Справа № 2240/2297/18
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2019-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 2240/2297/18

Головуючий у 1-й інстанції: Михайлов О.О.

Суддя-доповідач: Загороднюк А.Г.

30 січня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Загороднюка А.Г.

суддів: Драчук Т. О.

за участю:

секретаря судового засідання: Зозулі К.Т.,

представника позивача: Локтіонової С.А.,

представників відповідача: Цапюка Р.В., Леонідова С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В :
в липні 2018 року позивач звернувся з адміністративним позовом до суду з адміністративним позовом до Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України, в якому просив : визнати протиправним та скасувати наказ начальника Азово-Чорноморського регіонального управління від 25 липня 2017 року № 203-вв про оголошення догани начальнику 4 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_1 " 3 категорії (тип Б) Бердянського прикордонного загону старшому лейтенанту Кулеші Сергію Миколайовичу; визнати причини пропущення строку звернення до суду поважними та поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду за захистом свого порушеного права.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволені позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Представник позивач в судовому засіданні заперечила проти доводів апеляційної скарги, у зв`язку з чим просила залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представники відповідача в судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, учасників судового засідання, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи, 20 квітня 2017 року між ОСОБА_1 та Азово-Чорноморським регіональним управлінням Державної прикордонної служби України укладено контракт для проходження військової служби на посадах офіцерського складу в органах Державної прикордонної служби України, строком на 5 років з 23 червня 2017 року по 22 червня 2022 року.

Відповідно до вищевказаного контракту позивач проходив службу на посаді начальника 2 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби "Бердянськ" ІІІ категорії (тип Б) 8 прикордонного загону (І категорії) Азово-Чорноморського регіонального управління (І категорії).

Наказом начальника Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України від 14 липня 2017 року № 254-ос, ОСОБА_1 переведено для проходження військової служби на посаду старшого інспектора прикордонної служби 4-го відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби "Херсон" ІІ категорії (тип А) Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України.

19 лютого 2018 року начальником відділення проходження служби особовим складом відділу кадрів Херсонського (79) прикордонного загону Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України позивача повідомлено про дострокове розірвання контракту та звільнення з військової служби за статтею 26 частиною 6 (з урахуванням частини 8) пункту "и" (у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

20 лютого 2018 року позивач звертався до начальника відділу прикордонної служби "Херсон" із рапортом про надання завірених копій, у тому числі наказів про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності з титульною сторінкою та сторінкою візування наказу, копії службової картки.

Листом від 06 березня 2018 року № 630/2287 т.в.о. начальника Херсонського прикордонного загону позивачу відмовлено у наданні документів та повідомлено, що запитувані ним документи в загоні відсутні, у повідомленні про місце їх знаходження позивачеві також відмовлено. Стосовно службової картки, позивачеві запропоновано отримати її у відділі кадрів прикордонного загону, що підтверджується копією листа від 06 березня 2018 року № 30/2287.

11 квітня 2018 року ОСОБА_1 повторно звернувся до начальника Херсонського прикордонного загону з вимогою надати завірені належним чином копії документів, що стосуються переведення військовослужбовця ОСОБА_1 до Херсонського прикордонного загону та копій наказів, які стали підставою для звільнення та виключення зі списків особового складу.

11 квітня 2018 року позивач отримав наказ керівника Херсонського (79) прикордонного загону Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України від 10 квітня 2018 року № 195-ос, яким позивача повідомлено, що з 11 квітня 2018 року він виключений зі списків особового складу прикордонного загону та всіх видів забезпечення, як звільненого з військової служби за статтею 26 частиною 6 (з урахуванням частини 8) пункту "и" (у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у запас без права носіння військової форми одягу, підстава: наказ начальника 79 прикордонного загону від 05 квітня 2018 року №192-ос.

21 червня 2018 року позивач отримав лист за підписом начальника Херсонського прикордонного загону Азово-Чорноморського регіонального управління № 30/5504 від 14 червня 2018 року в якому надано відповідь на рапорт ОСОБА_1 від 11 квітня 2018 року. У ньому також містилася копія наказу начальника Бердянського прикордонного загону від 04 липня 2018 року № 388-вв, копія наказу начальника Азово-Чорноморського регіонального управління від 25 липня 2017 року № 203-вв, копія подання про призначення від 12 липня 2017 року, витяг з протоколу засідання атестаційної комісії Азово-Чорноморського регіонального управління від 14 липня 2017 року № 254-ос, копія розпорядження начальника Азово-Чорноморського регіонального управління від 14 липня 2017 року № Т/30-2810.

Наказом начальника Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України від 25 липня 2017 року № 203-вв, що винесений за результатами проведеної 17 липня 2017 року раптової перевірки стану організації та підготовки персоналу, про притягнення до дисциплінарної відповідальності, на начальника 4 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби "Бердянськ" 3 категорії (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_1 старшого лейтенанта ОСОБА_1 (П-006666), у відповідності до статті 73 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України притягнуто до дисциплінарної відповідальності в порядку пункту "б" статті 68 цього ж статуту та оголошено дисциплінарне стягнення "догана".

Не погодившись із зазначеним наказом від 25 липня 2017 року № 203-вв, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції задовольняючи адміністративний позов виходив з того, що на час проведення перевірки позивач не був начальником 4 відділення інспекторів прикордонної служби "Бердянськ" 3 категорії (тип Б) Бердянського прикордонного загону.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначено Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" (далі - Дисциплінарний статут).

Так, статтею 45 Дисциплінарного статуту встановлено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Таким чином, підставою притягнення військовослужбовців до дисциплінарної відповідальності є невиконання (неналежного виконання) службових обов`язків, порушення військової дисципліни або громадського порядку.

Відповідно до вимог статей 1, 2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил, військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Згідно з статтею 16 Закону України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Стаття 58 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зазначає, що командир начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, корабля (підрозділу) за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу; за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини, корабля (підрозділу); за додержання принципів соціальної справедливості. Командир (начальник) відповідно до посади, яку він займає, повинен діяти самостійно і вимагати від підлеглих виконання вимог Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів.

Статтею 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначено обов`язки командира (начальника).

Відповідно до статті 84 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Згідно з статтею 83 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Статтею 68 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження в посаді; пониження військового звання на один ступінь; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; позбавлення військового звання.

Відповідно до статті 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Колегією суддів встановлено, що позивач, незважаючи на взяті на себе під час укладання контракту обов`язки, в порушення вимог статутів Збройних Сил України, вимог інших нормативно-правових актів та посадової інструкції, допустив ряд недоліків та прорахунків в роботі з підпорядкованим відділенням.

Виявлені правопорушення свідчили про неналежне виконання позивачем своїх службових обов`язків, порушення військової дисципліни, а саме: статей 11, 16 Закону України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України", пунктів 2, 3 наказу адміністрації Державної прикордонної служби України від 16 грудня 2008 року № 1050 "Про роботу з персоналом в Державній прикордонній службі України", пунктів 2, 3 наказу адміністрації Державної прикордонної служби України від 30 грудня 2015 року № 1030 "Про удосконалення роботи щодо забезпечення правопорядку та дисципліни в Державній прикордонній службі України".

Порушення вищевказаних норм виразилось в не проведенні додаткових занять з персоналом щодо профілактики та запобіганню втягування у протиправну діяльність, не використанні дисциплінарних повноважень, не здійсненні моніторингу та аналізу чинників, які спроможні негативно впливати на рівень мотивації й особистої відповідальності персоналу під час виконання завдань охорони кордону та в процесі повсякденної діяльності, не проведенні на належному рівні індивідуальної роботи з підпорядкованим персоналом, не володінні особовим складом відділення заходів плану внутрівідомчої антикорупційної програми.

Вказані порушення здійснено позивачем шляхом неналежного виконання обов`язків на посаді начальника 2 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Бердянського прикордонного загону.

25 липня 2017 року начальником Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України видано наказ "Про притягнення начальника 4 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби "Бердянськ" старшого лейтенанта ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності" та оголошення дисциплінарного стягнення "догана".

Дисциплінарне стягнення "догана" є одним із видів дисциплінарного стягнення, яке може бути застосовано за будь-яке невиконання (неналежне виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військової дисципліни або громадського порядку.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, незалежно від того, яку посаду військовослужбовець обіймає на момент виявлення правопорушення, командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Доводи представника позивача, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності пов`язано з його активною позицією щодо виявлення контрабанди суд вважає недоведеними, оскільки вони не підтверджені будь-якими доказами.

У той же час ні позивач, ні його представник не надали доказів на спростування допущених позивачем порушень, за які останнього притягнуто до відповідальності.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуваний назад прийнято відповідно до вимог статті 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з дотриманням вимог чинного законодавства, а тому підстави для його скасування відсутні.

Доводи відповідача стосовно пропуску позивачем строку звернення до суду колегія суддів не приймає, оскільки позивач неодноразово звертався з рапортами щодо надання йому копій наказів та можливості ознайомленні зі службовою карткою, але позивачу на його звернення копії документів надані не були.

Більше того, вищевказані обставини не спростовані представниками відповідача під час судового засідання.

Таким чином, зазначені позивачем підстави пропуску строку звернення до суду є поважними.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог, оскільки матеріалами справи підтверджується факт вчинення позивачем порушень вимог статутів Збройних Сил України, вимог інших нормативно-правових актів та посадової інструкції, у зв`язку з чим оскаржуваний наказ прийнятий відповідачем у межах наданих повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального права, а також враховано не всі встановлені у справі обставини, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України задовольнити повністю.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2018 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі 04 лютого 2019 року.

Головуючий Загороднюк А.Г.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.