Справа № 540/2478/18
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2019-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/2478/18

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Василяки Д.К.,

при секретарі: Собчук Є.В., за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача Токаленка В.М., представника відповідача Горішнього К.О., розглянувши за правилами спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач), у якому просить суд визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиплати йому 20.07.2018 року (в день виключення зі списків особового складу військових частин та всіх видів забезпечення) належних звільненому працівникові сум та зобов`язати Херсонський обласний військовий комісаріат нарахувати та виплатити йому суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20.07.2018 року до 16.08.2018 року.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначає, що у період з 09.02.2016 року до 20.07.2018 року він проходив військову службу у Збройних Силах України на підставі укладеного контракту. 20.07.2018 року його було звільнено з військової служби та на підставі наказу № 76 від 20.07.2018 року з 20.07.2018 року він був виключений зі списків особового складу військових частин та всіх видів забезпечення. При звільненні йому було нараховано 16928 грн. 80 коп. грошового забезпечення, проте не виплачено в день виключення зі списків особового складу військових частин та всіх видів забезпечення. Позивач вказує на те, що вказаний розрахунок він отримав лише 16.08.2018 року, тобто через 27 днів. Таким чином, ОСОБА_1 вважає, що згідно положень статей 116, 117 КЗпП України має місце затримка виплати йому належних сум, як звільненому працівникові, що є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, тобто виплати середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Позивач зазначає, що у позасудовому порядку вирішити вказане питання виявилось не можливим, та вважаючи свої права порушеними звернувся до суду за їх захистом. Просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою суду від 04 грудня 2018 року відкрите спрощене позовне провадження у даній справі, справа призначена до розгляду у судовому засіданні з викликом сторін 20 грудня 2018 року, відповідачу запропоновано надати суду відзив на позовну заяву.

Розгляд справи 20 грудня 2018 року відкладено на 17 січня 2019 року у зв`язку із перебуванням судді на лікарняному.

Не погоджуючись із заявленими позовними вимогами відповідачем 20 грудня 2018 року надано суду відзив на позовну заяву, за змістом якого відповідач вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не ґрунтуються на Законі. Пояснює, що норми законодавства про працю до спірних правовідносин не застосовуються, оскільки позивач має статус військовослужбовця. Зазначає, що проходження військової служби регулюється спеціальним законодавством. Порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Крім того, відповідач вказує на те, що питання щодо поширення норм законодавства про оплату праці на військовослужбовців розглядалося на Пленумі Верховного Суду України. Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 передбачені законодавством про працю норми її оплати і порядок вирішення спорів не поширюється на військовослужбовців та прирівняних до них осіб (рядовий і начальницький склад органів внутрішніх справ тощо). Таким чином, відповідач вважає, що законодавство про працю поширюється на військовослужбовців з особливостями передбаченими спеціальним нормативними актами, які регулюють питання військової служби, статус військовослужбовців, проходження військової служби та інші подібні питання.

Також на переконання відповідача, нормативно правовими актами допускається звільнення військовослужбовців без повного розрахунку на день звільнення. В обґрунтування зазначеного відповідач посилається на частину 3 статті 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затв. Указом Президента України від 10.12.2008р. №1153/2008, за якою особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу частини. Аналогічні по суті норми закріплені і в п. 12.8 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України № 170 від 10.04.2009 р. Відповідач зауважує на тому, що саме позивач наполягав на скорішому звільненні його з військової служби. Крім того, позивач був ознайомлений з наказом про виключення його зі списків особового складу, проти виключення зі списків особового складу не заперечував.

Крім того, відповідач вказує на те, що нормативними актами, які регулюють питання військової служби не передбачено норм, які аналогічні статтям 116, 117 КзпП України. Порядок та умови виплат грошового забезпечення військовослужбовцям регулюється Порядком виплати грошовою забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затвердженого Наказом Міністерства оборони України N 260 від 07 червня 2018 року. Згідно пункту 1 розділу XXXI Порядку грошове забезпечення у разі звільнення з військової служби виплачується: військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі грошового забезпечення, передбаченого для займаної посади з дня одержання військовою частиною наказу чи письмового повідомлення про звільнення до дня виключення наказом зі списків особового складу включно, але не більше ніж до дня здавання справ та посади (в межах установлених Міністерством оборони України строків) або до дня закінчення щорічної відпустки, яка надається після здавання справ та посади.

Відповідач зазначає, що відповідно до пункту 8 розділу 1 Порядку, грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців, грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України). Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира. Нормативно правовими актами допускається виплата грошового забезпечення на наступний місяць за минулий, які було виплачено позивачеві. Це пов`язано зі специфікою проходження військової служби, так як місце розташування підрозділу, у якому проходить військову службу відповідний військовослужбовець і зі списків особового складу якою він виключається, може не збігатися з місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні. В даному разі позивач виключався зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 , а перебував на грошовому забезпеченні Херсонського обласного військового комісаріату.

Враховуючи викладене, відповідач вважає заявлені позовні вимоги не обґрунтованими, у задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Позивач, не погоджуючись із позицією відповідача, надав суду відповідь на відзив. Зазначив, що доводи відповідача про незастосування до спірних правовідносин законодавства про працю не заслуговують на увагу, а посилання на нормативно-правові акти, за якими допускається звільнення військовослужбовців без повного розрахунку на день звільнення не містить посилань на такі. Враховуючи викладене, на задоволенні позовних вимог наполягає.

17 січня 2019 року сторони в судове засідання прибули. В судовому засіданні було оголошено перерву до 22 січня 2019 року з метою надання можливості відповідачу подати до суду витребувані документи.

В судовому засіданні 22 січня 2019 року оголошено перерву до 31 січня 2019 року.

31 січня 2019 року сторони в судове засідання прибули. Позивач та його представник підтримували заявлені позовні вимоги та просили суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та згідно відповіді на відзив та наданих в судовому засіданні пояснень.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог та просив суд відмовити у їх задоволенні, посилаючись на доводи, викладені у відповіді на відзив, та наданих у судовому засіданні пояснень.

Заслухавши думку позивача та представників сторін, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить із наступного: наказом військового комісара Олешківського районного військового комісаріату підполковника ОСОБА_2 від 20.07.2018 року №75 рядового ОСОБА_1 , механіка-радіотелефоніства відділення зв`язку та інформатизації Олешківського районного військового комісаріату Херсонської області оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 » Сухопутних військ Збройних Сил України, звільненого з військової служби в запас наказом військового комісара Херсонського обласного військового комісаріату оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 » Сухопутних військ Збройних Сил України від 18 липня 2018 року №34-РС (по особовому складу), 20 липня 2018 року виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до Олешківського районного військового комісаріату Херсонської області оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 » Сухопутних військ Збройних Сил України.

Позивач зазначає, що 20.07.2018 року при його виключенні зі списків особового складу та всіх видів забезпечення йому було нараховано та не виплачено грошове забезпечення у розмірі 16928 грн. 80 коп. Розрахунок у вказаній сумі із позивачем було проведено лише 16.08.2018 року. Тобто період затримки по день фактичного розрахунку склав 27 днів.

Відповідач, у свою чергу, зазначає, що норми КЗпП до позивача не застосовуються оскільки він є військовослужбовцем. Зазначає, що нормативно-правовими актами допускається виплата грошового забезпечення на наступний місяць, за минулий, які було виплачено позивачу.

Проте, вважаючи, що виплату даної суми відповідачем було затримано, позивач звернувся до суду із вимогою зобов`язати виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне: відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст.3 Кодексу законів про працю України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Нормами ст.116 Кодексу законів про працю України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Частиною 1 статті 117 КЗпП України зазначається, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Відповідно до п.2 Порядку №100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

На підставі викладеного, суд вважає, що оскільки нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини, відповідач при звільненні позивача повинен був сплатити належну йому суму грошового забезпечення на підставі ст.116 КЗпП України в день звільнення. При цьому, за несвоєчасність розрахунку настає відповідальність, передбачена ст.117 КЗпП України.

Таким чином, суд не приймає до уваги твердження відповідача, що військовослужбовці не перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями, а проходять службу.

Після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовця та виключення зі списків особового складу військової частини з ним має бути проведений розрахунок.

ОСОБА_1 звільнений з військової служби та виключений зі списків особового складу військової частини 20.07.18р. Водночас повний розрахунок з позивачем при звільненні проведений лише 16.08.2018.

Таким чином, факт затримки розрахунку при звільненні є беззаперечним та не заперечується відповідачем, у зв`язку з чим існують підстави для визнання бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не проведення розрахунку по належному позивачу грошовому забезпеченню 20.07.2018 року протиправною.

Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб`єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту.

З огляду на викладене, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду.

Таким чином, суд вважає за необхідне зобов`язати Херсонський обласний військовий комісаріат нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, а саме за період з 20.07.2018 по 15.08.2018 (16.08.2018 є днем фактичного розрахунку).

При цьому суд наголошує на тому, що з метою визначення середнього заробітку для обчислення суми відшкодування за несвоєчасність розрахунку, згідно п.2 Порядку № 100, беруться до уваги виплати за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата, тобто в даному випадку 2 календарні місяці роботи, що передують звільненню, а саме травень та червень 2018 року.

Відповідно до 5 Порядку № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

В силу вимог пункту 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів,які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин),а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Виходячи із наявної в матеріалах справи довідки про заробітну плату від 31.08.2018 № 6/1/589, заробітна плата позивача за останні два повних місяця роботи травень-червень 2018 року становила 7988,86*2= 15977,72 грн.

Таким чином, з урахуванням формули визначеної абз.2 п.8 Постанови №100, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 (з урахуванням відпрацьованих у травні 2018 року 20 робочих днів, у червні 2018 - 20 робочих днів) становила 15977,72/(20+20)=399,44грн.

У рішенні Конституційного Суду України від 22.02.2012 № 4-рп/2012 в справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього кодексу, установлено, що за статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Також у вказаному рішенні Конституційний Суд України дійшов до висновку, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

З урахуванням вищевикладеного, виходячи з розміру середньоденного заробітку позивача 399,44 грн та період затримки виплати одноразової грошової допомоги - 27 календарних днів, з Херсонського обласного військового комісаріату необхідно стягнути суму середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі 11184,32 грн (27 х 399.44).

Таким чином вимога позивача про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити на його користь середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні підлягає задоволенню.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на наведене, та те, що право позивача на стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку встановлено законом, позов підлягає задоволенню.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 242 КАС України негайно виконуються постанови суду про, зокрема присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

Зважаючи на відсутність документально-підтверджених судових витрат у даній адміністративній справі питання про їх розподіл судом не вирішується.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 12, 14, 77, 90, 94, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) щодо не проведення ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) повного розрахунку при звільненні.

Зобов`язати Херсонський обласний військовий комісаріат (, 73000, м. Херсон, вул. Ярослава Мудрого, 21) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20.07.2018 року по 16.08.2018 року у розмірі 11184,32 грн. (одинадцять тисяч сто вісімдесят чотири гривні тридцять дві копійки).

В частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за один місяць допустити негайне виконання рішення суду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 04 лютого 2019 р.

Суддя Василяка Д.К.

кат. 106030000