Справа № 0940/2378/18
Суддя: Микитюк Р.В.
Дата ухвалення: 2019-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" лютого 2019 р. справа № 0940/2378/18
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Микитюк Р.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) матеріали адміністративного позову Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Біо-Тек" про стягнення податкового боргу в сумі 154810,26 грн., -
ВСТАНОВИВ:
12.12.2018 Головне управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області (надалі також, - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Біо-Тек" (надалі також, - відповідач ТОВ "Біо-Тек") про стягнення заборгованості в сумі 154810,26 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що станом на 01.11.2018 сума податкового боргу відповідача, яка підлягає стягненню становить 154810,26 грн., яка складається з 148410,26 грн. - основного зобов`язання по сплаті єдиного податку з юридичних осіб та 6400,00 грн. - штрафних санкцій.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.12.2018 відкрито провадження в даній адміністративній справі. Встановлено відповідачу з дня вручення цієї ухвали п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позов.
Вказана ухвала суду про відкриття провадження отримана представником відповідача 21.12.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (а.с.27).
Відповідач скористався своїм правом на подання відзиву на адміністративний позов, який надійшов на адресу суду 14.01.2019. В даному відзиві на адміністративний позов, представник відповідача вважає, що даний позов є безпідставним та необґрунтованим, а тому просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити (а.с. 28-33).
Позивач скористався своїм правом на подання відповіді на відзив, яка надійшла на адресу суду 22.01.2019. У даній відповіді на відзив представник позивача просить позов задовольнити (а.с. 37-39).
Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.
24.07.2014 товариство з обмеженою відповідальністю "Біо-Тек" зареєстроване як юридична особа, що підтверджується копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (а.с.9-14).
Станом на 01.11.2018 сума податкового боргу відповідача, яка підлягає стягненню становить 154810,26 грн. Відповідний податковий борг зумовлений несплатою відповідачем суми єдиного податку з юридичних осіб самостійно поданої декларації та штрафної санкції, в тому числі: єдиний податок з юридичних осіб основне зобов`язання в розмірі 148410,26 грн. та штрафна санкція в сумі 6400,00 грн.
Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області на підставі пп. 191 1.1. 1.2 п.191. 1 ст. 191 , п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 та п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, у порядку ст. 86 Податкового кодексу України була проведена камеральна перевірка своєчасності сплати грошових зобов`язань по єдиному податку з юридичних осіб за період з 01.01.2018 по 03.08.2018 платника податку ТОВ "Біо-Тек".
Перевіркою встановлено порушення платником терміну сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання з єдиного податку юридичних осіб.
Посилаючись на несплату відповідачем узгоджених податкових зобов'язань у строки, визначені Податковим кодексом України, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення податкового боргу.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, суд виходить з такого.
Згідно зі статтею 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
У відповідності до пункту 15.1 статті 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
За змістом підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
При цьому, підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг визначено як суму узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Таким чином, статусу податкового боргу набуває лише узгоджена сума грошового (податкового) зобов`язання, не сплачена платником податків у визначений строк.
Згідно п. 293.1 ст. 293 Податкового кодексу України ставки єдиного податку для платників третьої групи встановлюються у відсотках до доходу.
Відповідно до вимог п.293.2 ст. 293 Податкового кодексу України фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб-підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць для другої групи платників податків єдиного податку у межах від 2 до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.
Пунктом 294.1 ст. 294 Податкового кодексу України передбачено, що податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку третьої групи є календарний квартал.
Згідно п. 294.2 ст. 294 Податкового кодексу України податковий (звітний) період починається з першого числа першого місяця податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем останнього місяця податкового (звітного) періоду. Статтею 295 Податкового кодексу України визначено, що платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.
Платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларації (ст. 300 ПК України).
Відповідно до ст. 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Згідно з пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
За правилами пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області сформовано та направлено відповідачу податкову вимогу форми "Ю" від 26.02.2018 року №1988-51 (а.с. 20).
У відзиві на позов відповідач стверджує, що податкова вимога від 26.02.2018 року №1988-51 не була йому надіслана, оскільки на зворотному боці конверта, на якому зазначено "відправлення повернуто у зв`язку із неправильно зазначено адресою одержувача" та повідомлення про вручення на якому відсутнє підтвердження отримувача.
Відповідно до Порядку направлення контролюючим органом податкових вимог платниками податків затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 №610 податкова вимога вважається належним чином врученою платнику податків (крім фізичних осіб), якщо вона надіслана за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.
Сторонами у справі доказів оскарження зазначеної податкової вимоги у встановленому законом порядку не надано.
Пунктом 87.2 ст. 87 Податкового кодексу України передбачено, що джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.
Пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Згідно п. 95.3 ст. 95 вказаного Кодексу, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Відповідно до п. 95.4. ст. 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач жодних заперечень чи доказів сплати суми податкового боргу до суду не надав.
Разом із тим, наявність у ТОВ "Біо-Тек" податкового боргу за узгодженими податковими зобов`язаннями підтверджено матеріалами справи в їх сукупності.
За таких обставин, судом визнано позовні вимоги правомірними та обґрунтованими, а позов - таким, що підлягає задоволенню.
Згідно із статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач: Головне управління ДФС в Івано-Франківській області, , вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ,76000;

відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю "Біо-Тек", , АДРЕСА_1, 77300.

Суддя Микитюк Р.В.