Справа № 140/2493/18
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2019-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 року ЛуцькСправа № 140/2493/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ковальчука В.Д.,

при секретарі судового засідання Ткачук І.І.,

за участю представника позивача Лісового О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Центру соціально-трудової реабілітації інвалідів "Енергія-І" Волинської обласної організації Всеукраїнської організації інвалідів "Союз організацій інвалідів України" до Управління Держпраці у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Центр соціально-трудової реабілітації інвалідів "Енергія-І" Волинської обласної організації Всеукраїнської організації інвалідів "Союз організацій інвалідів України" (далі - ЦСТРІ "Енергія-І" ВОО ВОІ СОІУ, Центр) звернулося в суд з позовом до Управління Держпраці у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 22 листопада 2018 року № ВЛ 784/3/АВ/ТД-ФС.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем була проведена перевірка позивача, за результатами якої складено акт інспекційного відвідування юридичної особи від 31 жовтня 2018 року № ВЛ784/3/АВ, яким встановлено порушення позивачем вимог ч.3 ст.24 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) щодо допущення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до роботи без належного оформлення трудових відносин. Внаслідок цього на підставі зазначеного акта інспекційного відвідування відповідачем прийнято постанову від 22 листопада 2018 року № ВЛ 784/3/АВ/ТД-ФС про накладення на позивача штрафу у розмірі 223380 грн.

Позивач не погоджується з висновками згаданого акта перевірки та оскаржуваною постановою з тих підстав, що ЦСТРІ "Енергія-І" ВОО ВОІ СОІУ уклало з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 цивільно-правові договори підряду, на підставі яких останні виконували загально-будівельні роботи. Вказує на те, що інспектору праці під час перевірки надавались на підтвердження зазначеного цивільно-правові договори, акти приймання-передачі виконаних робіт, приймання-передачі матеріалів, однак останні не були взяті до уваги. На думку позивача зазначені документи свідчать про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 здійснювали підрядні роботи за цивільно-правовими договорами, самостійно здійснювали організацію своєї роботи, а не перебували з ЦСТРІ "Енергія-І" ВОО ВОІ СОІУ у трудових відносинах, про що вказали у письмових поясненнях.

За таких обставин позивач вважає, що за своїм змістом вищенаведені договори є цивільно-правовими договорами, а висновки відповідача про наявність у них ознак трудових договорів та порушення ЦСТРІ "Енергія-І" ВОО ВОІ СОІУ вимог пунктів 1, 3 статті 24 КЗпП України є помилковими. У зв'язку з цим просить оскаржувану постанову визнати протиправною та скасувати.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 14.12.2018 року відкрито провадження у справі за цим позовом та ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.1).

28 грудня 2018 року за вх. №17224/18 на адресу суду надійшов від відповідача відзив на позовну заяву від 26.12.2018 року вих. №3556/05-05, в якому відповідач позов не визнав та вважає його безпідставним (а.с.33-38). Вказує на те, що за результатами перевірки підтверджено факт допуску ЦСТРІ "Енергія-І" ВОО ВОІ СОІУ до роботи ОСОБА_3 та ОСОБА_2 без оформлення трудових договорів та повідомлення органів ДФС про прийняття працівника на роботу за встановленою формою, а тим самим порушення позивачем частини 3 статті 24 КЗпП України.

На думу відповідача факт допуску позивачем до роботи ОСОБА_3 та ОСОБА_2 без оформлення трудових договорів підтверджується наступним: ненаданням позивачем під час проведення інспекційного відвідування усіх необхідних документів, що підтверджується вимогою від 25.10.2018 року № BЛ784/3/ПД, підписаною інспектором праці ОСОБА_4 та директором Центру Мацаном О.О.; відсутністю оформленого трудового договору з ОСОБА_3 та повідомлення органів ДФС за встановленою формою про прийняття працівника на роботу на час проведення інспекційного відвідування; відсутністю оформленого трудового договору з ОСОБА_2 та повідомлення органів ДФС за встановленою формою про прийняття працівника па роботу па час проведення інспекційного відвідування; можливістю укладення цивільних договорів між Центром та громадянами ОСОБА_3, ОСОБА_2 після проведення інспекційного відвідування внаслідок відсутності їх реєстрації в будь-якому органі; невизначеність у цивільно-правових договорах, укладених з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 форми розрахунку за виконану роботу; пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 15.11.2018 року викликають сумніви та не можуть бути достатніми, належними та допустимим доказами, оскільки вони надані після проведення інспекційного відвідування, а самі особи є залежними від Центру (наприклад у виплаті заробітної плати (винагороди за роботу), не є відомим чи вони кимось відбиралися чи надавалися громадянами особисто, причини їх надання; актом інспекційного відвідування від 31.10.2018 року № ВЛ784/3/ЛВ, підписаним директором Центру без зауважень; приписом про усунення виявлених порушень від 31.10.2018 року № ВЛ 784/3/АВ/П, підписаним директором Центру Мацапом О.О.

У зв'язку з наведеним відповідач вважає, що Управлінням Держпраці у Волинській області правомірно накладено на позивача штраф згідно з абзацом 2 частини 2 статті 265 КЗпП України у розмірі 223380 грн. за порушення частини 3 статті 24 КЗпП України, а тому у задоволенні позову просить відмовити.

У відповіді на відзив на позовну заяву від 04.01.2019 року (а.с.54-58) позивач вважає, що наведені відповідачем у відзиві заперечення щодо аргументації позову підлягають відхиленню з наведених у позовній заяві підстав. Крім того, вказує на те, що позиція Управління Держпраці у Волинській області є досить суб'єктивною, так як подана без повного з'ясування всіх обставин справи, що стосується взаємовідносин ЦСТРІ "Енергія-І" ВОО ВОІ СОІУ з ОСОБА_3 та ОСОБА_2, з якими укладені цивільно-правові договори. Звертає увагу на те, що опитавши даних осіб, позивач дізнався, що при проведенні перевірки на них чинився значний психологічний тиск зі сторони осіб, які здійснювали перевірку (в тому числі присутніх працівників Національної поліції). А їх відповіді на загальні, не до кінця зрозумілі робітникам, запитання перевіряючих останні трактували на свій розсуд, умисно спотворюючи надані громадянами відповіді та зважаючи на свою професійну перевагу та обізнаність в юридичних термінах по відношенню до звичайних працівників робітничих спеціальностей. Тому вважає, що дані особи повинні бути додатково допитані як свідки по аналогічних питаннях та надати пояснення в судовому засіданні. У зв'язку з цим позивач просить розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження з викликом зазначених осіб в якості свідків у судове засідання.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 14 січня 2019 року клопотання позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження задоволено частково та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с.64-65).

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позові та у відповіді на відзив на позовну заяву, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, однак належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового розгляду. При цьому, від відповідача 05 лютого за вх. № 1712/19 на адресу суду надійшла заява про визнання позову (а.с.74).

Заслухавши пояснення представника позивача, допитавши свідка, з'ясувавши всі обставини у справі та перевіривши їх письмовими доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з таких підстав.

Судом встановлено, що на підставі направлення на проведення інспекційного відвідування від 12.10.2018 року №1353 (а.с.53) та наказу про проведення інспекційного відвідування від 12.10.2018 року №522-р (а.с.43) направлено головного державного інспектора відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління Держпраці у Волинській області ОСОБА_4 терміном 9 робочих днів з 16 по 19 жовтня 2018 року та з 22 по 26 жовтня 2018 року у ЦСТРІ "Енергія-І" ВОО ВОІ СОІУ для проведення інспекційного відвідування з метою здійснення державного контролю за додержання законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин.

25 жовтня 2018 року вищевказаним інспектором праці у присутності директора ЦСТРІ "Енергія-І" ВОО ВОІ СОІУ Мацана О.О. складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування від 25 жовтня 2018 року №ВЛ784/НП (а.с.45-46), відповідно до якого інспекційне відвідування неможливо провести у зв'язку з відсутністю документів, ведення яких передбачено законодавством про працю та які вказані у вимозі про надання документів від 25 жовтня 2018 року №ВЛ784/3/ПД.

Відповідно до зазначеної вимоги про надання документів від 25 жовтня 2018 року №ВЛ784/3/ПД директора ЦСТРІ "Енергія-І" ВОО ВОІ СОІУ Мацана О.О. зобов'язано у строк до 10 год. 00 хв. 31 жовтня 2018 року надати для проведення інспекційного відвідування наступні документи: накази про прийняття працівників за період з 01.01.2018 по 01.10.2018 року; відомості про нарахування та виплату заробітної плати за період з 01.01.2018 по 01.10.2018 року; повідомлення до ДФС по прийнятих працівників за період з 01.01.2018 по 01.10.2018 року; звіт ЄСВ за період з 01.01.2018 по 01.10.2018 року; табелі обліку робочого часу за період з 01.01.2018 по 01.10.2018 року; штатний розпис за 2018 рік; цивільно-правові угоди за період з 01.01.2016 по 01.10.2018 року (а.с.47).

31 жовтня 2018 року інспектором праці ОСОБА_4 складено акт інспекційного відвідування юридичної особи №ВЛ784/3/АВ (а.с.23-25). Як слідує з цього акта інспекційного відвідування, основним видом економічної діяльності ЦСТРІ "Енергія-І" ВОО ВОІ СОІУ є: будівництво житлових і нежитлових будівель (код 41.20). Під час інспекційного відвідування досліджувались питання оформлення трудових відносин. В акті зазначено, що за представленими документами на вимогу №ВЛ784/3/ПД від 25.10.2018 року відслідковується допуск до роботи працівників без укладення трудового договору. Відповідно до цього акта інспекційного відвідування ЦСТРІ "Енергія-І" ВОО ВОІ СОІУ порушує вимоги ч.3 ст.24 КЗпП, а саме згідно з наданими документами на вимогу №ВЛ784/3/ПД від 25.10.2018 року встановлено, що ОСОБА_2, який виконував роботи загально-будівельного характеру з липня 2016 року, був допущений до роботи без належного оформлення трудових відносин. Аналогічна ситуація склалася з ОСОБА_3, який виконував роботи загально-будівельного характеру з липня 2016 року, був допущений до роботи без належного оформлення трудових відносин.

Разом з актом інспекційного відвідування інспектором праці ОСОБА_4 складено припис про усунення виявлених порушень № ВЛ 784/3/АВ/П (а.с.48), де зазначено, що працівники допускаються до роботи без укладення трудового договору та зобов'язано директора ЦСТРІ "Енергія-І" ВОО ВОІ СОІУ Мацана О.О. в строк до 30.11.2018 року усунути виявлені порушення.

На підставі акта інспекційного відвідування від 31 жовтня 2018 року №ВЛ784/3/АВ першим заступником начальника Управління Держпраці у Волинській області Бондарчуком Ю.Т. прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 22 листопада 2018 року № ВЛ 784/3/АВ/ТД-ФС, якою накладено на ЦСТРІ "Енергія-І" ВОО ВОІ СОІУ за порушення ч.3 ст.24 КЗпП України на підставі абзацу 2 частини 2 статті 265 КЗпП України штраф у розмірі 223380 грн. (а.с.29).

Вирішуючи спірні правовідносини в частині наявності підстав для накладення на позивача штрафу уповноваженими посадовими особами відповідача та правомірність оскаржуваної постанови, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 43 Конституції України держава створює умови для здійснення громадянами права на працю. Нагляд і контроль за додержанням законодавства про працю є важливими способами захисту трудових прав працівників, гарантією забезпечення законності в трудових відносинах.

Повноваження щодо нагляду і контролю за додержанням роботодавцями законодавства про працю встановлені КЗпП України та іншими нормативно-правовими актами.

Зокрема, відповідно до ч.1 ст.259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою КМ України № 96 від 11.02.2015, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно з п.4 Положення про Головне управління (Управління) Державної служби України з питань праці в області, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України № 340 від 27.03.2015, Управління Держпраці відповідно до покладених на нього завдань здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю (пп.5); накладає у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Управління Держпраці (п.49).

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, визначена Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою КМ України № 295 від 26.04.2017 "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення затверджений постановою КМ України № 509 від 17.07.2013 (із змінами, внесеними згідно з постановою КМ України № 55 від 03.02.2016).

Відповідно до абз.2 п.2 цього Порядку штрафи можуть бути накладені на підставі акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

Штрафи мають право накладати начальники територіальних органів Держпраці та їх заступники.

Стосовно виявлених порушень законодавства про працю та зайнятість населення, які були допущені позивачем, суд враховує наступне.

Частиною 1 ст.21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно з ч.1 ст.24 цього Кодексу, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі.

Відповідно до ч.3 ст.24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На думку відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (в акті інспекційного відвідування - ОСОБА_8 та ОСОБА_9, що є опискою) виконували роботи загально-будівельного характеру з липня 2016 року та були допущені до роботи позивачем без оформлення трудових відносин.

Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Згідно зі ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік", з 1 січня 2018 року установлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 3723 гривні.

Таким чином, розмір штрафу, накладений постановою від 22 листопада 2018 року № ВЛ 784/3/АВ/ТД-ФС був розрахований так:

3723 * 30 *2 = 223380 грн., де

3723 - розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення;

30 - кратність розміру мінімальної заробітної плати;

2 - кількість працівників.

Згідно з ч.3 ст.265 КЗпП України штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

На думку суду відповідач не довів порушення позивачем вимог частини 3 статті 24 КЗпП України.

Судом встановлено, що на вимогу контролюючого органу позивач надав відповідачу цивільно-правові договори, укладені з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Крім того, позивачем надано також на підтвердження виконання зазначених договорів акти приймання-передачі виконаних робіт та акти приймання-передачі матеріально-технічних ресурсів.

Так, відповідно до цивільно-правового договору від 13 березня 2017 року, укладеного між ЦСТРІ "Енергія-І" ВОО ВОІ СОІУ (Замовник) та гр. ОСОБА_2 (Виконавець), останній зобов'язувався виконати загально-будівельні роботи терміном з 13.03.2017 року по 31.05.2017 року (а.с.7). За виконану роботу Замовник зобов'язувався сплатити Виконавцеві винагороду у розмірі 6700 грн. згідно акта-передачі робіт не пізніше 10 днів з дня прийняття Замовником роботи (п.2.1 цього договору). Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 цього договору Виконавець виконує роботу на свій ризик, самостійно організовує виконання роботи, не підлягає під дію правил внутрішнього трудового розпорядку. При цьому, Замовник забезпечує Виконавця усім необхідним для виконання роботи, передбачено цим договором.

На виконання умов цього договору складено акт приймання-передачі виконаних робіт, відповідно до якого станом на 31 травня 2017 року фактично виконані роботи з утеплення житлового будинку у АДРЕСА_1, всього на суму 6700 грн. (а.с.10).

Також з ОСОБА_2 укладено цивільно-правовий договір від 13 липня 2017 року на виконання загально-будівельних робіт терміном з 13.07.2017 року до 31.12.2017 року за аналогічних умов (а.с.8). За результатами виконання умов цього договору складено акт приймання-передачі виконаних робіт, відповідно до якого станом на 31 серпня 2017 року фактично виконані роботи з утеплення фасаду Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Ківерцівського району всього на суму 5200,00 грн. (а.с.10). А відповідно до акта приймання-передачі виконаних робіт станом на 31 грудня 2017 року фактично виконані роботи з утеплення фасаду «ЗОШ І-ІІІ ст. - гімназія» ім. С.Є. Ткача в смт. Голоби по вул. Перемоги, 1 Ковельського району всього на суму 12800,00 грн. (а.с.11). Крім того, актом приймання-передачі від 01 вересня 2017 року підтверджується факт передачі матеріально-технічних ресурсів від Замовника до Виконавця для виконання умов договору (а.с.12).

З матеріалів справи також слідує, що ЦСТРІ "Енергія-І" ВОО ВОІ СОІУ уклало цивільно-правові договори з ОСОБА_3 від 01 грудня 2017 року та від 13 березня 2017 року (а.с.13-14), відповідно до яких останній зобов'язувався надати послуги з виконання загально-будівельних робіт у встановлений цими договорами термін за обумовлену винагороду. При цьому, роботу зобов'язувався виконати на свій ризик, самостійно організувавши виконання роботи, не підлягаючи під дію правил внутрішнього трудового розпорядку, а ЦСТРІ "Енергія-І" ВОО ВОІ СОІУ, як Замовник, зобов'язувався його забезпечувати усім необхідним для виконання роботи, передбаченої цими договорами.

На виконання умов цивільно-правового договору від 13 березня 2017 року складено акт приймання-передачі виконаних робіт, відповідно до якого станом на 31 травня 2017 року ОСОБА_3 фактично виконані роботи з утеплення житлового будинку у АДРЕСА_1, всього на суму 6700,00 грн. (а.с.16). А відповідно до акта приймання-передачі виконаних робіт станом на 31 грудня 2017 року фактично виконані роботи з мурування грубок в Будинку культури у с. Велицьк Ковельського району, всього на суму 3200,00 грн. (а.с.16). Також позивачем на підтвердження цього надано акт приймання-передачі від 01 грудня 2017 року про передачі матеріально-технічних ресурсів від Замовника до Виконавця (а.с.17).

Надаючи оцінку вищезазначеним договорам, суд зазначає наступне.

Частинами 1-3 включно ст. 6 ЦК України встановлено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Відповідно до ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Згідно з ст.902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто.

У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.903 ЦК України).

Отже, основною ознакою, що відрізняє цивільно-правові відносини, що виникли на підставі договору, від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес трудової діяльності, її організація з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, де власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Виконавець, на відміну від працівника, сам організовує і виконує свою роботу.

Таким чином, у разі надання послуг не на підставі трудового договору, а відповідно до договору про надання послуг (цивільно-правового договору), трудові відносини не виникають.

З огляду на предмет укладених договорів та поняття трудового договору, не встановлення відповідачем факту щодо організації процесу трудової діяльності (внутрішнього розпорядку, оплати заробітної плати, забезпечення умов праці) аргументи відповідача про трудовий характер відносин між позивачем та вказаними особами не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду даної справи.

Крім того, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у письмових поясненнях від 15.11 2018 року зазначили, що роботи виконували на підставі укладених цивільно-правових договорів, за вільним графіком, не підпорядковувались підприємству, матеріали отримували по акті прийому-передачі, а за результатами виконаних робіт підписували акт про їх приймання-передачі та отримували винагороду (а.с.9, 15). Аналогічні пояснення ОСОБА_3 надав суду у письмовій заяві від 24.01.2019 року (а.с.69-70), а ОСОБА_2 у судовому засіданні як свідок, про що був повідомлений під розписку про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання (а.с.75).

Статтею 204 ЦК України, закріплено презумпцію правомірності правочину, яка передбачає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Цивільно-правові договори, укладені позивачем, не були визнані недійсними чи неукладеними у порядку встановленому законом.

З огляду на вищевикладене та враховуючи заяву відповідача про визнання позову, суд дійшов висновку, що доводи, зазначені Управлінням Держпраці у Волинській області в акті інспекційного відвідування від 31 жовтня 2018 року № ВЛ784/3/АВ про те, що наймані працівники фактично допущені до роботи без укладення трудового договору, чим порушено позивачем вимоги ч.3 ст. 24 КЗпП України, є безпідставними.

Відповідно, викладений в оскаржуваному рішенні висновок відповідача про вчинення позивачем фактичного допуску двох осіб до роботи без оформлення трудового договору є необґрунтованим, оскільки, чинне законодавство України не містить жодного обов'язкового припису щодо того, у яких саме випадках сторони зобов'язані укладати саме трудові договори, а в яких цивільно-правові договори (угоди) на виконання певних робіт. Отже, потенційні сторони такого зобов'язання цілком вільні у своєму виборі форми втілення власних правових відносин, своїх гарантій, а тому вони на свій розсуд вправі визначати вид майбутнього договору, що може укладатися між ними.

Враховуючи вищезазначене, з урахуванням спростованих під час судового розгляду справи порушень, викладених в акті інспекційного відвідування від 31 жовтня 2018 року № ВЛ784/3/АВ, суд дійшов висновку, що постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 22 листопада 2018 року № ВЛ 784/3/АВ/ТД-ФС підлягає визнанню протиправною та скасуванню у судовому порядку, оскільки підставою для її винесення стало помилкове трактування відповідачем цивільно-правових відносин позивача, оформлених у вигляді цивільно-правових договорів, як таких, що мають ознаки трудових, та повинні бути оформлені у вигляді трудових договорів.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача та враховуючи заяву відповідача про визнання позову, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та позов підлягає задоволенню повністю.

Частиною 1 ст.142 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі вирішення справи шляхом примирення, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу п'ятдесяти відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до ч.3 ст.7 Закону України "Про судовий збір" у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Позивачем сплачений судовий збір у розмірі 3350,70 грн., що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 30 листопада 2018 року (а.с.2).

Оскільки відповідачем визнано позовні вимоги в повному обсязі, тому позивачу з урахуванням ст.142 Кодексу адміністративного судочинства України та Закону України "Про судовий збір" слід повернути з Державного бюджету України 50 відсотків суми судового збору, сплаченого при зверненні до Волинського окружного адміністративного суду згідно з квитанцією №0.0..1 від 30 листопада 2018 року у розмірі 1675,35 грн.

Керуючись статтями 142, 243, 245, 246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22-В, ) про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 22 листопада 2018 року № ВЛ 784/3/АВ/ТД-ФС.

Повернути Центру соціально-трудової реабілітації інвалідів "Енергія-І" Волинської обласної організації Всеукраїнської організації інвалідів "Союз організацій інвалідів України" (43008, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Писаревського, будинок 3а, ) з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до Волинського окружного адміністративного суду за квитанцією №0.0..1 від 30 листопада 2018 року, що складає 1675,35 грн. (одна тисяча шістсот сімдесят п'ять гривень 35 коп.).

Оригінал квитанції №0.0..1 від 30 листопада 2018 року залишити в матеріалах справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" цього Кодексу. Апеляційна скарга може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне рішення суду буде складено 11 лютого 2019 року.

Суддя В.Д. Ковальчук