Справа № 423/3341/17
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року справа №423/3341/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: судді-доповідача: Міронової Г.М., суддів Геращенка І.В., Казначеєва Е.Г., за участю секретаря судового засідання - Тішевського В.В., за участю позивача ОСОБА_2, представника відповідача - Агурбаш О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Первомайської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2018 року (у повному обсязі (повний текст складено 16 листопада 2018 року в м. Сєвєродонецьку) у справі № 423/3341/17 (головуючий І інстанції суддя Є.О. Кисельова) за позовом ОСОБА_2 до Первомайської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Луганській області про визнання неправомірним рішення про застосування фінансових санкцій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі - позивач) 20.11.2017 року звернулася до суду з адміністративним позовом до Первомайської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Луганській області (далі - відповідач) про визнання неправомірними дії відповідача в частині винесення відносно неї рішення про застосування фінансових санкцій № 120005/1226 від 17.08.2015 року; скасування рішення про застосування фінансових санкцій № 120005/1226 від 17.08.2015 року та вирішення питання судових витрат (а.с. 4-5).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2018 року у справі № 423/3341/17 позовні вимоги задоволено, внаслідок чого: визнано протиправними дії Первомайської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби України щодо винесення рішення про застосування фінансових санкцій від 17.08.2015 № 120005/1226 відносно фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцяти тисяч) грн. 00 коп. Визнано протиправним та скасовано рішення Первомайської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби України про застосування фінансових санкцій від 17.08.2015 № 120005/1226 відносно фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 17000, 00 грн.

Вирішено питання судових витрат (а.с. 154-157)

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню, та просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.(а.с. 164-166)

В обгрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що постановою Попаснянського районного суду Луганської області від 24 червня 2015 року 423/528/15-п позивача, як суб'єкта господарювання, визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП та притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн. з конфіскацією тютюнових виробів загальною кількістю 503 пачки, які знаходяться на зберіганні в оперативному управлінні ГУДФС у Луганській області. Зазначена постанова ухвалена на підставі протоколу АА № 545801 від 19.05.2015 року, яким встановлений факт зберігання та реалізації тютюнових виробів населенню за готівку в кіоску «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_1 На підставі чого відповідачем винесено рішення про застосування фінансових санкцій від 17.08.2015 року № 120005/1226 відносно фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. (а.с. 165)

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги у повному обсязі.

Представник відповідача в режимі відеоконференції підтримав доводи апеляційної скарги, просив їх задовольнити в повному обсязі, а рішення скасувати.

Позивач у судовому засіданні заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Апеляційний розгляд справи здійснювався із застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України в режимі відеоконференції за приписами статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву, встановила наступне.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_2 14 жовтня 2014 року припинила підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця на підставі власного рішення, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис за № 5000610 (а.с. 140).

19 травня 2015 року співробітниками оперативного управління Головного управління Державної фіскальної служби України у Луганській області встановлено факт зберігання та реалізації тютюнових виробів населенню за готівку у кіоску "ІНФОРМАЦІЯ_1", розташованого за адресою: АДРЕСА_1, позивачем, без документів про державну реєстрацію, як суб'єкта господарювання, про що складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП (а. с. 117).

Постановою Попаснянського районного суду Луганської області від 24 червня 2015 у справі № 423/528/15-п позивача визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, та притягнуто до адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. з конфіскацією тютюнових виробів загальною кількістю 503 пачки, які знаходяться на зберіганні в оперативному управлінні Головного управління Державної фіскальної служби України у Луганській області за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вулиця Вілесова, 1 "А" (а. с. 14).

На підставі вказаного порушення прийнято рішення про застосування фінансових санкцій від 17 серпня 2015 року № 120005/1226 відносно фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. (а.с. 8-9).

Спірним питанням даної справи є правомірність винесення відповідачем рішення про застосування фінансових санкцій у відношенні позивача відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 року № 481/95 зі змінами на час спірних правовідносин (далі Закон № 481/95).

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Підпунктом 19-1.1.16 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів.

Відповідно до приписів пп. 20.1.4 п. 20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

У пункті 61.1 статті 61 Податкового кодексу України визначено, що податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Способом здійснення такого контролю є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів відповідно до підпункту 62.1.2 пункту 62.2 статті 62 кодексу.

Згідно п.п.20.1.10 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб'єктами господарювання установлених законодавством обов'язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

За правилом частини другої статті 50 Цивільного кодексу України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Інформація про державну реєстрацію фізичних осіб - підприємців є відкритою.

Відповідно до частини восьмої статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Пунктом другим частиною другою статті 55 Господарського кодексу України визначено, що суб'єктами господарювання є: громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Частиною першою статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 № 481/95 (далі - Закон № 481/95) закріплено, що імпорт, експорт і оптова торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами можуть здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності за наявності ліцензій.

Приписами частини першої статті 17 Закону № 481/95 визначено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

До суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом),- 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 грн.

З огляду на вищезазначене, суб'єктами господарювання є: громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці. Підприємництво - це, зокрема, безпосередня самостійна, систематична, на власний ризик діяльність по наданню послуг з метою отримання прибутку, яка здійснюється фізичними особами, зареєстрованими як суб'єкти підприємницької діяльності, що набувають або позбавляються статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію/припинення реєстрації підприємницької діяльності цією фізичною особою, та лише до суб'єктів господарювання можуть застосовуватися фінансові санкції у вигляді штрафів у разі порушення норм Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 № 481/95.

З огляду на зазначене, вбачається, що фінансові санкції у вигляді штрафів у разі порушення норм Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 № 481/95 можуть бути застосовані лише до суб'єктів господарювання, відомості про реєстрацію яких внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, та лише після внесення вказаних відомостей до реєстру, фізична особа набуває статусу підприємця (фізичної особи-підприємця).

В судовому засіданні доведено та підтверджено матеріалами справи, що державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 припинено за власним рішенням, про що внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань від 14.10.2014 року (а.с. 11,12).

Це свідчить про те, що з 14 жовтня 2014 року ФОП ОСОБА_2 позбавлена статусу фізичної особи-підприємця та на час прийняття Первомайською об'єднаною державною податковою інспекцією головного управління державної фіскальної служби України рішення № 120005/1226 від 17 серпня 2015 року не була суб'єктом господарювання, тому до позивача не можуть бути застосовані фінансові санкції у вигляді штрафу.

У постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 813/2113/16 провадження № К/9901/41971/18 викладена наступна правова позиція.

«Відповідно до частини 11 статті 15 Закону роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Проте податковим органом не враховано положення статті 61 Конституції України, в якій зазначається, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно відповідальність за порушення частини 2 статті 17 Закону повинна нести виключно фізична особа - підприємець».

В даному випадку фізична особа - підприємець ОСОБА_2, проте на момент перевірки та винесення спірного податкового повідомлення-рішення діяльність цієї особи вже було припинено.

До того ч. 1 ст. 61 Конституції України визначає, що «Ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення».

Частиною 1 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Крім того, відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт: невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації; завищення розміру задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу; заниження або завищення суми податкових зобов'язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки.

Зазначена норма чітко встановлює, що у разі, коли контролюючий орган діє на підставі статті 54 Податкового кодексу України (тобто, коли він зобов'язаний визначити, зокрема, суму штрафу за порушення вимог законодавства, дотримання якого ним контролюється), такий орган приймає податкове повідомлення-рішення.

Отже, з 01 січня 2011 року (від часу набрання чинності Податковим кодексом України) у контролюючих органів в розумінні Податкового кодексу України відсутні повноваження щодо прийняття інших рішень, крім податкових повідомлень-рішень, якими можуть бути визначені податкові зобов'язання.

Разом з тим, відповідачем 17.08.2015 року прийнято рішення про застосування фінансових санкцій.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 23, 33, 195, 292, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Первомайської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Луганської області- залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2018 року у справі № 423/3341/17 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 04 лютого 2019 року.

Суддя-доповідач Г.М. Міронова

Судді І.В. Геращенко

Е.Г.Казначеєв