Справа № 400/2826/18
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2019-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2019 р. № 400/2826/18
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Лісовської Н.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до відповідача:Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області, вул. Філософська, 39- а, м. Дніпро, 25006

про:визнання протиправними та скасування постанов від 22.10.2018 № 14, № 15,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 (далі по тексту - Позивач, ФОП) звернувся до суду з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області (далі по тексту - Відповідач) з вимогами про визнання протиправними та скасування постанов про накладення штрафу від 22.10.2018 р. № 14 та № 15.

Свої позовні вимоги Позивач обґрунтовує тим, що після звернення до нього Споживача ОСОБА_2 з заявою, ним як продавцем товару, були вчиненні всі необхідні дії, направлені на задоволення вимог споживача щодо проведення експертизи придбаного товару (шльопанці жіночі шкіряні) з метою встановлення причин виникнення пошкоджень товару. Однак з вини самого споживача ОСОБА_2 товар не був нею наданий на експертизу, окрім того, споживачем у заявах не зазначені всі необхідні її реквізити (паспортні дані, місце прописки тощо), що унеможливлює проведення експертизи, і взагалі в даному випадку можна стверджувати, що це є анонімне звернення, яке не належить розгляду в розумінні Закону України «Про звернення громадян» (далі - Закону № 1023). Окрім того, Позивач наголошує, що в країні взагалі відсутні експертні установи, які мають можливість провести хімічну експертизу, за висновками якої можливо буде встановити природу походження плям на взутті (чи є ці плями на шкіряних устілках шльопанців результатом неякісної сировини та виробничим браком, або це плями утворилися через неправильне користуванням споживачем взуттям). Позивач вважає, що ним прийняті всі визначені Законом № 1023 заходи, спрямовані на задоволення вимог Споживача, а відтак ним не порушено ч. 1 ст. 8 цього закону (за що саме й було Відповідачем накладено на нього штрафні санкції постановою № 14.) Щодо Постанови № 15, Позивач зазначає, що Приписом від 14.09.2018 р. Відповідач не конкретизував, які саме вимоги Споживача Позивач повинен був задовольнити. Оскільки Споживач двічі звертався до нього з заявами та всякий раз виставляв інші вимоги (вперше - просив повернути кошти, вдруге - провести експертизу товару). А відтак, через відсутність у приписі конкретної вимоги, його виконання унеможливлюється та Постанова № 15, за невиконання вимог припису від 14.09.2018 р., є протиправною. Також Позивач звертає увагу суду на те, що оскаржувані постанови були прийнятті з порушення процедури їх прийняття, без виклику та повідомлення Позивача про дату, місце та час розгляду цих постанов, що позбавило його можливості висловити свої доводи та довести відсутність своєї провини. Просить суд скасувати постанови про накладення штрафу від 22.10.2018 р. № 14 та №15.

Ухвалою суду від 21.11.2018 р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження.

21.12.2018 р. від Відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, де відповідач зазначив, що позапланова перевірка діяльності позивача була призначена та проведена в межах повноважень контролюючого органу ГУ Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області за погодженням Мінекономрозвитку та на виконання доручення Держпродспоживслужби 14.09.2018 р. за заявою споживача ОСОБА_2 При проведенні перевірки встановлено, що після звернення до Позивача ОСОБА_2 (споживач) з вимогами про розірвання договору купівлі-продажу та повернення коштів за неякісний товар, Позивачем кошти споживачу не повернуті, експертиза товару не організована та не проведена, про що було зазначено в Акті перевірки та посадовою особою виданий Припис про задоволення вимог споживача ОСОБА_2 у термін до 28.09.2018 р., та зобов'язано ФОП повідомити контролюючий орган про виконання вимог припису письмово в термін до 01.10.2018 р. Під час проведення перевірки 04.10.2018 р. щодо виконання Позивачем Припису від 14.09.2018 р., встановлено, що Припис не виконано, а саме: вимоги споживача ОСОБА_2 не задоволені (кошти за неякісний товар споживачеві не повернуто, документів, що засвідчують якість товару, не надано, не організовано та не призначено експертизу взуття для визначення причин втрати якості). За відмову споживачеві в реалізації його прав, передбачених ч. 1 ст. 8 Закону № 1023, та за невиконання вимог Припису посадових осіб контролюючого органу п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону № 1023 ФОП ОСОБА_1 притягнуто 22.10.2018 р. до відповідальності у вигляді штрафу Постановами № 14 та № 15. Додатково відповідач зазначив, що про час, дату та місце розгляду питання про накладення штрафу на Позивача було повідомлено його довіреній особі ОСОБА_5 (яка мала нотаріально засвідчену довіреність від Позивача) 04.10.2018 р. під час вручення акта перевірки, що є належним способом повідомлення суб'єкта господарювання. Ні від неї, ні від ФОП ОСОБА_1 до 22.10.2018 р. не надходило заяв про відкладення розгляду цього питання, також не надходило й пояснень, а відтак Відповідач у межах свої повноважень та в спосіб, визначений законом, виніс оскаржувані постанови про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1

26.12.2018 р. Позивач звернувся до суду з клопотанням про застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення дій оскаржуваних постанов.

Через знаходження судді Лісовської Н.В. у відпустці, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 27.12.2018 р., справа була розподілена судді Малих О.В.

27.12.2018 р. суддею Малих О.В. винесено увалу про прийняття заяви про застосування заходів забезпечення позову до свого провадження .

28.12.2018 р. судом винесено Ухвалу про відмову Позивачу в задоволенні заяви про застосування заходів забезпечення позову.

28.12.2018 р. Позивачем до суду направлена Відповідь на відзив Відповідача, де Позивач звертає увагу суду на те, що винесена Відповідачем постанова № 14 містить формулювання «за неправомірну відмову споживачу у задоволенні його законної вимоги, встановленої ч. 1 ст. 8 Закону № 1023, однак свої вимоги споживач змінював з кожним зверненням (спочатку - повернути кошти за товар; наступний раз - споживач просив усунути недоліки товару, або у разі неможливості повернути кошти), у Приписі від 14.09.2018 р. Відповідач не конкретизував, в який спосіб задовольнити вимоги споживача, та які саме вимоги. Крім того, споживач не повідомив у заяві повне ім'я, по батькові, свої паспортні дані, що в розумінні Закону України «Про звернення громадян» є анонімним звернення, оскільки неможливо встановити авторство. Як наслідок, така заява не підлягає розгляду взагалі. А відтак, притягнення Позивача за невиконання вимог споживача, чиє звернення є анонімним, є протиправним, а винесені Відповідачем постанови належать скасуванню.

У судовому засіданні Позивач свої позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов у повному обсязі. Представник Відповідача в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином.

Вислухав пояснення позивача в судовому засіданні, з'ясував фактичні обставини справи, дослідив матеріали, що містяться у справі, судом встановлено:

ФОП ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність за адресою: АДРЕСА_2, магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1».

06.06.2018 р. до Позивача звернувся споживач ОСОБА_2 з заявою про повернення коштів за придбаний неякісний товар (шльопанці шкіряні жіночі) (а. с. 24). У заяві ОСОБА_2 зазначив адресу листування (АДРЕСА_3), номер мобільного телефону, підпис та дату.

09.06.2018 р. за вих. № 40, на адресу, вказану в заяві, Позивач надав відповідь споживачеві, де, посилаючись на положення ст. 1, ч. 14 ст. 8 Закону № 1023 та ч. 2 ст. 679 ЦК України, зазначив: «у Вас відсутні визначені законодавством підстави для вимог, передбачених ст. 8 Закону № 1023, у тому числі про обмін взуття або про повернення сплачених за ним грошових коштів» (а. с. 25-26). З цим листом ОСОБА_2 особисто ознайомлений 11.06.2018 р., про що є відмітка на листі - відповіді ( а. с. 27).

14.06.2018 р. ОСОБА_2 вдруге звертається до Позивача, вже з претензією, де просить усунути зазначені недоліки у придбаному взутті, у випадку неможливості повернути кошти за придбаний товар, та надає згоду на проведення експертизи (а. с. 28).

17.06.2018 р. Позивач листом повідомляє ОСОБА_2, для повернення коштів та розірвання договору в неї відсутні визначені законодавством підстави, про що їй уже повідомлялося раніше листом від 09.06.2018 р.; виявлені недоліки взуття можливо усунути лише на потужностях виробника; а організація та проведення експертизи ускладнюється через відсутність у країні спеціальних експертних установ, які повинні забезпечити реалізацію обов'язку продавця щодо організації та проведення експертизи. При цьому, позивач пропонує споживачеві визначитися з переліком питань, які б, на її думку, можливо поставити на розгляд експерта, а також просить ОСОБА_2 надати копії документів що підтверджують її особу та місце реєстрації, з метою подальшої можливості позиватися до суду про стягнення коштів за проведення експертизи саме з неї (а. с. 29-30).

14.09.2018 р. посадовими особами ГУ Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області за заявою ОСОБА_2 здійснено позапланову перевірку ФОП ОСОБА_1 за місцем проведення господарської діяльності. За результатами проведеної перевірки складено Акт № 00106/2537/7-18, де встановлені порушення Позивачем Закону № 1023 та складено Припис до акту перевірки про зобов'язання ФОП ОСОБА_1 задовольнити вимоги споживача згідно з діючим законодавством до 28.09.2018 р. (а. с. 32-36). Перевірка проводилася в присутності довіреної особи позивача - ОСОБА_5, що підтверджено нотаріальною довіреністю (а. с. 58) та підписами ОСОБА_5 на Акті перевірки та приписі.

Як встановлено судом, та не заперечується Позивачем під час судового засідання, дії Відповідача щодо призначення та проведення позапланової перевірки 14.09.2018 р. не оскаржувалися. Станом на 28.09.2018 р. (термін, до якого Позивача зобов'язано виконати Припис від 14.09.2018 р.) Позивачем не було прийнято жодних спроб, спрямованих на виконання припису.

30.09.2018 р., вже після спливу терміну, наданого Відповідачем на виконання Припису (у строк до 28.09.2018 р.), позивачем направлено до Відповідача лист з вимогою повідомити про проведені заходи ГУ Держпродспоживслужбою в Дніпропетровській області щодо організації та проведення експертизи взуття, що придбав споживач ОСОБА_2

04.10.2018 р. посадовими особами Відповідача в межах своїх повноважень, у присутності уповноваженої особи позивача - ОСОБА_5 була проведена перевірка виконання ФОП ОСОБА_1 Припису від 14.09.2018 р. За результатами проведеної перевірки складено Акт перевірки № 001114/2764/7-18 від 04.10.2018 р., де зазначено, що ФОП ОСОБА_1 вимоги припису не виконав, документів, що засвідчують якість товару, придбаного споживачем ОСОБА_2, не надав, експертизу придбаного товару не організував та не провів, кошти за придбаний товар споживачеві ОСОБА_2 не повернув. Присутня при проведенні перевірки уповноважена особа ОСОБА_5 від підпису відмовилася (а. с. 39-40).

05.10.2018 р. Акт перевірки та повідомлення про участь у розгляді матеріалів перевірки були експрес поштою направлені на адресу Позивача (АДРЕСА_1) та отримані останнім 11.10.2018 р. (а. с. 41), що спростовує твердження Позивача, що порядок розгляду матеріалів перевірки Відповідачем був порушений через розгляд за його відсутності та неналежне повідомлення про дату та місце розгляду матеріалів перевірки.

22.10.2018 р. відповідачем винесено постанову № 14, якою на позивача накладено штраф у розмірі 23688,00 грн за відмову споживачу в реалізації його права, встановленого ч. 1 ст. 8 Закону № 1023, а також постанову № 15, якою на позивача накладено штраф у розмірі 340,00 грн за невиконання припису про усунення порушень прав споживачів (а. с. 17-18).

Частина 1 ст. 6 Закону № 1023 зобов'язує продавця (виробника, виконавця) передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.

Права споживача у разі придбання ним товару неналежної якості встановлюються ст. 8 Закону № 1023.

Так, у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати:

1) пропорційного зменшення ціни;

2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк;

3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника:

1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми;

2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред'являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача.

Споживач має право пред'явити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті.

Продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов'язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги.

За наявності товару вимога споживача про його заміну підлягає негайному задоволенню, а в разі виникнення потреби в перевірці якості - протягом чотирнадцяти днів або за домовленістю сторін.

У разі відсутності товару вимога споживача про його заміну підлягає задоволенню у двомісячний строк з моменту подання відповідної заяви. Якщо задовольнити вимогу споживача про заміну товару в установлений строк неможливо, споживач вправі на свій вибір пред'явити продавцю, виробнику (підприємству, що виконує їх функції) інші вимоги, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 частини першої цієї статті.

Вимоги споживача розглядаються після пред'явлення споживачем розрахункового документа, а щодо товарів, на які встановлено гарантійний строк, - технічного паспорта чи іншого документа, що його замінює, з позначкою про дату продажу.

Вимоги споживача, передбачені цією статтею, не підлягають задоволенню, якщо продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) доведуть, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання. Споживач має право брати участь у перевірці якості товару особисто або через свого представника.

Правила роздрібної торгівлі непродовольчими товарами затверджені наказом Міністерства економіки України від 19.04.2007 р. № 104 (далі - Правила).

Відповідно до п. 30, 31 Правил продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, установлені пунктом 29 цього розділу) зобов'язані прийняти товар неналежної якості в споживача, видати йому документ, що підтверджує одержання товару, і задовольнити його вимогу на підставі письмової заяви, яка подається споживачем у двох примірниках. Один примірник цієї заяви повертається споживачу з відміткою продавця, виробника (підприємства, що задовольняє вимоги споживача, установлені пунктом 29 цього розділу), дати прийняття заяви, прізвища, ініціалів та посади працівника, який прийняв заяву, другий - залишається у продавця, виробника (підприємства, що задовольняє вимоги споживача, установлені пунктом 29 цього розділу).

У разі, коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець (виконавець, виробник) зобов'язаний у триденний строк з дня одержання від споживача письмової згоди організувати проведення експертизи продукції. Експертиза проводиться за рахунок продавця (виконавця, виробника). Якщо у висновках експертизи буде доведено, що недоліки виникли після передачі продукції споживачеві внаслідок порушення ним установлених правил використання, зберігання чи транспортування або дій третіх осіб, вимоги споживача не підлягають задоволенню, а споживач зобов'язаний відшкодувати продавцю (виконавцю, підприємству, яке виконує його функції) витрати на проведення експертизи. Споживач, продавець (виконавець, виробник) мають право на оскарження висновків експертизи в судовому порядку.

Отже, доведеність саме продавцем факту належної якості проданого товару відповідно до ч. 14 ст. 8 Закону № 1023 може бути підставою для відмови покупцеві в забезпеченні вказаних гарантій та для звільнення продавця від обов'язку відшкодування шкоди, якщо він доведе, що недоліки товару й шкода виникли, зокрема, внаслідок порушення споживачем правил користування або зберігання товару.

Таким чином, що недоліки проданого ОСОБА_2 взуття виникли в період гарантійного строку, а обов'язок доведення належної якості проданого товару та проведення перевірки якості товару законом покладено саме на продавця.

Звернення ФОП ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області з заявами від 11.09.2018 р., 30.09.2018 р. та 31.10.2018 р., в яких він намагається з'ясувати неврегульоване на законодавчому рівні питання щодо забезпечення реалізації продавцем обов'язку з організації проведення експертизи та просить у межах повноважень відповідача організувати та провести експертизу придбаного ОСОБА_2 товару, суд не може розцінювати як вживання заходів, спрямованих на захист порушених прав споживача ОСОБА_2 та/або на виконання вимог припису від 14.09.2018 р.

Суд критично оцінює доводи позивача щодо неможливості проведення експертизи через відсутність в Україні спеціальних експертних установ. Позивач надав суду кілька листів від експертних установ (а. с. 104-108), які, по-перше, не всі адресовані позивачу, а, по-друге, не містять переліку питань, які були поставлені перед експертами.

До того ж, проведення експертизи товару не є вимогою споживача за ч. 1 ст. 8 Закону № 1023, а вимогою ОСОБА_2 є розірвання договору та повернення коштів.

Крім того, позивач не надав доказів нотаріального скасування довіреності на ім'я ОСОБА_5, відтак вона вважається уповноваженим представником позивача, яка була присутня під час проведення перевірки 14.09.2018 р.

Викладене вище в сукупності не дає суду підстави для висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв'язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 2, 19, 241, 244, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) до Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області (вул. Філософська, 39-А, м. Дніпро, 25006, ідентифікаційний код 40359593) про визнання протиправними та скасування постанов про накладення штрафу від 22.10.2018 р. № 14 та № 15 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П'ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 04.02.2019 р.

Суддя Н.В. Лісовська