Справа № 1.380.2019.000511
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2019-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1.380.2019.000511
У Х В А Л А

про відкриття провадження в адміністративній справі

05 лютого 2019 року
Суддя Львівського окружного адміністративного суду Качур Р.П. одержала позовну заяву ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо проведення 01.05.2018 перерахунку позивачу загального розміру пенсійних виплат шляхом зменшення із 01..01.2016 загальної суми пенсійних виплат на розмір підвищення до пенсії, встановленого Постановою Кабінету Міністрів України № 355 «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 23.04.2012, зобов'язавши при цьому відповідача здійснити позивачу перерахунок загального розміру пенсійних виплат шляхом включення з 01.01.2016 в загальний розмір пенсійних виплат розміру підвищення до пенсії, передбаченого Постановою Кабінету Міністрів України № 355 «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 23.04.2012, здійснити при цьому виплату позивачу перерахованого загального розміру пенсійних виплат, із врахуванням раніше проведених виплат та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Підставою позову зазначено те, що відповідачем після проведеного 01.05.2018 перерахунку пенсії безпідставно припинено виплату позивачу підвищення до пенсії, передбаченого Постановою Кабінету Міністрів України № 355 «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 23.04.2012, що порушує його права на належне пенсійне забезпечення, у зв'язку з чим, ОСОБА_1 звернувся до суду із цим позовом.

Адміністративний позов подано з додержанням вимог ст. 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з правилами ст. 19 КАС України (предметна юрисдикція) та ст. 25-27 КАС України (територіальна юрисдикція), справа підсудна Львівському окружному адміністративному суду.

Позивачем одночасно із позовною заявою подано клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 24 квітня 2018 року по справі № 646/6250/17 (адміністративне провадження № К/9901/2128/18) зазначив, що зважаючи на те, що пенсія за своєю правовою природою є єдиним джерелом існування пенсіонера, доходом та власністю (матеріальним інтересом, захищеним статтею 1 Першого протоколу до Конвенції), колегія суддів вважає, що до спірних правовідносин необхідно застосовувати частину першу статті 99 КАС України (у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду першої інстанції із позовом) та при визначені права позивача на звернення до адміністративного суду керуватися строками, визначеними в інших законах, зокрема, законах України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати». Такий висновок колегія суддів робить, виходячи з наступного.

В Конституції України закріплено, що людина визнається найвищою соціальною цінністю в Україні, яка є соціальною і правовою державою, в якій визнається і дію принцип верховенства права (статті 1, 3 та 8).

Конституції України також встановлює, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх, зокрема, у старості та в інших випадках, передбачених законом; це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків фізичних та юридичних осіб, бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (стаття 46).

Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (статті 22 та 64).

При цьому, Конституція України містить імперативну норму, згідно з якою громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом; не може бути привілеїв чи обмежень, зокрема, за ознаками місця проживання або іншими ознаками (стаття 24).

Відповідно до статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії; нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Системний аналіз даної статті дає підстави дійти до висновку, що у ній містяться два строкових обмеження стосовно виплат пенсії за минулий час: три роки - для особи, яка не отримувала нараховану пенсію з власної вини; без обмеження строку - для особи, яка не отримувала нараховану пенсію з вини відповідного суб'єкта владних повноважень.

В силу ч. 3 ст. 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак, оскільки даний спір стосується, зокрема права особи на виплату пенсії, застосуванню підлягають не положення ст. 122 КАС України, а спеціальні положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Враховуючи вищевикладене, слідує висновок, що строки звернення до суду позивачем пропущені не були.

Підстав для повернення чи відмови у відкритті провадження у справі (на стадії відкриття) не встановлено.

Крім того, позивач просив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у ч. 4 ст. 257 КАС України (ч. 2 ст. 257 КАС України).

Враховуючи значення справи для позивача, обсяг та характер доказів у справі, суддя вважає за необхідне розглянути вказану справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Керуючись ст. ст. 19, 171, 248, 257, 261-263 КАС України, суддя, -

у х в а л и л а:

1. Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження в адміністративній справі.

2. Призначити справу до розгляду за правилами спрощеного провадження у судовому засіданні, з викликом сторін.

3. Призначити судове засідання на 05 березня 2019 року року о 09:15 год.в приміщенні Львівського окружного адміністративного суду (м. Львів, вул. Чоловського, 2, 1 поверх, зал засідань № 10).

4. Розгляд справи здійснюватиме суд у складі судді Качур Р.П. одноособово.

5. Відповідачу надати суду:

- належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи позивача;

- усі докази належним чином засвідчені копії усіх доказів на спростування вимог позовної заяви;

- відзив на позовну заяву протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Вимоги до змісту та форми відзиву на позовну заяву передбачено у ст. 162 КАС України. зокрема, до такого в т.ч. додаються документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, неподання суб'єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України).

6. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення у п'ятиденний строк з дня отримання відзиву чи заперечення, з врахуванням приписів ст. 163-164 КАС України.

7. Заяви по суті справи (відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, заперечення) повинні бути до канцелярії Львівського окружного адміністративного суду (79018,м. Львів, вул. Чоловського, 2) у встановлені у цій ухвалі строки.

8. Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб - порталі судової влади України за адресою http://adm.lv.court.gov.ua/sud1370/, в розділі «Стан розгляду справи.

8. Копію ухвали надіслати учасникам справи. Відповідачу також скерувати копію позовної заяви з додатками.

9. Ухвала суду набирає законної сили законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена, крім з підстав порушення правил підсудності. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

В частині порушення правил підсудності така може бути оскаржена у п'ятнадцятиденний строк з дати її ухвалення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд.

Суддя Качур Р.П.