгляд справи без участі ТОВ «Раф-Плюс», враховуючи належне сповіщення відповідача про розгляд справи та відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, а також відсутність перешкод для розгляду справи за відсутності учасників процесу, судом ухвалено рішення про розгляд даної адміністративної справи в порядку письмового провадження відповідно до ч.9 ст.205 КАС України за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч.2 ст.193 КАС України суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.
Згідно з ч.1 ст.120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.
Зважаючи на викладене, враховуючи наведені приписи КАС України, суд розглядав дану справу у межах строку, визначеного для її розгляду із прийняттям рішення 06.02.2019 року.
Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою та відзивом на адміністративний позов, із наданими учасниками справи доказами та письмовими поясненнями, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються заяви по суті справи, та перевіривши їх доказами, суд встановив наступні обставини.
29.07.2016 року ДПІ у Приморському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області, відповідно до вимог пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.78.1.11 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, прийнято наказ №866 про проведення позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ «РАФ-ПЛЮС» по взаємовідносинам з ТОВ «Катерина», ПП «Рідний Беріг», ПП «Діна», ТОВ «Юніал», ТОВ «Євротехноком», за період з 01.06.2013р. по 01.05.2016р. (т.1 а.с.117, т.2 а.с.22).
При цьому, в самому наказі не міститься жодних посилань на вказану ухвалу суду.
Водночас, як вбачається з копії даної ухвали суду, встановлено строк проведення виїзної документальної перевірки в межах пятнадцяти робочих днів та виконання ухвали доручено управлінню аудиту ГУ ДФС в Одеській області, за участю оперативного управління ГУ ДФС в Одеській області та слідчого управління ФР ГУ ДФС в Одеській області.
В свою чергу, 29 липня 2016 року на підставі наказу №866 від 29.07.2016 року ДПІ у Приморському районі ГУ ДФС в Одеській області видано старшому державному ревізор-інспектору відділу координації, звітності та аналізу управління аудиту ДПІ у Приморському районі м.Одеси ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_3 направлення на перевірку №000388/1046 товариства з обмеженою відповідальністю Раф-Плюс (т.1 а.с.118).
Копія вказаного направлення вручена 02.08.2016 року директору ТОВ «РАФ-ПЛЮС» ОСОБА_1, про що наявний підпис останнього у вказаному направленні із зазначенням, що перевіряючий не допускається до перевірки з підстав, вказаних на копії наказу.
Як встановлено судом, ТОВ Раф-Плюс не допустило перевіряючого до проведення позапланової перевірки з підстав, які викладені директором Раф-Плюс на зворотному боці наказу №866 від 29.07.2016 року, в якому зазначено, що:
«З наказом ознайомлений, але до проведення перевірки не допускаємо, у звязку із тим, що у абз.2 п.78.2 ст.78 Податкового кодексу України вказано, що контролюючим органам забороняється проводити документальні позапланові перевірки, які передбачені пп.78.1.1, п.78.1.4 п.78.1.11, п.78.1 ст.78 Податкового кодексу, у разі, якщо питання, що є предметом такої перевірки були охоплені під час попередніх перевірок. Період, який вказаний в наказі №866 від 29.07.2016 року вже перевірено податковим органом.
Службове посвідчення, яке було предявлено старшим державним ревізором-інспектором відділу координації, звітності та аналізу управління аудиту ДПІ у Приморському районі м.Одеси ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_3 закінчило строк своєї дії в 2013 році. Довідка, яка була надана ОСОБА_3 видана Міністерством доходів і зборів та не відповідає чинному законодавству.
Враховуючи те, що на підставі п.4.14 ст.4 Податкового кодексу передбачено презумпцію правомірності рішень платника податків, ТОВ Раф-Плюс не допускає ДПІ у Приморському районі м.Одеси до проведення перевірки».
Вказані зауваження підписані директором ТОВ Раф-Плюс ОСОБА_1 та скріплені печаткою ТОВ Раф-Плюс.
Не погодившись з наказом ДПІ у Приморському районі Головного управління ДФС в Одеській області №866 від 29.07.2016 року, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Суд зазначає, що відповідно до ст. 1 Податкового кодексу України податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обовязки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обовязки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до п.61.1 ст.61 Податкового кодексу України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Згідно з п.61.2 ст.61 Податкового кодексу України податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у статті 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до пп. 62.1.3 п.62.1 ст.62 Податкового кодексу України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Згідно з пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Підстави для проведення документальної позапланової перевірки визначені в пункті 78.1 статті 78 ПК України (в редакції, яка діяла на час прийняття спірного наказу).
Згідно з пп.78.1.11 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності такої підстави, як отримання судового рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанови органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесеної ними відповідно до закону.
Про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки (пункт 78.4 статті 78 ПК України).
Відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки, службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Цим же пунктом передбачено, що непред'явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Отже, документальна позапланова виїзна перевірка платника податків проводиться виключно у випадку наявності принаймні однієї з підстав, визначених у статті 78 ПК України, та за умови пред'явлення посадовими особами контролюючого органу направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки, службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Натомість недотримання контролюючим органом будь-якої з вказаних умов призначення та проведення перевірки зумовлює виникнення у платника податків права не допустити посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної перевірки.
Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Раф-Плюс» не допустило посадову особу ДПІ у Приморському районі Головного управління ДФС в Одеській області до проведення перевірки у зв'язку з порушенням контролюючим органом, на думку позивача, абз. 2 пункту 78.2 статті 78 ПК України при прийнятті оскаржуваного наказу.
При цьому позивач стверджує, що предмет призначеної згідно з спірним наказом податкової перевірки відтворює питання, охоплені попередніми податковими перевірками платника, висновки яких відображені в актах від 10 серпня 2015 року № 5923/15-53-22- 04/39185987 та від 13 червня 2016 року № 3517/15-53-14-02/31185987, що в свою чергу суперечить приписам абз. 2 п. 78.2 ст. 78 Податкового кодексу України. Відповідач, в свою чергу, заперечує вказані обставини, посилаючись на те, доводи позивача щодо тотожності вже проведених перевірок з призначеною перевіркою, відповідно до оскаржуваного наказу, є помилковим, так як вони мають різні предмети та охоплюють різний період часу, що перевіряється, а тому дії податкового органу щодо видання оскаржуваного наказу є правомірними та такими, що відповідають вимогам податкового законодавства.
Надаючи оцінку даним твердженням сторін, враховуючи висновки, викладені в постанові Верховного суду від 28 серпня 2018 року, суд зазначає наступне.
Відповідно до абз. 1 п.78.2 ст.78 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на час прийняття спірного наказу) обмеження у підставах проведення перевірок платників податків, визначені цим Кодексом, не поширюються на перевірки, що проводяться на звернення такого платника податків, або перевірки, що проводяться у межах кримінального провадження.
Контролюючим органам забороняється проводити документальні позапланові перевірки, які передбачені підпунктами 78.1.1, 78.1.4, 78.1.8, 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, у разі, якщо питання, що є предметом такої перевірки, були охоплені під час попередніх перевірок платника податків (абз. 2 п.78.2 ст.78 Податкового кодексу України в редакції, яка діяла на час прийняття спірного наказу).
Системний аналіз зазначеної норми свідчить, що обмеження щодо проведення документальної позапланової перевірки стосується лише випадків, коли питання, що є предметом такої перевірки, були охоплені під час попередніх перевірок платника податків.
Водночас, як зазначено в постанові Верховного суду України від 28.08.2018 року, норми абзацу 2 пункту 78.2 статті 78 Податкового кодексу України є спеціальними по відношенню до норм абзацу 1 пункту 78.2 статті 78 Податкового кодексу України, та носять імперативний характер, тобто є обов'язковими для виконання контролюючим органом.
Також, в постанові Верховного суду України від 28.08.2018 року зазначено, що абзац другий пункту 78.2 статті 78 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) не забороняє проводити документальну позапланову перевірку, зокрема, на підставі підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 ПК України за період, який раніше перевірявся, якщо предметом перевірки будуть інші питання, не охоплені попередніми перевірками, але при цьому чітко визначені в наказі контролюючого органу.
З матеріалів справи судом встановлено, що на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.77.1 ст.77 Податкового кодексу України та на підставі наказу ДПІ у Приморському районі м.Одеси ГУ ДФС в Одеській області №905 від 02.06.2015 року, у період з 30.06.2015 року по 27.07.2015 року ДПІ у Приморському районі м.Одеси ГУ ДФС в Одеській області проведена планова виїзна перевірка товариства з обмеженою відповідальністю «Раф-Плюс» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2013 року по 31.12.2014, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2013 року по 31.12.2014 року за результатами якої складено акт від 10.08.2015 року №5923/15-53-22-04/39185987 (т.1 а.с.17-57, т.2 а.с.49-69).
Отже, відповідно до акту планової перевірки від 10.08.2015 року №5923/15-53-22-04/39185987 перевірка охоплювала період з 01.10.2013 року по 31.12.2014 року та відповідно до акту позапланової перевірки від 13.06.2016 року №3517/15-53-14-02/31185987 перевірка охоплювала період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року.
В свою чергу, позапланова перевірка, яка призначена наказом № 866 від 29.07.2016, охоплює період з 01.06.2013 року по 01.05.2016 року.
Суд зазначає, що оскільки вищевказані перевірки були: плановою - з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2013 року по 31.12.2014 року, яка включає в себе, в тому числі, питання правильності та повноти декларування податку на прибуток та податку на додану вартість за весь вказаний період, та позаплановою - з питань правильності та повноти декларування податку на прибуток та податку на додану вартість за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року, вбачається, що період, який визначений у спірному наказі - з 01.06.2013 року по 01.05.2016 року з питань податкового кредиту з податку на додану вартість та включення до витратної частини при обчисленні податку на прибуток відповідних сум за цей період, охоплювався відповідними вищевказаними (попередніми) перевірками позивача.
Таким чином, попередніми перевірками були охоплені питання, що є предметом перевірки згідно оспорюваного наказу за період лише з 01.10.2013 року по 31.12.2014 року, та з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року, однак, не був охоплений попередніми перевірками період з 01.06.2013 року по 30.09.2013 року та з 01.01.2016 по 01.05.2016 року.
Тобто весь період, визначений у наказі № 866 від 29.07.2016, не був охоплений вищевказаними попередніми перевірками.
Зважаючи на вищевикладене, суд вважає не обґрунтованими доводи позивача про те, що весь період перевірки, визначений у наказі № 866 від 29.07.2016, був охоплений попередніми перевірками відповідно до акту планової перевірки від 10.08.2015 року №5923/15-53-22-04/39185987 та відповідно до акту позапланової перевірки від 13.06.2016 року №3517/15-53-14-02/31185987 як на підставу порушення відповідачем приписів абз. 2 п.78.2 ст.78 Податкового кодексу України.
При цьому, слід зазначити, що в самому наказі не міститься посилань на вказану ухвалу слідчого судді.
Разом з цим, як вбачається з копії даної ухвали слідчого судді, встановлено строк проведення виїзної документальної перевірки в межах пятнадцяти робочих днів та виконання ухвали доручено управлінню аудиту ГУ ДФС в Одеській області, за участю оперативного управління ГУ ДФС в Одеській області та слідчого управління ФР ГУ ДФС в Одеській області.
Проте, спірний наказ видано не Головним управлінням ДФС в Одеській області на проведення перевірки уповноваженими посадовими особами управління аудиту ГУ ДФС в Одеській області, а видано Державною податковою інспекцією в Приморському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області на проведення такої перевірки працівниками відділу координації, звітності та аналізу управління аудиту ДПІ у Приморському районі м.Одеси ГУ ДФС в Одеській області.
Таким чином, як вбачається з викладеного, спірний наказ видано органом, який не зазначений в ухвалі слідчого судді як орган, якому доручено виконання ухвали суду.
Суд зазначає, що відповідно до зазначеної вище норми п.п.78.1.11 п.78.1 ст.78 ПК України, визначення контролюючого органу, на якого покладено виконання ухвали, віднесено до компетенції саме слідчого судді.
Субєкт владних повноважень, на якого слідчим суддею покладено обовязок виконання ухвали, ні за КПК України, ні за ПК України не уповноважений самостійно передавати повноваження щодо її виконання іншому субєкту владних повноважень, а в протилежному випадку він перебирає на себе повноваження слідчого судді, чим виходить за межі своєї компетенції.
Таким чином, як вбачається з викладеного, наказ про проведення перевірки прийнято з порушенням вимог ухвали слідчого судді щодо субєкта владних повноважень, якому доручено виконання цієї ухвали.
Крім того, при вирішенні даної справи суд враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, згідно з приписами ч.5 ст.242 КАС України.
В той же час, як вже зазначалось судом, відповідно до підпункту 78.1.11. пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, яка визначена відповідачем правовою підставою для проведення перевірки за спірним наказом, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності такої обставини: отримано судове рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанову органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону.
Враховуючи викладене, підставою для прийняття контролюючим органом наказу про проведення документальної позапланової перевірки у відповідності до підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України є, зокрема, отримання податковим органом рішення слідчого судді про призначення перевірки, а не про надання дозволу на проведення перевірки.
Аналогічні висновки, викладені у постановах Верховного суду від 20.11.2018 року по справі № 813/1302/16, від 19.09.2018 року по справі №822/573/17, від 16.10.2018 року у справі №826/1068/17, у яких зазначається, зокрема, що: «…приймаючи спірний наказ про призначення перевірки позивача на підставі ухвали слідчого судді про надання дозволу про проведення перевірки, контролюючий орган діяв всупереч вимог підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, який надає право контролюючому органу на призначення перевірки на підставі рішення суду виключно про призначення перевірки».
Викладене свідчить про те, що приймаючи спірний наказ про призначення перевірки позивача на підставі підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України (згідно ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення перевірки), контролюючий орган відповідач також діяв всупереч вимогам вищевказаної норми - підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, яка надає право контролюючому органу на призначення перевірки на підставі рішення суду виключно про призначення перевірки.
Відповідно до абзацу третього пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у наказі про проведення документальної виїзної перевірки зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу.
Суд звертає увагу на необхідність дотримання контролюючим органом принципу юридичної визначеності, який згідно з практикою Європейського Суду з прав людини (рішення по справі Yvonne van Duin v. Home Office) означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобовязання, взяті державою. На державні органи покладено обовязок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (справа Лелас проти Хорватії, від 20.05.2010 року, і справа Тошкуце та інші проти Румунії, від 25.11.2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах (Онерїлдіз проти Туреччини та Беєлер проти Італії). Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обовязків (Левас проти Хорватії).
Враховуючи вищевикладене у сукупності, суд дійшов висновку, що наказ ДПІ у Приморському районі м.Одеси ГУ ДФС в Одеській області №866 від 29.07.2016 року про проведення перевірки ТОВ «РАФ-ПЛЮС» є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки приймаючи даний наказ відповідач діяв не на підставі, не в межах повноважень, що передбачені чинним законодавством України.
При цьому, при вирішення даної адміністративної справи посилання позивача у позовній заяві на те, що підставою для не допуску перевіряючого до перевірки ТОВ «РАФ-ПЛЮС», було, зокрема закінчення строку дії посвідчення перевіряючого ОСОБА_3 у 2013 року, судом до уваги не беруться, оскільки, предметом спору є саме наказ про проведення перевірки, а не дії посадової особи відповідача щодо її проведення.
Решта доводів позивача та відповідача висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету ОСОБА_4 Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.
Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно зі ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
З огляду на встановлені судом фактичні обставини та приписи чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача законодавчо встановлених підстав для видання оскаржуваного наказу, а отже наказ Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області №866 від 29.07.2016 року про проведення позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ "РАФ-ПЛЮС" є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Таким чином, з огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю Раф-Плюс до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Матеріалами справи підтверджено, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень 00 копійок) згідно квитанції №ПН 0414 від 03.08.2016 року (т.1 а.с.15), як за вимогу немайнового характеру.
Таким чином, оскільки вимога позивача про визнання протиправним та скасування наказу судом задоволена, відповідно до ч.1 ст.139 КАС України наявні підстави для стягнення з Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області на користь позивача суми сплаченого судового збору у розмірі 1378,00 грн.
Керуючись ст.ст.2,9,70,77,90,120,139,193,194,205,241-246,255,295,353 КАС України, суд,-
ВИРІШИВ:
Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю Раф-Плюс до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу №866 від 29.07.2016 року задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Пятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.М. Соколенко

.