Справа № 814/850/18
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2019-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2019 р.м.ОдесаСправа № 814/850/18

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції: Мельник О.М.
П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача - Шляхтицького О.І.,

суддів: Потапчука В.О., Семенюка Г.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо демонтажу пам'ятного знака Ленінському комсомолу 1918-1978 років, який встановлений у місті Миколаєві, у парку «Юність» та зобов'язати відповідача демонтувати вказаний пам'ятний знак.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у м.Миколаєві, в парку "Юність", недалеко від його будинку, стоїть пам'ятник ленінському комсомолу, який є символом тоталітарного минулого. Даний пам`ятник викликає у позивача нервування, погіршення сну, оскільки він був репресований радянською владою, підданий примусовому лікуванню у психіатричній в`язниці.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2018 року позовні вимоги було залишено без задоволення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку наявність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Висновок суду першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні прозову, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про порушення прав та інтересів позивача з боку відповідача.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції помилковими і такими, що не відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, Законів України Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки та Про місцеві державні адміністрації з огляду на таке.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

Так, звертаючись з даним позовом до суду ОСОБА_2, на ряду з іншим, просив зобов'язати орган місцевого самоврядування - Виконавчий комітет Миколаївської міської ради демонтувати пам'ятний знак Ленінському комсомолу 1918-1978 років, який встановлений у місті Миколаєві, з огляду на Розпорядження Миколаївської облдержадміністрації від 21 травня 2016 року №197-р Про перейменування об'єктів топоніміки та демонтаж пам'ятників та пам'ятних знаків, яким передбачено демонтаж вказаного пам'ятного знаку.

Преамбулою Закону України Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки передбачено, що Верховна Рада України від імені Українського народу приймає цей Закон, яким засуджує комуністичний та націонал-соціалістичний (нацистський) тоталітарні режими в Україні, визначає правові основи заборони пропаганди їх символіки та встановлює порядок ліквідації символів комуністичного тоталітарного режиму.

За змістом частини 6 Прикінцевих та перехідних положень вказаного закону вбачається, що Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській та Севастопольській міським, районним державним адміністраціям, Верховній Раді Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування у шестимісячний строк з дня набрання чинності цим Законом в установленому порядку здійснити демонтаж пам'ятників, пам'ятних знаків, присвячених особам, причетним до організації та здійснення Голодомору 1932-1933 років в Україні, політичних репресій, особам, які обіймали керівні посади у комуністичній партії, вищих органах влади та управління СРСР, УРСР (УСРР), інших союзних та автономних радянських республік (крім осіб, діяльність яких була значною мірою пов'язана з розвитком української науки та культури), працівникам радянських органів державної безпеки, подіям, пов'язаним з діяльністю комуністичної партії, встановленням радянської влади на території України або в окремих адміністративно-територіальних одиницях, переслідуванням учасників боротьби за незалежність України у XX столітті, а також в установленому порядку перейменувати райони у містах, сквери, бульвари, вулиці, провулки, узвози, проїзди, проспекти, площі, майдани, набережні, мости, інші об'єкти топоніміки населених пунктів, а також інші географічні об'єкти, назви яких містять символіку комуністичного тоталітарного режиму.

У разі якщо протягом зазначеного в абзаці першому цього пункту строку сільською, селищною, міською радою в установленому цим Законом порядку не прийнято рішення про перейменування районів у містах, скверів, бульварів, вулиць, провулків, проїздів, проспектів, площ, майданів, набережних, мостів чи інших об'єктів топоніміки населених пунктів, назви яких містять символіку комуністичного тоталітарного режиму, таке рішення у формі розпорядження приймається відповідним сільським, селищним, міським головою (або особою, яка відповідно до законодавства здійснює його повноваження) у тримісячний строк, що обчислюється з моменту закінчення строку, встановленого абзацом першим цього пункту. Таке розпорядження приймається з урахуванням вимог, встановлених цим Законом, статтею 3 Закону України "Про присвоєння юридичним особам та об'єктам права власності імен (псевдонімів) фізичних осіб, ювілейних та святкових дат, назв і дат історичних подій", пропозицій громадськості, науковців та рекомендацій Українського інституту національної пам'яті.

У разі якщо протягом зазначеного в абзаці п'ятому цього пункту строку не здійснено демонтаж пам'ятників, пам'ятних знаків, присвячених особам, причетним до організації та здійснення Голодомору 1932-1933 років в Україні, політичних репресій, особам, які обіймали керівні посади у комуністичній партії, вищих органах влади та управління СРСР, УРСР (УСРР), інших союзних та автономних радянських республік (крім осіб, діяльність яких була значною мірою пов'язана з розвитком української науки та культури), працівникам радянських органів державної безпеки, подіям, пов'язаним з діяльністю комуністичної партії, встановленням радянської влади на території України або в окремих адміністративно-територіальних одиницях, переслідуванням учасників боротьби за незалежність України у XX столітті, такий демонтаж здійснюється за розпорядженням голови відповідної обласної державної адміністрації (або особи, яка відповідно до законодавства здійснює його повноваження). Голова обласної державної адміністрації (або особа, яка відповідно до законодавства здійснює його повноваження) зобов'язаний прийняти таке розпорядження про демонтаж у тримісячний строк, який обчислюється з моменту закінчення строку, визначеного абзацом п'ятим цього пункту.

З наведеного вбачається, що діючим законодавством делеговано (за відповідних умов) Головам обласних державних адміністрацій (або особам, які відповідно до законодавства здійснюють їх повноваження) право приймати розпорядження про демонтаж пам'ятних знаків, присвячених подіям, пов'язаним з діяльністю комуністичної партії.

Відповідно до пункту 4 Розпорядження Миколаївської облдержадміністрації від 21 травня 2016 року №197-р Про перейменування об'єктів топоніміки та демонтаж пам'ятників та пам'ятних знаків, передбачено демонтувати пам'ятні знаки, розташовані на території населених пунктів Миколаївської області згідно з переліком (додаток 2), до якого відноситься і пам'ятний знак Ленінському комсомолу 1918-1978 років.

Пунктом 5 вказаного розпорядження запропоновано виконавчим органам міських рад, до якого відноситься і відповідач, забезпечити до 24 серпня 2016 року демонтаж пам'ятників та пам'ятних знаків, зазначених у додатку 2 до цього розпорядження.

Положеннями статті 6 Закону України Про місцеві державні адміністрації передбачено, що розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, прийняті в межах їх компетенції, є обов'язковими для виконання на відповідній території всіма органами, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами та громадянами.

Таким чином, з огляду на наведені норми чинного законодавства та з урахуванням факту наявності (за певних умов) у голови Миколаївської облдержадміністрації повноважень видавати обов'язкові до виконання всіма установами, в тому числі і органами місцевого самоврядування, розпорядження щодо демонтажу відповідних памятних знаків, колегія суддів приходить до висновку про наявність протиправної бездіяльності у відповідача, щодо не проведення демонтажу пам'ятного знаку Ленінському комсомолу 1918-1978 років.

Стосовно обгрунтувань суду першої інстанції щодо загальної відсутності порушення прав та інтересів позивача, як таких, колегія суддів вважає безпідставними, неаргументованими та такими, що суперечать матеріалам справи з огляду на таке.

Частиною 1 статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Приймаючи Закон України Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки, яким передбачено, зокрема, демонтаж пам'ятних знаків, присвячених подіям, пов'язаним з діяльністю комуністичної партії, та засуджуючи комуністичний та націонал-соціалістичний (нацистський) тоталітарні режими в Україні, визначаючи правові основи заборони пропаганди їх символіки та встановлюючи порядок ліквідації символів комуністичного тоталітарного режиму, Верховна Рада України враховувала засудження Законом України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років" політичних репресій, що здійснювалися протягом 1917-1991 років комуністичним тоталітарним режимом на території України (Преамбула Закону України Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки).

З матеріалів справи, а саме посвідчення реабілітованого (а.с.5), вбачається, що позивач є реабілітованою особою (як зазначено в позові був підданий примусовому психіатричному лікуванню) та має право на пільги передбачені Законом України "Про реабілітацію жертв політичний репресій в Україні (чинна назва - Закон України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років).

Додатково колегія суддів зазначає, що закон, як такий, є нормативно-правовим актом, що регулює відповідні суспільні відносини (учасником яких є також і позивач, як громадянин України та реабілітована особа), що склались, в даному випадку, навколо засудження комуністичного режиму в Україні, заборони пропаганди його символіки та щодо ліквідації символів комуністичного тоталітарного режиму. Зазначені обставини свідчать про неможливість відірваного (відособленого) існування особи, як складової частини, від вищезазначених суспільних правовідносин в широкому, загальнодержавному розумінні.

Отже, враховуючи все вищезазначене у сукупності колегія суддів приходить до висновку, що з метою повного та всебічного захисту прав позивача, позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити дії є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, зокрема, шляхом зобов'язання відповідача вирішити питання щодо демонтажу спірного пам'ятного знаку Ленінському комсомолу 1918-1978 років в місячний термін, який, на думку колегії суддів, є достатнім та пропорційним по відношенню до об'єму дій, належних до вчинення відповідачем.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, а тому, керуючись пунктом 1 частини 1 статті 317 КАС України, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення, яким адміністративний позов слід задовольнити.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2018 року - скасувати.

Прийняти по справі постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Миколаївської міської ради щодо демонтажу пам'ятного знака Ленінському комсомолу 1918-1978 років, який встановлений у місті Миколаєві, у парку «Юність» просп. Богоявленський.

Зобов'язати Виконавчий комітет Миколаївської міської ради в місячний термін вирішити питання щодо демонтажу пам'ятного знаку Ленінському комсомолу 1918-1978 років, який встановлений у місті Миколаєві, у парку «Юність» просп. Богоявленський.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Шляхтицький О.І.
Судді Семенюк Г.В. Потапчук В.О.