Справа № 813/306/18
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

24 січня 2019 року

Київ

справа №813/306/18

адміністративне провадження №К/9901/1703/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Юрченко В.П.,

суддів: Васильєвої І.А., Шипуліної Т.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Червоноградської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11.05.2018 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2018 за позовом ОСОБА_2 до Червоноградської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», ОСОБА_4 про скасування податкового повідомлення-рішення,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Червоноградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області, яким просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 22.06.2015 року № .

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11.05.2018, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2018 позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 22.06.2015 № у частині визначення ОСОБА_2 грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 140435,35 грн., у тому числі за основним платежем 112348,28 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 28087,07 грн. У задоволенні позовної вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 22.06.2015 № в частині нарахування ОСОБА_2 грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 95495,33 грн., в тому числі основний платіж в сумі 76260,26 грн. та штрафні санкції в сумі 19235,07 грн. - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаними рішення судів, відповідач - 14.01.2019 звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду із вказаною касаційною скаргою.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою Суд виходить з такого.

Статтею 129 Конституції України визначено, що однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (тут і надалі - в новій редакції від 03 жовтня 2017 року) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Частиною шостою статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України регламентовано перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності, зокрема, інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Адміністративна справа незначної складності (малозначна справа), відповідно до пункту 20 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, це адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України), а також через складність та інші обставини (частина третя статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України).

Системний аналіз вищезазначених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що суд має право віднести справу до категорії малозначних за результатами оцінки характеру спірних правовідносин, предмета доказування, складу учасників та інших обставин, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, а також крім справ, які підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження.

Статтею 257 Кодексу адміністративного судочинства України визначено перелік справ, що розглядаються за правилами спрощеного позовного провадження. Такими справами є справи незначної складності, а також будь-які інші, за винятком тих, що зазначені у частині четвертій цієї статті, а саме:

- щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

- щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

- про примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

- щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, у даній справі оскаржується податкове повідомлення-рішення від 22.06.2015 №, яким позивачу визначено грошове зобов'язання в розмірі 235930,68 грн., в тому числі за основним платежем у сумі 188608,54 грн. і штрафними санкціями 47322,14 грн.

Враховуючи характер спірних правовідносин та предмет позову, зважаючи на значення справи для сторін, її категорію та складність і обраний позивачем спосіб захисту, а також приймаючи до уваги відсутність даних про те, що розгляд справи становить значний суспільний інтерес, Верховний Суд приходить до висновку про наявність законних підстав вважати дану справу такою, що є незначної складності.

Часткового задовольняючи позовну заяву суди попередніх інстанцій зауважили, що оподатковуваним доходом позивача є лише основна заборгованість за кредитом, прощена (анульована) банком. Прощені ж (анульовані) банком проценти за користування кредитом не є доходом платника податків. А також і нараховані банком пеня та штрафи є лише засобом забезпечення виконання основного зобов'язання перед банком і також не є доходом платника податку у разі їх анулювання за рішенням банку. У зв'язку із чим, судом був здійснений розрахунок податку, який підлягає сплаті позивачем.

Обставини, які є критерієм для віднесення вказаної справи до категорії таких, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у розумінні частин третьої та четвертої статті 12 КАС України, а також випадків, які б виключали можливість застосування положень пункту 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не вбачаються та у касаційній скарзі не містяться.

Отже, постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2018, ухвалену за правилами Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції від 03 жовтня 2017 року за результатами апеляційного перегляду рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11.05.2018 у спорі про скасування податкового повідомлення-рішення, не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи зазначене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Червоноградської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11.05.2018 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2018 .

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику, а копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

........................

........................

...........................

В.П. Юрченко І.А. Васильєва Т.М. Шипуліна Судді Верховного Суду