Справа № 810/2911/18
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2019-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 січня 2019 року м. Київ № 810/2911/18

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Переяслав-Хмельницької міської ради про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

до суду з позовом звернулась ОСОБА_1 , в якому просила визнати дії УСЗН Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області неправомірними щодо відмови в направленні клопотання до Київської ОДА про видачу їй посвідчення особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та зобов'язати відповідача подати відповідне клопотання.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2018 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої здійснюється за правилами спрощеного провадження без проведення судового засідання.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач має статус особи, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю ІV категорії та визнана інвалідом другої групи внаслідок захворювання, пов'язаного з впливом аварії на ЧАЕС. Зазначив, що з метою реалізації свого права на соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, позивач звернувся до відповідача про видачу йому посвідчення особи, постраждалої внаслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії, проте, відповідач відмовив у задоволенні вказаної заяви. Позивач вважає вказану відмову протиправною, оскільки відповідач не мав повноважень самостійно приймати таке рішення, а мав направити подання про видачу посвідчення до третьої особи.

Відповідач правом подати відзив на позовну заяву не скористався.

Дослідивши наявні у справі докази, встановивши фактичні обставини справи з наданням їм відповідної правової оцінки, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Позивачка є особою, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю, категорія ІV, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1, виданим 15 березня 2011 р. Київською обласною державною адміністрацією.

Згідно експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 19 березня 2018 р. № 8412 за результатами розгляду звернення заявниці та наданої згідно Переліку та зареєстрованої в ЦМЕК 2 березня 2018 р. документації на предмет встановлення причинного зв'язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, їй встановлено основний діагноз: Рак лівої молочної залози, ст. ІІІ-А, Т1N2M0, кл.гр. (С64).

Відповідно довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 23 березня 2018 р. серії АВ № 0770879 з 23 березня 2018 р. встановлена друга група інвалідності та зазначено причину інвалідності - захворювання, пов'язане з впливом аварії на Чорнобильській АЕС.

Позивачка звернулась до УСЗН Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області із заявою про видачу посвідчення постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії. 26 квітня 2018 р., листом № 4/3 їй було відмовлено у прийнятті документів для встановлення статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 (далі - відмова № 4/3). Відмова мотивована тим, що на підставі Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2012 р. №76-VIIІ (далі - Закон № 76-VIIІ) виключено абз. 5 ч. 2 ст. 2 Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи", та виключено саме зону посиленого радіоекологічного контролю. Тобто, як зазначає відповідач, у нього відсутні правові підстави для оформлення подання до Київської ОДА для видачі позивачу посвідчення постраждалого першої категорії із числа постраждалих категорії 4.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_1 вважає оскаржувану відмову протиправною, нею подано позов до суду.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України від 28 лютого 1991 року № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із змінами і доповненнями (далі - Закон №796-XII) та Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою КМУ від 20 лютого 1997 р. №51 (далі - Порядок № 51).

Відповідно до вимог ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно з вимогами ст. 11 Закону №796-XII до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать, зокрема, особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Як убачається з ст. 14 цього ж Закону, особи з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, відносяться до категорії 1.

Відповідно до вимог ст. 65 Закону №796-XII учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій.

Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, врегульований постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 р. №51 (далі - Порядок №51).

Згідно з вимогами п. 2 Порядку №51 посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.

Відповідно до вимог п. 10 Порядку №51 видача посвідчень провадиться: іншим потерпілим і учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також дружині (чоловіку) або опікуну дітей померлого громадянина, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання. Посвідчення видаються, зокрема, інвалідам із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, - на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов'язаної з наслідками Чорнобильської катастрофи. Рішення про видачу або відмову у видачі посвідчення приймається у місячний термін з дня надходження необхідних документів до органу, що видає посвідчення.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що визначення статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи та видача відповідного посвідчення є повноваженнями Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації.

У той же час, обов'язок з підготовки та передачі документів до Департаменту соціального захисту населення Київської облдержадміністрації для розгляду заяви про видачу відповідного посвідчення чинним законодавством покладено саме на відповідача.

Однак, відмовляючи позивачу у прийнятті документів для встановлення статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, відповідач по суті діяв з перевищенням своїх повноважень, оскільки в його компетенцію відповідно до чинного законодавства входить лише функція прийняття необхідного пакету документів та направлення подання до органу, який уповноважений приймати рішення щодо надання особі статусу постраждалого внаслідок аварії на ЧАЕС або відмови у такому статусі, тобто, до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що відмова відповідача у прийнятті документів для направлення відповідного подання до Київської обласної державної адміністрації, стосовно надання позивачу статусу потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорії 4 є протиправною.

З урахування викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Водночас, суд не приймає до уваги посилання відповідача на виключення зони посиленого радіологічного контролю як на підставу відмови у видачі відповідного посвідчення, оскільки воно спростовується наявними матеріалами справи.

Стосовно позовних вимог в частині зобов'язання відповідача внести подання до Київської обласної державної адміністрації для встановлення статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 з видачею відповідного посвідчення, судом встановлено таке. Позовні вимоги в цій частині є похідними від позовних вимог щодо визнання протиправною відмови № 3/4.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст.ст. 9, 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень належних і достатніх доказів, які б спростували доводи позивача, не надав.

З урахуванням системного аналізу правових норм, наведених вище, безпосередньо досліджених судом доказів та правових позицій судів вищих інстанцій, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення Переяслав-Хмельницької міської ради, оформлену листом від 26 квітня 2018 р. № 4/3.

Зобов'язати Управління соціального захисту населення Переяслав-Хмельницьку міську раду направити подання до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації для видачі ОСОБА_1 посвідчення особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії із числа постраждалих четвертої категорії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Брагіна О.Є.