Справа № 320/6001/18
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2019-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2019 року справа № 320/6001/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Сакевич Ж.В., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СА-ГА" до Головного управління ДФС у Київській області та Державної фіскальної служби України про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "СА-ГА" (далі - позивач або ТОВ "СА-ГА") з позовом до Головного управління ДФС у Київській області (далі - відповідач-1 або ГУ ДФС у Київській області) та Державної фіскальної служби України (далі - відповідач-2 або ДФС України), в якому позивач просить суд:

- скасувати рішення комісії ГУ ДФС у Київській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 11.06.2018 №780420/35093668;

- зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №15 від 06.04.2018, подану Товариством з обмеженою відповідальністю "СА-ГА" .

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.11.2018 відкрито провадження в адміністративній справі №320/6001/18 та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що спірним рішенням було відмовлено у реєстрації податкової накладної №15 від 06.04.2018, не зважаючи на її відповідність всім вимогам та критеріям, що встановлені Податковим кодексом України та відповідними підзаконними нормативно-правовими актами.

Позивач зазначив про те, що згідно отриманої квитанції № 1 від 27.04.2018 спірну податкову накладну прийнято, але реєстрацію зупинено з посиланням на пп.1.6 п.1 «Критеріїв ризиковості платника податку». Позивач вказує, що подав письмові пояснення та копії документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Разом з цим, за результатами розгляду наданих пояснень та документів, комісія ГУ ДФС у Київській області рішенням від 11.06.2018 №780420/35093668 відмовила у реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Позивач категорично не погоджується з рішенням Комісії ГУ ДФС у Київській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 11.06.2018 №780420/35093668 і вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки, як стверджує позивач, ним було подано контролюючому органу усі необхідні первинні документи, які не мають жодних дефектів та підтверджують факт реалізації позивачем відповідного товару, а тому позивач вважає, що спірне рішення було прийнято необґрунтовано та протиправно.

Крім цього, позивач стверджує, у спірному рішенні не міститься конкретної інформації, які саме документи складені з порушенням законодавства та яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

Головне управління ДФС у Київській області позов не визнало та подало відзив на позовну заяву, в якому зазначило, що позивачем до повідомлення про подання пояснень та копій документів щодо податкової накладної/ розрахунку коригування №15 від 06.04.2018, реєстрацію якої зупинено не долучено копії первинних документів, що підтверджують безпосереднє здійснення господарських операцій, чим порушено процедуру подачі податкової накладної до податкового органу.

Тобто, відповідач-1 стверджує, що ТОВ "СА-ГА" не надано платіжні документи (платіжні доручення, банківські виписки) на придбання вказаного товару, договори щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні.

Державна фіскальна служба України позов не визнала та подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що Товариством з обмеженою відповідальністю "СА-ГА" не було надано копії первинних документів, що підтверджують безпосереднє здійснення господарських операцій, чим порушено процедуру подачі податкової накладної до податкового органу.

У судове засідання, призначене на 10.01.2019, з'явились представники сторін.

У судовому засіданні 10.01.2019 представником позивача заявлено письмове клопотання про розгляд справи №320/6001/18 в порядку письмового провадження.

Присутній у судовому засіданні представник відповідачів щодо продовження розгляду справи у порядку письмового провадження не заперечував.

Відповідно до частини дев'ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що матеріали справи у достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, відсутність потреби у заслуховуванні свідків чи експерта, протокольною ухвалою суду від 10.01.2019 постановлено здійснювати подальший розгляд справи №320/6001/18 у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СА-ГА" (ідентифікаційний код 35093668, місцезнаходження: 08141, Київська обл., Києво-Святошинський район, село Святопетрівське, вулиця Зоряна, будинок 22) зареєстроване як юридична особа Оболонською районною у місті Києві державною адміністрацією 13.04.2007, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.12-17) та Свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 №819305 (а.с.18).

ТОВ "СА-ГА" взяте на облік в якості платника податків в органах державної податкової служби 16.06.2007 за №83, що підтверджується довідкою про взяття на облік платника податків від 19.03.2012 №31 та на дату видачі цієї довідки перебуває на обліку у ДПІ у Києво-Святошинському р-ні (код ДПІ - 1013) (а.с.20).

Також, позивач зареєстрований як платник податку на додану вартість з 14.05.2007, про що свідчить Свідоцтво № 200040926 про реєстрацію платника податку на додану вартість серії НБ №153500 від 20.04.2012, видане ДПІ у Києво-Святошинському районі Київської області ДПС (а.с.19).

01.02.2016 між позивачем та ДПІ у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області був укладений договір про визнання електронних документів №010220161, який, згідно з пунктом 2 Розділу 1, надає платнику податків можливість, а не зобов'язує його подавати до органів ДФС податкові документи у електронному вигляді, якщо інше не передбачено законом (а.с.60-62).

Судом встановлено, що 03.04.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "СА-ГА" (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Велес-Агро ЛТД" (Покупець) укладено договір поставки №3, пунктом 1.1. якого передбачено, що постачальник зобов'язується передати (поставити) у власність покупця у визначені договором строки товар, а покупець зобов'язується прийняти зазначений товари й сплатити за нього обумовлену договором грошову суму (далі - Договір №3, а.с.44-45).

Відповідно до пункту 1.2. Договору №3 предметом поставки є товар, перелік якого зазначається у рахунках-фактурах, видаткових накладних чи Специфікаціях до цього договору або в інших аналогічних документів, оформлених (складених) відповідно до норм діючого законодавства України, які є невід'ємними частинами цього договору.

Згідно з пунктом 2.1. Договору №3 ціна товару, що поставляється зазначається в рахунках-фактурах (видаткових накладних, специфікаціях до договору або в інших аналогічних документах) з урахуванням положень цього договору.

Пунктом 2.2. Договору №3 визначено, що покупець здійснює попередню оплату за товар на підставі рахунку-фактури постачальника. Товар має бути сплачений покупцем на умовах попередньої оплати - 100%.

Датою платежу вважається дата зарахування коштів на поточний рахунок постачальника (пункт 2.3. Договору №3).

Відповідно до пункту 4.1. Договору №3 поставка товару здійснюється постачальником впродовж 90 робочих днів з моменту отримання оплати за товар.

Згідно з пунктом 4.2. Договору №3 товар за даним договором поставляється на умовах Інкотермс-2010. В кожному конкретному випадку умови будуть зазначені в рахунку-фактурі.

Пунктом 4.3. Договору №3 визначено, що поставка може бути здійснена на склад/до магазину покупця перевізником постачальника, в цьому випадку прийом товару по кількості та якості проводиться згідно з Інструкцією, затвердженою Постановою Держарбітражу від 15.06.65р. №П-6, та Інструкцією, затвердженою Постановою Держарбітражу від 25.04.66р. №П-7, на складі покупця. Після прийому товару підписується видаткова накладна уповноваженим дорученням представником покупця.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами (пункт 10.1. Договору №3).

Відповідно до пункту 10.2. Договору №3 строк дії цього договору починається з моменту, визначеного в п. 10.1. цього договору, і закінчується 31.12.2018.

Згідно з пунктом 10.3. Договору №3 строк дії договору автоматично продовжується на 365 календарних днів, якщо за 30 днів до закінчення терміну дії договору жодна із сторін не заявила письмово про його розірвання.

Пунктом 11.1. Договору №3 визначено, що невід'ємними додатками до цього договору є рахунки-фактури. Додаткові угоди та інші аналогічні документи, що укладенні сторонами протягом дії цього договору у письмовій формі за підписом обох сторін.

03.04.2018 позивач виставив Товариству з обмеженою відповідальністю "Велес-Агро ЛТД" рахунок на оплату по замовленню №527 на загальну суму 10910,43 грн., у тому числі ПДВ 1818,41 грн. Вказаним рахунком було визначено код товару, артикул товару, вид товару, код УКТ ЗЕД, кількість, ціну без ПДВ, ціну з ПДВ та суму без ПДВ на товар, а саме:

- дисплей цифрової індикації по трьом вісям 93-250 В, 30ВА, 60 м/хв., 3-х вісьова, 8 знаків, рабє/хранє-+40Сє/-20Сє+70Сє, у кількості 1 шт., код товару 5100200М, артикул - DRO, код УКТ ЗЕД 9031 80 34 00 (а.с.46).

Судом встановлено, що покупцем ТОВ "Велес-Агро ЛТД" було перераховано позивачу в якості оплати за товарно-матеріальні цінності згідно рахунку №527 від 03.04.2018, кошти у розмірі 10910,43 грн., що підтверджується платіжним дорученням №17734 від 06.04.2018 на суму 10910,43 грн. (а.с.47).

При цьому, судом у судовому засіданні 10.01.2019 встановлено, що на день розгляду справи товар, а саме дисплей цифрової індикації по трьом вісям 93-250 В, 30ВА, 60 м/хв., 3-х вісьова, 8 знаків, рабє/хранє-+40Сє/-20Сє+70Сє, не був поставлений позивачем до ТОВ "Велес-Агро ЛТД".

Відповідно до вимог Податкового кодексу України, ТОВ "СА-ГА" було складено податкову накладну №15 від 06.04.2018 на загальну суму 10910,43 грн., у тому числі ПДВ 1818,41 грн. (а.с.48), яку направлено електронними засобами зв'язку до ДФС України для її реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних та 27.04.2018 доставлено до центрального рівня.

За результатом обробки цієї податкової накладної, позивач отримав квитанцію №1, відповідно до якої податкова накладна №15 від 06.04.2018 прийнята, але її реєстрацію зупинено (а.с.49).

В якості підстави для зупинення реєстрації податкової накладної відповідачем вказано таке: «відповідно до п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України реєстрація ПН/РК від 06.04.2018 №15 в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. ПН/РК відповідає вимогам пп.1.6 п.1 "Критеріїв ризиковості платника податку". Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Додатково повідомляємо: показник "D"=0, "P"=».

07.06.2018 позивачем було направлено до контролюючого органу повідомлення №9 про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено, до якого додано 3 копії документів щодо податкової накладної, реєстрацію якої зупинено (а.с.38, 41-43).

Вказане повідомлення з доданими до нього документами було доставлено до Державної фіскальної служби України 07.06.2018, про що свідчить квитанція №1 та відповідно до квитанції №2 від 07.06.2018 доставлено до районного рівня й прийнято до розгляду (а.с.39-40).

Судом встановлено, що позивачем, серед іншого, було направлено контролюючому органу лист від 06.06.2018 №6/1 із доданими документами, в якому, зокрема, зазначено про те, що видами господарської діяльності ТОВ "СА-ГА" є оптова торгівля сільськогосподарськими машинами й устаткуванням ; оптова торгівля верстатами та оптова торгівля іншими машинами й устаткуванням.

У листі позивач повідомив про те, що підприємство виставило рахунок на оплату №527 від 03.04.2018 ТОВ "Велес-Агро ЛТД" на суму 10910,43 грн. Вищезазначений покупець 06.04.2018 здійснив попередню оплату, що підтверджується платіжним дорученням №17734. Податкова накладна була виписана 06.04.2018 згідно першої події - попередньої оплати від покупця. Відвантаження покупцю не відбулося, товар замовлено та очікується на складі (а.с.70).

За результатом розгляду наданих позивачем пояснень та документів комісією Головного управління ДФС у Київській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації (далі - Комісія Головного управління ДФС у Київській області), було прийнято рішення від 11.06.2018 №780420/35093668 про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, яким у реєстрації податкової накладної №15 від 06.04.2018 було відмовлено (а.с.31-32).

В якості підстави для прийняття такого рішення Комісією Головного управління ДФС у Київській області вказано про ненадання платником податків копій таких документів: договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем була подана скарга від 20.06.2018 вих. №183/18 на зазначене рішення (а.с.33-36), яка була залишена без задоволення рішенням Комісії з питань розгляду скарг від 02.07.2018 №15110/35093668/2 (а.с.37).

Не погоджуючись з правомірністю прийняття спірного рішення від 11.06.2018 №780420/35093668, позивач звернувся до суду з вимогою про його скасування, з приводу чого суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України (тут і далі - ПК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий Порядок був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246 (з наступними змінами, далі - Порядок №1246).

Згідно з пунктом 12 Порядку №1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки, зокрема, наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування.

Згідно з пунктом 13 Порядку №1246 за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Пунктом 14 Порядку №1246 визначено, що квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС.

Пунктом 3 Порядку №1246 закріплено, що операційний день триває в робочі дні з 8-ї до 20-ї години. Технічне обслуговування та регламентні роботи, що потребують зупинки Реєстру, не проводяться протягом операційного дня, крім аварійних випадків. Якщо 15 число або останній день місяця припадають на вихідний, святковий або неробочий день, такий день вважається операційним днем.

Відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Порядок зупинення реєстрації податкової накладної /розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №117 (далі - Порядок №117, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пунктів 6, 7 Порядку №117 у разі коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну / розрахунок коригування, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється.

У разі коли за результатами моніторингу податкова накладна / розрахунок коригування відповідають критеріям ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної / розрахунку коригування, складених платником податку, який має позитивну податкову історію платника податку, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється.

Згідно з пунктом 10 Порядку №117 критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, визначає ДФС та надсилає на погодження Мінфіну в електронній формі через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади.

Мінфін у дводенний строк погоджує або надсилає ДФС на доопрацювання визначені у цьому пункті критерії та перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку.

Про визначені критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, ДФС інформує Комітет Верховної Ради України з питань податкової та митної політики.

ДФС оприлюднює на своєму офіційному веб-сайті погоджені критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку.

Згідно з пунктами 12, 13 Порядку №117 у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначаються:

1) номер та дата складання податкової накладної / розрахунку коригування;

2) порядковий номер, номенклатура товарів/послуг продавця, код товару згідно з УКТЗЕД / послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, зазначені у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена;

3) критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;

4) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Таким чином, законодавчо закріплено, що після надсилання платником податку складеної ним податкової накладної (розрахунку коригування) до ДФС України в автоматизованому режимі (тобто без участі працівників контролюючого органу) проводиться перевірка відповідності цієї податкової накладної (розрахунку коригування) критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку.

Суд зазначає, що критерії ризиковості платника податку та критерії ризиковості здійснення операцій розміщені Державною фіскальною службою України на своєму офіційному веб-сайті за таким посиланням: http://sfs.gov.ua/media-tsentr/novini/331616.html.

Згідно з пунктом 1.6 Критеріїв ризиковості платника податку, який був зазначений відповідачем в квитанції №1 від 27.04.2018 в якості підстави для зупинення реєстрації податкової накладної №15 від 06.04.2018, комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків, а саме:

- платник податку зареєстрований (перереєстрований) за адресою, що знаходиться на непідконтрольній території України (зона АТО, АР Крим);

- дата реєстрації платником податку на додану вартість не перевищує трьох місяців з дати такої реєстрації;

- платник податку-юридична особа, який не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах державної казначейської служби України (крім бюджетних установ);

- платник податку, посадова особа та/або засновник якого був посадовою особою та/або засновником суб'єкта господарювання, якого ліквідовано за процедурою банкрутства протягом останніх трьох років;

- платником податку не подано контролюючому органу податкову звітність з податку на додану вартість за два останні звітні періоди всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та абзацу першого пункту 49.2 і пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України;

- платником податку на прибуток не подано контролюючому органу фінансову звітність за останній звітний період всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та пункту 46.2 статті 46 Податкового кодексу України (далі - Кодекс);

- наявна податкова інформація, що свідчить про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником.

Отже, наведений пункт 1.6 Критеріїв ризиковості платника податку містить у собі декілька підстав для віднесення платника податку до переліку ризикових, у зв'язку з чим для того, щоб відповідати вимогам обґрунтованості рішень суб'єкта владних повноважень, рішення контролюючого органу про зупинення реєстрації податкової накладної через її відповідність вимогам п.1.6 цих Критеріїв має містити посилання на конкретні обставини, наявність яких є підставою для віднесення платника податку до переліку ризикових.

Відповідно до Порядку формування територіальними органами та структурними підрозділами ДФС переліку ризикових платників податків, затвердженого наказом ДФС України від 21.03.2018 №144 (який діяв до моменту його скасування на підставі наказу ДФС України від 03.08.2018 №522, тобто був чинним на момент виникнення спірних правовідносин), усі платники податків, що подають на реєстрацію податкові накладні / розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), перевіряються ДФС на відповідність критеріям ризиковості, які затверджено Державною фіскальною службою України та погоджено з Міністерством фінансів України (далі - Критерії).

Керівники комісій головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації (далі - Комісія), забезпечують розгляд питань на засіданні Комісії щодо внесення платників податків до переліку ризикових платників податків / виключення з переліку ризикових платників податків згідно з п. 1.6 Критеріїв.

Засідання Комісії щодо розгляду питань про внесення платників податків до переліку ризикових платників податків / виключення з переліку ризикових платників податків проводиться згідно з порядком, передбаченим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 117 "Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних", та оформлюється протоколом.

До протоколу засідання Комісій обов'язково додаються: перелік платників податків, щодо яких виявлено ознаки ризиковості, згідно з п. 1.6 Критеріїв; матеріали, на підставі яких платників податків віднесено до такого переліку; інша інформація, що розглядається Комісією.

За результатами засідання Комісії та протокольно прийнятого рішення (внесення платників податків до переліку ризикових платників податків / виключення з переліку ризикових платників податків) голова Комісії забезпечує негайне внесення інформації щодо включення / виключення зазначених платників до/із переліку платників податків в режимі "Журнал ризикових платників податків" розділу "Робота Комісії регіонального рівня" підсистеми "Аналітична система" ІТС "Податковий блок" як платників з ознаками ризиковості.

Під час розгляду справи відповідачем було надано суду витяг з протоколу засідання Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, по платниках, які перебувають на обліку в ГУ ДФС у Київській області від 27.03.2018 №5 (а.с.102).

Із зазначеного витягу із протоколу від 27.03.2018 №5 вбачається, що порядком денним засідання Комісії є розгляд підприємств, які за період реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних грудень 2017 року - січень 2018 року є само визначеними як ризикові. На засіданні Комісії слухали, що за результатами проведеного аналізу зареєстрованих податкових накладних в ЄРПН за період реєстрації грудень 2017 року, січень 2018 року встановлено суб'єкти господарювання, які визначено як «зустрічні транзити» та складено податкові інформації, але станом на 27.03.2018 не внесено в реєстр ризикових платників, а саме, ТОВ «СА-ГА» (код 35093668).

Так, як вбачається із витягу із протоколу від 27.03.2018 №5 на засіданні Комісії хвалено внести до переліку ризикових платників, які відповідають Критерія ризиковості платника податку відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №117 - підприємства, які самовиявлені за період реєстрації податкових накладних в ЄРПН за перід реєстрації за грудень 2017 року, січень 2018 року та наведені у протоколі, а саме, ТОВ «СА-ГА» (код 35093668).

У той же час, суд зазначає, що відповідачем під час розгляду справи не надано будь-яких доказів, на підставі яких позивача було віднесено до переліку ризикових платників податків, у той час як підстави для зупинення реєстрації податкової накладної №15 від 06.04.2018 (у тому числі обставини віднесення позивача до переліку ризикових платників податків) є спірними, не визнаються позивачем, а отже, потребують доведення у судовому засіданні.

Суд звертає увагу на те, що квитанція №1 від 27.04.2018 містить лише загальне посилання на п.1.6 Критеріїв ризиковості платника податку, без зазначення конкретних обставин, за наявності яких платника податку можна віднести до переліку ризикових, що, за відсутності доведення правомірності віднесення позивача до переліку ризикових платників податків, свідчить про те, що зупинення реєстрації податкової накладної №15 від 06.04.2018 було здійснено відповідачем необґрунтовано.

Відповідно до пункту 14 Порядку №117 перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе:

- договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;

- договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;

- первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні;

- розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;

- документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Суд зауважує, що вказаний перелік документів є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

З матеріалів справи вбачається, що після зупинення реєстрації податкової накладної №15 від 06.04.2018 позивачем були подані до комісії Головного управління ДФС у Київській області документи, передбачені пунктом 14 Порядку №117, для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до пункту 16 Порядку №117 письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку подає до ДФС в електронній формі засобами електронного зв'язку, визначеними ДФС, з урахуванням вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Згідно з пунктами 18-21 Порядку №117 письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 15 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів.

Комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС).

Зазначені комісії приймають рішення про:

- реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі;

- відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є:

- ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено;

- ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку;

- надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що в спірному рішенні комісії Головного управління ДФС у Київській області від 11.06.2018 №780420/35093668 в якості підстави для відмови в реєстрації податкової накладної №15 від 06.04.2018 зазначено про ненадання платником податку копій таких документів:

- договорів, довіреностей, актів керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;

- первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактур/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних.

Отже, у спірному рішенні комісії Головного управління ДФС у Київській області фактично було лише процитоване положення пункту 14 Порядку №117, а саме: третій та четвертий абзаци цього пункту, тобто викладена загальна норма без зазначення конкретних документів, яких, на думку відповідача, не вистачає для здійснення реєстрації податкової накладної №15 від 06.04.2018, а також без повідомлення причин, за яких надані позивачем документи не були враховані.

Суд зазначає, що в якості недостатності наданих платником податку документів для прийняття комісією Головного управління ДФС у Київській області рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування слід розуміти надання таким платником не всіх документів, передбачених пунктом 14 Порядку №117.

Організаційні та процедурні засади діяльності комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, визначені Порядком роботи комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №117 (далі - Порядок роботи комісії).

Згідно з пунктом 7 цього Порядку Комісія контролюючого органу складається з голови, заступника голови, секретаря та не менше ніж семи членів.

Відповідно до пункту 14 Порядку роботи комісії члени комісії контролюючих органів мають право: ознайомлюватися з матеріалами, поданими на розгляд комісії, та брати участь у їх перевірці; переглядати всю інформацію про платників податку на додану вартість, наявну в ДФС; подавати пропозиції з питань, що розглядаються; викладати окрему думку, оформлену в письмовій формі; вносити пропозиції до порядку денного засідання комісії.

Згідно з пунктом 17 Порядку роботи комісії засідання комісії контролюючого органу є правоможним за умови присутності на ньому не менше двох третин її затвердженого персонального складу.

Засідання комісії контролюючого органу проводиться обов'язково кожного робочого дня, а в разі наявності документів для розгляду - два рази на день.

Рішення комісії контролюючого органу приймається шляхом відкритого голосування.

Рішення комісії контролюючого органу приймається більшістю голосів присутніх на засіданні членів такої комісії.

Під час засідання секретарем комісії контролюючого органу ведеться протокол, в якому фіксуються прийняті рішення та надані доручення.

Протокол підписується головою комісії контролюючого органу (у разі його відсутності - заступником), заступником голови комісії, секретарем комісії та членами комісії, які брали участь у засіданні.

Пунктом 22 Порядку роботи комісії передбачено, що розгляд питання на засіданні комісії контролюючого органу включає такі етапи:

- доповідь секретаря комісії;

- доповідь члена комісії, співдоповідь (у разі потреби);

- внесення пропозицій членами комісії, їх обговорення;

- оголошення головою комісії рішення про припинення обговорення питання;

- голосування;

- оголошення головою комісії результатів голосування;

оформлення протоколу, який підписується учасниками засідання.

Під час розгляду справи відповідачем було надано суду витяг з протоколу засідання Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, по платниках, які перебувають на обліку в ГУ ДФС у Київській області від 11.06.2018 №191 (а.с.101).

Із зазначеного витягу із протоколу від 11.06.2018 №191 вбачається, що на засіданні Комісії розглядалось питання щодо розгляду підприємств, по яких заблоковані податкові накладні та надані повідомлення, а саме, повідомлення ТОВ «СА-ГА» (код платника 35093668) №9 від 07.06.2018 щодо податкової накладної №15 від 06.04.2018, а також на засіданні Комісії слухали членів комісії - секретарів, які готували аналітичні матеріали на розгляд комісії по платникам, які надали повідомлення та проголосували одноголосно про відмову у реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У той же час, суд звертає увагу на те, що у протоколі засідання Комісії від 11.06.2018 №191 та у спірному рішенні від 11.06.2018 №780420/35093668 про відмову в реєстрації податкової накладної №15 від 06.04.2018 не наведені мотиви неврахування чи відхилення наданих позивачем пояснень та документів, а також не зазначено, яких саме документів, окрім тих, що були надані позивачем, не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

При цьому, Комісією Головного управління ДФС у Київській області у спірному рішенні лише процитовано норму законодавства без будь-якої конкретизації обставин: чи то надані позивачем копії документів складені з порушеннями вимог законодавства, а якщо так, то яких саме; чи то копії наданих документів є недостатніми для прийняття позитивного рішення, а якщо так, то яких саме документів згідно з наведеним в пункті 14 Порядку №117 переліку не надано позивачем; чи то існують обидві зазначені передумови для відмови в реєстрації.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, серед іншого, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Водночас, суд зауважує, що спірне рішення фактично не містить чіткого визначення підстав та мотивів для прийняття Комісією Головного управління ДФС у Київській області рішення про відмову в реєстрації податкової накладної, що свідчить про його необґрунтованість.

Керуючись закріпленим в частині четвертій статті 9 КАС України принципом офіційного з'ясування всіх обставин у справі, який передбачає вжиття судом передбачених законом заходів, необхідних для з'ясування всіх обставин у справі, суд зазначає таке.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом господарської діяльності позивача за КВЕД 2010 є код КВЕД 46.61 Оптова торгівля сільськогосподарськими машинами й устаткуванням.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було отримано від Товариства з обмеженою відповідальністю "Велес-Агро ЛТД" попередню оплату у розмірі 10910,43 грн. за товар - дисплей цифрової індикації по трьом вісям 93-250 В, 30ВА, 60 м/хв., 3-х вісьова, 8 знаків, рабє/хранє-+40Сє/-20Сє+70Сє, у кількості 1 шт.

При цьому, у судовому засіданні 10.01.2019 представником позивача повідомлено, що на день розгляду справи вищевказаний товар не був поставлений позивачем до ТОВ "Велес-Агро ЛТД", з огляду на наступне.

Так, 12.05.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "СА-ГА" (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Е.Р.С.Т.Е." (Постачальник) укладено договір поставки б/н, пунктом 1.1. якого передбачено, що постачальник зобов'язується передати (поставити) у власність покупця у визначені договором строки товар, а покупець зобов'язується прийняти зазначений товар і сплатити за нього обумовлену договором грошову суму (далі - Договір поставки б/н, а.с.117-119).

Відповідно до пункту 1.2. Договору поставки б/н предметом поставки є товар, перелік якого зазначається у рахунках-фактурах, видаткових накладних чи Специфікаціях до цього договору або в інших аналогічних документах, оформлених (складених) відповідно до норм діючого законодавства України, які є невід'ємними частинами цього договору.

Згідно з пунктом 3.1. Договору поставки б/н ціна товару, що поставляється зазначається в рахунках-фактурах (видаткових накладних, специфікаціях до договору або в інших аналогічних документах) з урахуванням положень цього договору.

Пунктом 3.2. Договору поставки б/н визначено, що покупець здійснює оплату за товар на підставі рахунку-фактури постачальника. Товар має бути оплачений покупцем у терміни, що зазначаються в рахунках-фактурах (видаткових накладних, специфікаціях до договору або і інших аналогічних документах).

Датою платежу вважається дата зарахування коштів на поточний рахунок постачальника (пункт 3.3. Договору поставки б/н).

Відповідно до пункту 5.1. Договору поставки б/н поставка товару здійснюється за попереднім замовленням покупця наступним чином:

5.1.1. покупець не пізніше ніж за 3 робочих дні до бажаної дати поставки направляє на адресу постачальника письмове замовлення (електронною поштою або факсом).

5.1.2. постачальник підтверджує замовлення шляхом виставлення рахунку-фактури покупцеві (електронною поштою чи за допомогою факсимільного зв'язку), в якому відображено перелік товару, що буде поставлено, договірні ціни на товар, що замовляється, строки та умови поставки, строк до якого покупцеві повинен оплатити товар.

5.1.3. після отримання рахунку-фактури покупець виписує доручення та погоджує термін поставки товару. Доручення надсилається постачальнику поштою, копія одразу ж надсилається електронною поштою чи по факсу та є необхідною підставою для відвантаження товару. Одночасно з цим покупець надсилає постачальнику заяву на поставку товару із зазначенням реквізитів пункту призначення та вантажоодержувача.

Згідно з пунктом 5.2. Договору поставки б/н товар за даним договором поставляється на умовах Інкотермс-2010. В кожному конкретному випадку умови будуть зазначені в рахунку-фактурі.

Пунктом 5.3. Договору поставки б/н визначено, що поставка може бути здійснена на склад/до магазину покупця перевізником постачальника, в цьому випадку прийом товару по кількості та якості проводиться згідно з Інструкцією, затвердженою Постановою Держарбітражу від 15.06.65р. №П-6, та Інструкцією, затвердженою Постановою Держарбітражу від 25.04.66р. №П-7, на складі покупця. Після прийому товару підписується видаткова накладна уповноваженим дорученням представником покупця.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами (пункт 11.1. Договору поставки б/н).

Відповідно до пункту 11.2. Договору поставки б/н строк дії цього договору починається з моменту, визначеного в п. 11.1. цього договору, і закінчується 31.12.2017.

Згідно з пунктом 11.3. Договору поставки б/н строк дії договору автоматично подовжується на кожен наступний рік, якщо за 30 днів до закінчення терміну дії договору жодна із сторін не заявила письмово про його розірвання.

Пунктом 13.1. Договору поставки б/н визначено, що невід'ємними додатками до цього договору є рахунки-фактури, Додаткові угоди та інші аналогічні документи, що укладенні сторонами протягом дії цього договору у письмовій формі за підписом обох сторін.

З наявного у матеріалах справи листа Товариства з обмеженою відповідальністю "СА-ГА" від 01.11.2018 вих. №415/18, адресованого директору ТОВ "Е.Р.С.Т.Е.", вбачається, що у квітні місяці 2018 роу ТОВ "СА-ГА" на підставі пункту 5 Договору поставки б/н від 12.05.2017 було здійснено замовлення на поставку дисплеїв цифрової індикації, однак станом на 01.11.2018 замовлений товар ТОВ "Е.Р.С.Т.Е." не поставлений (а.с.115).

Розглянувши вищевказаний лист позивача, ТОВ "Е.Р.С.Т.Е." надано відповідь у формі листа від 08.11.2018 вих. №128/18, з якого вбачається, що ТОВ "Е.Р.С.Т.Е." не змогло вчасно виконати свої зобов'язання за укладеним Договором поставки б/н від 12.05.2017 з незалежних від ТОВ "Е.Р.С.Т.Е." причин, оскільки поставка дисплеїв цифрової індикації відбувається морським транспортом Lee Yeong Industrial Co., Ltd із Тайвань Республіка Китай через Російську Федерацію, що у своє чергу призвело до перенесення строків поставки на невизначений термін (а.с.116).

Також, у вказаному листі ТОВ "Е.Р.С.Т.Е." зазначило, що вищезазначені обставини вважає як форс-мажорні та зобов'язується поставити позивачу товар за Договором поставки б/н від 12.05.2017 одразу ж після отримання його від сторони виробника.

Так, на підтвердження зобов'язань ТОВ "Е.Р.С.Т.Е." було надано контракт №01/17 від 13.05.2017, укладений із Lee Yeong Industrial Co., Ltd (а.с.120-132).

Судом встановлено, що 31.12.2012 між ТОВ «СТС-Ко» (Орендодавець) та ТОВ "СА-ГА" (Орендар) було укладено Договір оренди офісу №31/12/01/2013-О, за умовами якого орендодавець здає, а орендар приймає за плату у тимчасове користування офісне приміщення, загальною площею 312,70 м2 ., що знаходиться за адресою: Київська обл.., Києво-Святошинський р-н., с. Петрівське, вул. Зоряна, 22 (а.с.22-23).

Так, на підставі акту здачі-приймання приміщення від 01.01.2013 за договором оренди офісу №31/12/01/2013-О від 31.12.2012 ТОВ «СТС-Ко» передало, а ТОВ "СА-ГА" прийняло в строкове платне користування не житлове приміщення, розташоване приміщення: Київська обл.., Києво-Святошинський р-н., с. Петрівське, вул. Зоряна, 22, загальною площею 312,70 м2 (а.с.24).

Крім цього, 22.12.2014 між ТОВ «СТС-Ко» (Орендодавець) та ТОВ "СА-ГА" (Орендар) було укладено Додаткову угоду №1 про зміну Договору оренди офісу №31/12/01/2013-О від 31.12.2012, згідно якої орендодавець здає, а орендар приймає за плату у тимчасове користування офісне приміщення, загальною площею 312,70 м2, що знаходиться за адресою: Київська обл.., Києво-Святошинський р-н., с. Петрівське, вул. Зоряна, 22. Приміщення, які передаються в оренду, знаходяться в іпотеці АТ «Укрексімбанк» згідно з Договором іпотеки від 18.12.2014 №161114Z34, посвідченим ОСОБА_3, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим номером №1261, про що орендаря повідомлено (а.с.25-27).

Також, 01.01.2016 між ТОВ «СТС-Ко» (Орендодавець) та ТОВ "СА-ГА" (Орендар) було укладено Додаткову угоду №2 про зміну Договору оренди офісу №31/12/01/2013-О від 31.12.2012, відповідно до якої викладено пункт 4.1. Договору у наступній редакції: « 4.1. Термін оренди з 01.01.2016 по 31.12.2016. Терміном дострокового припинення оренди вважається момент ініціювання АТ «Укрексімбанк» звернення стягнення на приміщення» (а.с.28).

01.01.2017 між ТОВ «СТС-Ко» (Орендодавець) та ТОВ "СА-ГА" (Орендар) було укладено Додаткову угоду №3 про зміну Договору оренди офісу №31/12/01/2013-О від 31.12.2012, відповідно до якої викладено пункт 4.1. Договору у наступній редакції: « 4.1. Термін оренди з 01.01.2017 по 31.12.2017. Терміном дострокового припинення оренди вважається момент ініціювання АТ «Укрексімбанк» звернення стягнення на приміщення» (а.с.29).

Крім цього, 01.01.2018 між ТОВ «СТС-Ко» (Орендодавець) та ТОВ "СА-ГА" (Орендар) було укладено Додаткову угоду №4 про зміну Договору оренди офісу №31/12/01/2013-О від 31.12.2012, відповідно до якої викладено пункт 4.1. Договору у наступній редакції: « 4.1. Термін оренди з 01.01.2018 по 31.12.2018 з можливістю подальшої пролонгації» (а.с.30).

Суд зазначає, що всі вищевказані документи, надані позивачем, не мають дефекту форми, змісту або походження, які у силу ч.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, спричинили б втрату первинними документами юридичної сили, та підтверджують факт здійснення господарських операцій.

Разом з тим, Комісія Головного управління ДФС у Київській області, не зважаючи на надіслане позивачем повідомлення та додані до нього документи, прийняла спірне рішення від 11.06.2018 №780420/35093668 про відмову в реєстрації податкової накладної №15 від 06.04.2018, без зазначення, як було вказано вище, мотивів неврахування поданих позивачем документів.

Суд вважає за доцільне зазначити, що відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права та підлягає застосуванню національними судами при розгляді справ.

В своїй судовій практиці Європейський суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, "Онер'їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (ToscutaandOthers v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер'їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), п. 119).

Крім того, Резолюцією Комітету Міністрів Ради Європи 77 (31) від 28.09.1977 урядам держав-членів рекомендовано керуватися у своєму праві й адміністративній практиці принципами, які наводяться у додатку до цієї резолюції.

Ці принципи застосовуються для захисту осіб, як фізичних, так і юридичних, в адміністративних процедурах відносно будь-яких індивідуальних заходів або рішень, які були прийняті в ході здійснення публічної влади і які за своїм характером безпосередньо впливають на їхні права, свободи або інтереси (адміністративні акти).

В ході реалізації цих принципів слід ураховувати належним чином вимоги щодо належного та ефективного управління, а також інтереси третіх сторін та основні публічні інтереси. У випадках, коли вимоги зумовлюють необхідність внесення змін або вилучення одного чи більше принципів у конкретних випадках або в специфічних сферах публічної адміністрації, слід докласти всіх можливих зусиль, відповідно до фундаментальних цілей цієї резолюції, для досягнення якомога вищого ступеня справедливості.

Такими принципами, згідно з Додатком до Резолюції, зокрема, є:

- право бути вислуханим, що означає, що щодо будь-якого адміністративного акта, який за своїм характером може несприятливо впливати на права, свободи або інтереси особи, така особа може пред'явити факти й аргументи та, у відповідних випадках, докази, що будуть ураховані адміністративним органом;

- виклад мотивів, що означає, що якщо адміністративний акт є таким, що за своїм характером несприятливо впливає на права, свободи або інтереси особи, така особа отримує інформацію про мотиви, на яких він ґрунтується. Інформація про мотиви зазначається в акті або передається відповідній особі, за її запитом, у письмовій формі протягом розумного строку.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що дії Комісії Головного управління ДФС у Київській області по прийняттю спірного рішення, в якому не наведені мотиви його ухвалення та не зазначені підстави неврахування наданих позивачем документів та пояснень, свідчать про порушення відповідачем як принципу належного урядування, так і принципів, закріплених в Резолюції Комітету Міністрів Ради Європи 77 (31) від 28.09.1977, свідчать про непрозорість та непередбачуваність дій відповідача, що перешкоджають можливості платника податків планувати в подальшому свою господарську діяльність.

Відповідно до положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".

Однак, під час розгляду справи відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду належних і достатніх доказів, які спростовували б твердження позивача, не навів мотивів прийняття спірного рішення та неврахування наданих позивачем Комісією Головного управління ДФС у Київській області документів, а відтак, не довів правомірності свого рішення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що враховуючи наявність у позивача передбачених чинним законодавством України документів, які свідчать про реальність проведення господарської операції між позивачем та ТОВ «Велес-Агро ЛТД», та приймаючи до уваги те, що такі документи були надані відповідачеві, останній не мав правових підстав для прийняття рішення від 11.06.2018 №780420/35093668 про відмову в реєстрації податкової накладної №15 від 06.04.2018.

За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість та необхідність задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "СА-ГА про скасування спірного рішення комісії Головного управління ДФС у Київській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, від 11.06.2018 №780420/35093668.

Щодо позовних вимог про реєстрацію податкової накладної №15 від 06.04.2018 в Єдиному реєстрі податкових накладних, суд зазначає таке.

Відповідно до пунктів 201.1, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних віднесено до обов'язків платника податків.

Натомість, наведені норми розраховані на відсутність спірних правовідносин, позаяк у випадку зупинення реєстрації податкової накладної механізм її подальшої реєстрації в ЄРПН є іншим, оскільки відповідні повноваження законодавчо покладені на Комісію ДФС України.

Згідно з пунктом 28 Порядку №117 податкова накладна/розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій:

- прийнято та набрало чинності рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі;

- набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі;

- протягом п'яти робочих днів не прийнято та/або не зареєстровано в окремому Реєстрі податкових накладних /розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі щодо платників податку, у яких обсяг постачання, зазначений в податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі в поточному місяці, з урахуванням поданих податкової накладної / розрахунку коригування на реєстрацію в Реєстрі, становить менше 30 млн. гривень;

- протягом семи робочих днів не прийнято та/або не зареєстровано в окремому Реєстрі податкових накладних /розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі щодо платників податку, у яких обсяг постачання, зазначений в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі в поточному місяці, з урахуванням поданих податкової накладної / розрахунку коригування на реєстрацію в Реєстрі, становить більше 30 млн. гривень включно.

Відповідно до пунктів 19-20 Порядку №1246 податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій:

- прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування;

- набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення);

- неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

Отже, реєстрація в ЄРПН податкової накладної, реєстрацію якої попередньо було зупинено, є повноваженням ДФС України.

Враховуючи встановлені судом обставини протиправного прийняття Комісією Головного управління ДФС у Київській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації та відсутність законодавчо закріплених перешкод для такої реєстрації, суд вважає, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є саме зобов'язання ДФС України зареєструвати в ЄРПН спірну податкову накладну.

При цьому, вирішуючи питання про належного відповідача у справі, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 6 Порядку роботи комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, затвердженого постановою КМУ від 21.02.2018 №117, до складу комісії центрального рівня включаються посадові особи ДФС.

Комісія контролюючого органу складається з голови, заступника голови, секретаря та не менше ніж семи членів (п. 7 Порядку роботи комісії).

Голова комісії центрального рівня та її персональний склад затверджується ДФС (п.8 Порядку роботи комісії).

Згідно з пунктом 26 Порядку роботи комісії матеріально-технічне та організаційне забезпечення діяльності комісії контролюючого органу здійснює орган ДФС, в якому сформована така комісія.

Таким чином, Комісія ДФС України не є окремим органом державної влади, а діє у складі ДФС України та складається з її посадових осіб.

Відповідно до частини третьої статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить органам державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їх посадовим і службовим особам, підприємствам, установам, організаціям (юридичним особам).

Отже, оскільки Комісія ДФС України не є окремим державним органом чи структурним підрозділом державного органу, належним відповідачем у справі є саме Державна фіскальна служба України, яка є роботодавцем осіб, що входять до складу Комісії.

Згідно з частиною четвертою статті 245 КАС у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Пленум Вищого адміністративного суду України в пункті 10.3 Постанови від 20.05.2013 № 7 "Про судове рішення в адміністративній справі" зазначив, що суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб'єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.

Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 № 1395/5, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов'язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб'єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб'єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб'єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Отже, у разі відсутності у суб'єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов'язання судом суб'єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

З урахуванням тієї обставини, що під час розгляду справи у суді позивачем доведено надання ним до Головного управління ДФС у Київській області всіх документів, визначених Порядком №117 як достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної в ЄРПН, та підтвердження належної форми та змісту цих документів, суд вважає, що у даному випадку у відповідача відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, у зв'язку з чим повний та ефективний захист порушеного права позивача потребує зобов'язання ДФС України здійснити реєстрацію податкової накладної №15 від 06.04.2018 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до положень статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об'єднаного Королівства (Chahal v. theUnitedKingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява N 28924/04) констатував: "50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов'язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. theUnitedKingdom), пп. 28 - 36, Series A N 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява N 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява N 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)".

У даному випадку, задоволення позовної вимоги щодо зобов'язання ДФС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну Товариства з обмеженою відповідальністю "СА-ГА" №15 від 06.04.2018, є дотриманням судом гарантій того, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що під час звернення до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1762,00 грн. згідно платіжного доручення №34 (#11) від 08.11.2018, оригінал якого міститься у матеріалах справи (а.с. 2).

Сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Київській області, оскільки спірне рішення саме комісії регіонального рівня призвело до спірних правовідносин.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

2. Скасувати рішення Комісії Головного управління ДФС у Київській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 11.06.2018 №780420/35093668 про відмову в реєстрації податкової накладної №15 від 06.04.2018.

3. Зобов'язати Державну фіскальну службу України (ідентифікаційний код: 39292197, місцезнаходження: 04053, м.Київ, Львівська площа, будинок 8) зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №15 від 06.04.2018, подану Товариством з обмеженою відповідальністю "СА-ГА" (ідентифікаційний код 35093668).

4. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СА-ГА" (ідентифікаційний код 35093668, місцезнаходження: 08141, Київська обл., Києво-Святошинський район, село Святопетрівське, вулиця Зоряна, будинок 22) судовий збір у розмірі 1762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві грн. 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (ідентифікаційний код: 39393260, місцезнаходження: 03151, м.Київ, вул.Народного Ополчення, 5-А).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Дата складення повного рішення - 11.01.2019 р.

Суддя Кушнова А.О.