Справа № 2040/5617/18
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2019-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 лютого 2019 р.Справа № 2040/5617/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача - Мельнікової Л.В.,

суддів - Присяжнюк О.В. , Бенедик А.П. ,

розглянувши у порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові клопотання Головного управління ДФС у Харківській області про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2018 року по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Екотрейд-2016» до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними дій та скасування рішень, зобов'язання вчинити певні дії, -

Встановив:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.09.2018 року задоволено адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Екотрейд-2016» до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Харківській області (подалі - ГУ ДФС у Харківській області) про визнання протиправними дій та скасування рішень, зобов'язання вчинити певні дії.

07.12.2018 року означене судове рішення повторно оскаржено відповідачем ГУ ДФС у Харківській області в апеляційному порядку. Одночасно заявлено клопотання, в якому скаржник просить визнати поважними причини пропуску та поновити процесуальний строк на апеляційне оскарження цього рішення.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.12.2018 року у задоволенні заявленого клопотання відмовлено, та ухвалою цього ж суду від 20.12.2018 року апеляційна скарга ГУ ДФС у Харківській області залишена без руху, з наданням скаржнику 10-денного строку для усунення її недоліків шляхом зазначення інших поважних причин для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.09.2018 року по справі № 2040/5617/18.

На виконання вимог зазначеної ухвали, 14.01.2019 року на адресу суду апеляційної інстанції надійшло клопотання ГУ ДФС у Харківській області про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

В якості інших поважних причин, що обумовили пропуск процесуального строку на принесення апеляційної скарги, скаржник зазначає, що на час звернення відповідача до суду з первісною апеляційною скаргою, з рахунків ГУ ДФС у Харківській області проводилось безспірне списання грошових коштів за всіма кодами програмної класифікації видатків бюджету, крім захищених видатків, визначених Бюджетним кодексом України. На підтвердження цього факту відповідачем надавався відповідних пакет підтверджуючих документів.

Вказує, що пропуск процесуального строку на апеляційне оскарження судового рішення та подання повторної апеляційної скарги лише 07.12.2018 року зумовлений тим, що певний час у контролюючого органу було відсутнє фінансування, і накопились платіжні доручення, які необхідно сплатити раніше ніж по цій справі.

У зв'язку з особливостями діловодства в податкових органах, документи, що надходять до ГУ ДФС у Харківській області, не в той же день отримуються виконавцем, а лише після візування начальником установи, керуючими заступниками, начальником галузевого управління, а потім безпосередньо до начальника відділу та виконавця. За таких обставин, апеляційна скарга не могла бути подана раніше, ніж 07.12.2018 року.

З підстав того, що ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.12.2018 року про повернення апеляційної скарги приймалась без участі відповідача, останній був позбавлений можливості звернутися до суду з повторною апеляційною скаргою до 07.12.2018 року.

За наведених обставин, відповідач просить визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.09.2018 року по справі № 2040/5617/18, та поновити процесуальний строк на принесення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи клопотання та матеріали справи, колегія суддів вважає, що заявлене клопотання задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 295 КАС України передбачено, що апеляційна скарги на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засідання було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення (ч. 2 ст. 295 КАС України).

Судом установлено, що у судовому засіданні 24.09.2018 року судом першої інстанції проголошено вступну та резолютивну частини оскаржуваного судового рішення /а.с. 8-9, т. 2/.

Повний текст оскаржуваного судового рішення отриманий відповідачем засобами поштового зв'язку 09.10.2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення /а.с. 24, т. 2/.

23.10.2018 року означене судове рішення вперше оскаржено відповідачем ГУ ДФС у Харківській області в апеляційному порядку /а.с. 27-28, т. 2/.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.11.2018 року апеляційна скаргу ГУ ДФС у Харківській області залишена без руху, з наданням скаржнику 10-денного строку для усунення її недоліків: надання суду апеляційної інстанції оригіналу квитанції про сплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 15858,00 грн. /а.с. 31-32, т. 2/. Зазначена ухвала отримана скаржником 09.11.2018 року /а.с. 34, т. 2/.

19.11.2018 року на виконання ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2018 року скаржником подано клопотання про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги /а.с. 35, т. 2/.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.11.2018 року заявлене клопотання задоволено, відповідачу продовжено строк на усунення недоліків апеляційної скарги на термін 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали /а.с. 39-40, т. 2/. Ухвала отримана відповідачем засобами поштового рекомендованого зв'язку 23.11.2018 року /а.с. 42, т. 2/.

03.12.2018 року, тобто поза межами строку виконання ухвали суду апеляційної інстанції від 20.11.2018 року, відповідачем вдруге подано клопотання про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги, встановлених ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.11.2018 року, а також надано оригінал квитанції № 3701 від 16.11.2018 року про часткову сплату судового збору у розмірі 5286,00 /а.с. 43-44, 45, т. 2/.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.12.2018 року у задоволенні означеного клопотання ГУ ДФС у Харківській області відмовлено, та апеляційна скарга повернута скаржнику /а.с. 50-51, т. 2/. Зазначена ухвала отримана відповідачем 07.12.2018 року /а.с. 53, т. 2/.

07.12.2018 року на рішення суду першої інстанції ГУ ДФС у Харківській області повторно принесено апеляційну скаргу, до скарги надано оригінал платіжного доручення від 06.12.2018 року № 4226 про доплату суми судового збору у розмірі 10572,00 грн. /а.с. 55-56, 57, т. 2/.

Приходячи до висновку про відмову у задоволенні заявленого ГУ ДФС у Харківській області клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження судового рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту шостого частини п'ятої статті 44 КАС України учасники справи зобов'язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010 року, заява № 45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006 року, заява № 23436/03).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

При вирішенні питання про поновлення строку суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв'язку інтервалів часу: з моменту закінчення встановленого КАС України строку апеляційного оскарження до дати звернення з апеляційною скаргою вперше; з моменту повернення вперше поданої апеляційної скарги/відмови у відкритті апеляційного провадження за вперше поданою апеляційною скаргою до дати повторного звернення з апеляційною скаргою.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов'язані з непереборними та об'єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання апеляційної скарги.

Отже, тільки наявність об'єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Невиконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху не є поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження, оскільки не є такою, що не залежить від волі особи, яка подає апеляційну скаргу, і не надає такій особі права у будь-який необмежений час після сплину строку апеляційного оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 19.06.2001 року справі «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Пунктом 1 частини п'ятої статті 296 КАС України передбачено, що однією з вимог апеляційної скарги визначено надання документа про сплату судового збору.

Згідно з положеннями Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ органам фіскальної служби не надано пільг щодо сплати судового збору.

Органи доходів і зборів є державними органами, що здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, тобто суб'єктами, що реалізують свою владну компетенцію.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 «Інші поточні платежі», розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Таким чином, особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов'язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо оплати судового збору.

Крім того, у пункті 74 рішення Європейського Суду з прав людини «Лелас проти Хорватії» суд зверну увагу на те, що «держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов'язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу».

У справі «Рисовський проти України» Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що «…у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб…».

Тобто, виходячи з принципу «належного урядування», державні органи загалом, і орган доходів і зборів зокрема, зобов'язані діяти в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно.

А отже, довготривала процедура погодження та сплати судового збору, не може бути визнана поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та, як наслідок, не є підставою для порушення принципу правової визначеності щодо остаточного рішення.

Також, колегія суддів зазначає, що ГУ ДФС у Харківській області, діючи як суб'єкт владних повноважень, має однаковий обсяг процесуальних прав та обов'язків поряд з іншими учасниками справи й, до того ж, є бюджетною установою, що фінансується з Державного бюджету України, а тому зупинення на рахунку податкового органу фінансових операцій, зокрема, в частині видатків передбачених на сплату судового збору, не повинно впливати на можливість неухильного виконання останнім покладених на нього нормами КАС України процесуальних обов'язків щодо оформлення апеляційної скарги, та не повинно ставитись у залежність від правовідносин, у які податковий орган вступає в інших сферах його діяльності, зокрема, з приводу безспірного списання коштів з його рахунків на підставі виконавчих документів, оскільки ці фактори не є взаємопов'язаними.

Дослідивши заяву ГУ ДФС у Харківській області про поновлення процесуального строку, колегія суддів надає критичну оцінку аргументам, наведеним заявником в обґрунтування поважності причин пропуску такого строку, оскільки вважає, що особливості в організації діловодства та внутрішнього контролю в податковому органі не можуть бути свідченням поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження судового рішення.

Обґрунтовуючи висновки про обов'язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989 року у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський Суд з прав людини зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов'язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Наведене вище узгоджується із правовими висновками, викладеними, зокрема, Верховним Судом у постановах від 02.11.2018 року по справі № 810/3539/17, та від 13.11.2018 року по справі № 804/958/17.

Крім наведеного, колегія суддів не приймає до уваги доводи скаржника про те, що представник відповідача не був присутній при винесенні Харківським апеляційним адміністративним судом ухвали від 03.12.2018 року про повернення апеляційної скарги, оскільки зазначена ухвала прийнята судом апеляційної інстанції при вирішенні питання щодо можливості відкриття апеляційного провадження у справі в порядку ст. 298 КАС України без виклику учасників справи. Крім того, колегія суддів зауважує, що підставою для повернення апеляційної скарги ГУ ДФС у Харківській області на рішення суду першої інстанції слугувала обставина невиконання відповідачем вимог ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.11.2018 року про усунення її недоліків.

Враховуючи зазначене, колегія суддів зазначає, що підстави, викладені ГУ ДФС у Харківській області і у первісному клопотанні від 07.12.2018 року, і у даному клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження, для визнання причин пропуску процесуального строку на принесення апеляційної скарги поважними - відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст. 121, ч. 2 ст. 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання Головного управління ДФС у Харківській області про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2018 року по справі № 2040/5617/18 - відмовити.

Ухвала Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач (підпис)Мельнікова Л.В.
Судді(підпис) (підпис)Присяжнюк О.В. Бенедик А.П.