Справа № 1740/2353/18
Суддя: Недашківська К.М.
Дата ухвалення: 2019-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

25 січня 2019 року м. Рівне №1740/2353/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Недашківської К.М., за участю: секретаря судового засідання Самкової Т.А.; представника позивача - адвоката ОСОБА_1 (ордер серії РН-276 №194 від 10 вересня 2018 року); представника відповідача - не прибув; представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головного управління ДФС у Волинській області - Ярошика Т.В. (довіреність від 07 лютого 2018 року); розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Рівненській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головного управління ДФС у Волинській області, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (далі іменується - позивач) до Головного управління ДФС у Рівненській області (далі іменується - відповідач), в якому позивач просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 29.08.2018, відповідно до якого до позивача застосовано штрафні санкції за порушення законодавства про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг в розмірі 3001 грн. 00 коп.

Заяви по суті справи.

Позовна заява обґрунтована тим, що в пункті 2.2.6 Акта перевірки, на підставі якого винесено оскаржуване рішення, вказано про проведення контрольної розрахункової операції без застосування реєстратора розрахункових операцій при продажу товару - смартфон Samsung А5 2017 р.в., SN353755/09/058479/0 / чек магазину КТС від 18.01.2018 на суму продажу 10800,27 грн. Однак, на думку позивача, це не відповідає дійсності, оскільки наказ на проведення фактичної перевірки датований 07.08.2018 (тобто через 7 місяців після начебто дати проведення контрольної розрахункової операції); направлення посадових осіб Головного управління ДФС у Волинській області на здійснення фактичної перевірки є дійсним з 08.08.2018 (тобто знову ж таки через 7 місяців після начебто дати проведення контрольної розрахункової операції). Крім того, до Акта перевірки від 15.08.2018 не було долучено, а позивачу не було пред'явлено: наказ про проведення фактичної перевірки та/або контрольної розрахункової операції у січні 2018 року; акт про проведення 18.01.2018 контрольної розрахункової операції у місті Луцьк у позивача; акт повернення товару, придбаного 18.01.2018 за результатами здійснення контрольної розрахункової операції у місті Луцьк у позивача. Смартфон Samsung А5 у відповідності до пп.20.1.11 п.20.1 ст. 20 ПК України не повертався позивачу, а також йому не здійснювалося будь-яке відшкодування його вартості. Тобто, дані обставини свідчать про те, що ніякої контрольної розрахункової операції не відбувалося.

Позивач у позовній заяві вказує також на те, що відповідно до оприлюдненого на офіційному веб-сайті Головного управління ДФС у Волинській області Звіту про надходження та використання коштів загального фонду (форма №2д, №2м) за І квартал 2018 року та Звіту про надходження та використання коштів, отриманих як плата за послуги (форма №4-Ід, №4-їм) за І квартал 2018 року за перший квартал 2018 року, податковим органом Головного управління ДФС у Волинській області не виділялися та не використовувалися грошові кошти на заходи щодо здійснення контрольних розрахункових операцій. Тому, відповідно до позиції позивача, доказів проведення контрольної розрахункової операції уповноваженими посадовими особами податкового органу у відповідача немає.

Щодо застосування штрафної (фінансової) санкції в розмірі 3000 грн., то позивач вказує, що проведення фактичної перевірки здійснено з порушенням чинного законодавства, а відповідно рішення прийняті за наслідками такої перевірки є протиправними. Наказ №2889 від 07.08.2018 складений з порушенням вимог ПК України, а саме в тексті наказу та направленнях не зазначено чітких підстав для проведення фактичної перевірки, зокрема: джерело отриманої інформації, яка саме інформація отримана податковим органом для проведення фактичної перевірки та про які можливі порушення законодавства, контроль за яким покладено на органи державної податкової служби, а також якої саме звітності не було подано позивачем або було подано з нульовим показником. Щодо суті порушення, то воно зведено до того, що позивачем начебто не оприбутковано у касі готівку в сумі 600,00 грн. в книзі обліку розрахункових операцій, за що застосовано штрафну фінансову) санкцію в п'ятикратному розмірі не оприбуткованої суми (600*5=3000 грн.). Однак, позивач вказує, що, як вбачається з матеріалів перевірки, записи до книги обліку розрахункових операцій даних звіту були несвоєчасно внесені, а зокрема одразу на наступний день о 8 год. 20 хв. 08.11.2017 за 07.11.2017. Але сума в розмірі 600 грн. була в повній мірі оприбуткована (одразу на наступний день 08.11.2017), що не заперечується податковим органом під час перевірки. Несвоєчасність запису у книгу ОРО відомостей про рух готівки за спірний період при фактичному оприбуткуванні зазначеної суми є підставою лише для висновку про порушення позивачем порядку ведення книги ОРО, а не про неналежний облік надходження коштів за вказаний період та ухилення позивача від оподаткування зазначеної суми. Таким чином, позивач вважає, що податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Відзив на позовну заяву обґрунтовано тим, що позивачем було допущено посадових осіб Головного управління ДФС у Волинській області до проведення фактичної перевірки на підставі наказу, тому це нівелює правові наслідки можливих процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні та проведенні податкової перевірки та задоволення позову не призводить до відновлення порушених прав платника податків. Позивачем не забезпечено застосування реєстратора розрахункових операцій при продажу технічно складної побутової техніки, не видано покупцю фіскального чека на суму покупки, не забезпечено своєчасного у день фактичного надходження та в повній сумі оприбуткування готівкових коштів у книзі ОРО, чим порушено вимоги пунктів 1, 2, 9, 13 статті 13 Закону України від 06.07.1995 № 265/95 «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а також пунктів 2.2, 2.6 гл. ІІ постанови Правління НБУ від 15.12.2014 №637 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні». На виконання Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій» затверджено Перелік груп технічно складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні, в цілях застосування реєстраторів розрахункових операцій. В ньому, зокрема, зазначено, що до технічно складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні, в цілях застосування реєстраторів розрахункових операцій включається група 8517 Телефонні апарати, включаючи апарати телефонні для сотових мереж зв'язку та інших бездротових мереж зв'язку; інша апаратура для передачі або приймання голосу, зображень та іншої інформації, включаючи апаратуру для комунікації в мережі дротового або бездротового зв'язку (наприклад, в локальній або глобальній мережі зв'язку). Однак, позивач не видав на вказану операцію по придбанню телефона на суму 10800 грн. фіскальний чек.

Щодо несвоєчасного оприбуткування готівки, то фіскальний орган вказує, що під «оприбуткуванням готівки» в касі підприємства у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО розуміється своєчасне (у день одержання готівкових коштів) здійснення обліку таких коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО, то нездійснення відповідних записів у книзі обліку розрахункових операцій згідно із Z-звітом у день одержання готівкових коштів у порядку, є неоприбуткуванням готівки в касі. Дане порушення було встановлено перевіряючими, то відповідач вважає податкове повідомлення-рішення правомірним та обґрунтованим.

У відповіді на відзив позивач вказав, що підставою для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення є порушення, які були допущені податковим органом вже в ході проведення перевірки, а також недостовірна інформація, яка була наведена контролюючим органом у акті перевірки, а не підстави проведення самої перевірки, як на те наголошує фіскальний орган. Крім того, відповідачем не спростовано інформації щодо того, що в дійсності ніякої контрольної розрахункової операції 18.01.2018 у магазині позивача не відбувалося.

Відповідач у запереченнях зазначив, що лише на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення. Окремі дефекти оформлення наказу про призначення податкової перевірки, зокрема відсутність або неповнота посилань на конкретні пункти чинного законодавства, не повинні розглядатися як підстава для визнання спірного наказу протиправним. Невидача покупцю розрахункового документу підтверджується реєстром фіскальних чеків РРО. Тому, підстав для задоволення позову немає.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача, - Головне управління ДФС у Волинській області подало пояснення на позовну заяву, де вказало, що підставою для проведення фактичної перевірки було подання з нульовими показниками фіскальних звітних чеків, а саме: №120 від 03.01.2018, №263 від 28.05.2018, №317 від 21.07.2018. Крім того, позивачу було вручено наказ на перевірку та направлення. Тому, відповідно до позиції фіскального органу, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень. Під час перевірки було встановлено порушення законодавства, а саме: не видано відповідний розрахунковий документ на суму покупки; не забезпечено щоденний друк фіскального звітного чека; не забезпечено своєчасності та в повній сумі оприбуткування готівкових коштів в сумі 600 грн. Тому, третя особа просить суд в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 17.09.2018 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 16.10.2018до участі у справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головне управління ДФС у Волинській області.

Ухвалою суду від 13.11.2018, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, продовжено підготовче провадження строком на 30 днів та оголошено перерву до 06.12.2018.

Ухвалою суду від 06.12.2018 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 22.01.2019.

Ухвалою суду від 22.01.2019, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, оголошено перерву до 25.01.2019.

Відповідно до статей 243 та 250 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 25.01.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з'ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд

В С Т А Н О В И В:

Керівником Головного управління ДФС у Волинській області винесено наказ від 07.08.2018 №2889 «Про проведення перевірки», відповідно до якого вирішено провести фактичну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, у магазині за адресою: м. Луцьк, вул. лесі Українки, 33, з питань дотримання вимог податкового законодавства та законів у сфері торгівлі, протягом 10 діб, починаючи з 08.08.2018. З наказом про проведення перевірки ознайомлений керуючий магазином ОСОБА_4 (10.08.2018 об 11:56) (а.с. 88).

Головним управлінням ДФС у Волинській області також оформлені направлення на перевірку від 07.08.2018 №003575 та №003576, з якими уповноважену особу - керуючого магазину ознайомлено перед початком проведення фактичної перевірки (а.с. 89).

За результатами фактичної перевірки Головним управлінням ДФС у Волинській області складено Акт (довідка) фактичної перевірки від 15.08.2018 №001493 (далі іменується - Акт перевірки), на підставі якого Головним управлінням ДФС у Рівненській області винесено податкове повідомлення-рішення від 29.08.2018 № (далі іменується - ППР №) про застосування штрафних санкцій у розмірі 3001 грн. 00 коп. (а.с. 12).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу оскаржуваного рішення - ППР №, на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку; суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуване ППР № про визначення суми штрафних санкцій у загальному розмірі 3001 грн. 00 коп. стосується двох порушень (епізодів):

1) встановлено порушення платником податків пунктів 1, 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995 (далі іменується - Закон України №265/95-ВР), а саме: не проведення розрахункових операцій через РРО на суму 10800 грн. 27 коп.; відповідальність передбачена пунктом 1 статті 17 Закону України №265/95-ВР, у разі встановлення протягом календарного року в ході перевірки факту не проведення розрахункових операцій через РРО з фіскальним режимом роботи до суб'єкта господарювання застосовуються фінансові санкції за вчинення вперше - 01 грн. 00 коп.; сума штрафних (фінансових санкцій) становить 01 грн. 00 коп.;

2) встановлено порушення платником податків пунктів 2.2, 2.6 Постанови Національного банку України «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні (Типові форми №№КО-1, КО-2, КО-3, КО-4, КО-5)» №637 від 15.12.2004 (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 р. за №40/10320) (далі іменується - Положення №637) (чинне на момент вчинення правопорушення), а саме: не забезпечено своєчасне (у день їх надходження) та в повній сумі оприбуткування готівкових коштів в мусі 600 грн. 00 коп. в книзі обліку розрахункових операцій; відповідальність передбачена абзацом 3 статті 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» №436/95 від 12.06.1995 (далі іменується - Указ №436/95), а саме: за не оприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касі готівки застосовується фінансова санкція у вигляді штрафу в п'ятикратному розмірі не оприбуткованої суми, тобто 3000 грн. 00 коп. (600 грн. 00 коп. х 5); сума штрафних (фінансових санкцій) санкцій становить 3000 грн. 00 коп.

Щодо епізоду про порушення платником податків пунктів 1, 2 статті 3 Закону України №265/95-ВР, а саме: не проведення розрахункових операцій через РРО на суму 10800 грн. 27 коп., за що застосовано штрафні санкції у розмірі 01 грн. 00 коп., суд зазначає наступне.

В Акті перевірки вказано, що платником податків не забезпечено застосування РРО при продажу технічно-складної техніки - телефону «смартфон» Samsung «А5 2017»; згідно чека магазину «КТС» (м. Луцьк, вул. Лесі Українки, 33) реалізовано телефон за ціною 10800 грн. 27 коп. (а.с. 94).

При чому, Акт перевірки містить записи у графі 2.2.6 «проведення контрольної розрахункової операції без застосування реєстратора розрахункових операцій». Тобто, зі змісту Акта перевірки вбачається, що фіскальним органом було проведено контрольну розрахункову операцію.

Відповідно до пункту 75.1. статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (підпункт 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України).

Відповідно до пункту 80.4. статті 80 ПК України, перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

За правилами підпункту 20.1.10 пункту 20.1. статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право: здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб'єктами господарювання установлених законодавством обов'язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Також суд зазначає, що проведення контрольних розрахункових операцій передбачено і підпунктом 20.1.11. пункту 20.1 статті 20 ПК України, відповідно до якого контролюючі органи мають право проводити контрольні розрахункові операції до початку перевірки платника податків щодо дотримання ним порядку проведення готівкових розрахунків та застосування реєстраторів розрахункових операцій. Товари, отримані службовими (посадовими) особами контролюючих органів під час проведення контрольної розрахункової операції, підлягають поверненню платнику податків у непошкодженому вигляді. У разі неможливості повернення такого товару відшкодування витрат здійснюється відповідно до законодавства з питань захисту прав споживачів.

З наведених норм вбачається, що фіскальний орган наділений повноваженнями проводити контрольні розрахункові операції перед початком фактичної перевірки. Проте, порядок проведення контрольної розрахункової операції має свої особливості та має відбуватися у порядку та у спосіб, визначені законодавством.

Судом встановлено, що фактична перевірка платника податків відбувалася 15.08.2018, разом з тим, фіскальний орган вказує на проведення контрольної розрахункової операції 18.01.2018 з купівлі телефону на суму 10800 грн. 27 коп.

Проте, в ході судового розгляду відповідачем не надано суду доказів здійснення саме контрольної розрахункової операції, зокрема: не надано доказів того, яка саме посадова особа фіскального органу здійснила контрольну розрахункову операцію; не надано акту повернення товару позивачу, за результатами такої контрольної розрахункової закупки; не надано акту отримання та повернення грошових коштів для здійснення контрольної розрахункової операції у позивача.

На адвокатський запит від 12.09.2018 Головним управлінням ДФС у Волинській області надано відповідь від 18.09.2018 (а.с. 52), де зазначалося, що за період з 17.01.2018 по 19.01.2018 працівниками ГУ ДФС у Волинській області контрольні розрахункові операції в м. Луцьку не проводились; за період з 17.01.2018 по 19.01.2018 для здійснення контрольних розрахункових операцій грошові кошти з бюджетних асигнувань не виділялися; за період з 17.01.2018 по 19.01.2018 працівниками ГУ ДФС у Волинській області акти про проведення контрольних розрахункових операцій в м. Луцьку не складалися; за період з 17.01.2018 по 19.01.2018 працівниками ГУ ДФС у Волинській області акти повернення товарів суб'єктам господарювання в м. Луцьку не складалися.

Таким чином, судом встановлено, що контрольної розрахункової операції щодо реалізації технічно-складної техніки - телефону «смартфон» Samsung «А5 2017» згідно чека магазину «КТС» (м. Луцьк, вул. Лесі Українки, 33) за ціною 10800 грн. 27 коп., не було.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 3 Закону України №265/95-ВР, суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов'язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 9 Закону України №265/95-ВР, реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються: при продажу товарів (крім технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту) (наданні послуг) фізичними особами - підприємцями, які відносяться відповідно до Податкового кодексу України до груп платників єдиного податку, що не застосовують реєстратори розрахункових операцій.

За правилами пункту 1 частини 1 статті 17 Закону України №265/95-ВР, за порушення вимог цього Закону до суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення протягом календарного року в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невідповідності у юридичних осіб на місці проведення розрахунків суми готівкових коштів сумі коштів, зазначеній у денному звіті, більше ніж на 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, а в разі використання юридичною особою розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня; нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об'єкті такого суб'єкта господарювання: вчинене вперше - 1 гривня.

Суд зазначає, що підстав для притягнення позивача до відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 01 грн. 00 коп. в порядку пункту 1 частини 1 статті 17 Закону України №265/95-ВР не було, оскільки під час проведення фактичної перевірки чи перед її початком фіскальним органом не здійснювалася саме контрольна розрахункова операція у порядку та спосіб, встановлені нормами чинного законодавства, яка могла б свідчити про факт порушення платником податків норм Закону.

Відтак, оскаржуване ППР № підлягає скасуванню в частині визначення суми штрафних (фінансових санкцій) у розмірі 01 грн. 00 коп.

Щодо епізоду про порушення платником податків Положення №637 та застосування до нього штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 3000 грн. 00 коп., суд зазначає наступне.

Відповідно до пунктів 1-7 частини 1 статті 3 Закону України №265/95-ВР, суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані:

1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;

2) видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов'язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції;

3) застосовувати реєстратори розрахункових операцій, що включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, з додержанням встановленого порядку їх застосування;

4) забезпечувати цілісність пломб реєстратора розрахункових операцій та незмінність його конструкції та програмного забезпечення;

5) у разі незастосування реєстраторів розрахункових операцій у випадках, визначених цим Законом, проводити розрахунки з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки з додержанням встановленого порядку їх ведення, крім випадків, коли ведеться облік через електронні системи прийняття ставок, що контролюються у режимі реального часу центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів;

6) забезпечувати зберігання використаних книг обліку розрахункових операцій та розрахункових книжок протягом трьох років після їх закінчення;

7) подавати до органів доходів і зборів звітність, пов'язану із застосуванням реєстратора розрахункових операцій та розрахункових книжок, не пізніше 15 числа наступного за звітним місяця у разі, якщо цим пунктом не передбачено подання інформації по дротових або бездротових каналах зв'язку.

За правилами пункту 1.2 Положення №637, оприбуткування готівки - проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Пунктом 2.6. Положення №637 встановлено, що уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Підприємствам, яким Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» надано право проводити розрахунки готівкою із споживачами без використання РРО та РК і специфіка функціонування яких унеможливлює оформлення ними кожної операції касовим ордером (продаж проїзних і перевізних документів; білетів державних лотерей; квитків на відвідування культурно-спортивних і видовищних закладів тощо), дозволяється оприбутковувати готівку наприкінці робочого дня за сукупністю операцій у цілому за робочий день з оформленням касовими документами і відображенням у відповідній книзі обліку.

Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Відповідно до абзацу 3 статті 1 Указу №436/95, у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу: за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Аналіз даної норми свідчить про те, що фінансові санкції у вигляді штрафу застосовуються у випадках: 1) неповного оприбуткування готівки; 2) несвоєчасного оприбуткування готівки; 3) неповного та несвоєчасного оприбуткування готівки.

Відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження вимог щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування» №199 від 18.02.2002 (далі іменується - Постанова №199), Z-звіт - денний звіт з обнуленням інформації в оперативній пам'яті та занесенням її до фіскальної пам'яті реєстратора.

Формування Z-звіту повинно виконуватися у такій послідовності: друкування фіскального звітного чека і занесення інформації до фіскальної пам'яті; обнулення регістрів денних підсумків оперативної пам'яті; друкування інформації, що підтверджує обнулення регістрів денних підсумків оперативної пам'яті та дійсність фіскального звітного чека (пункт 13 Постанови №199).

За правилами пункту 3 Наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження порядків щодо реєстрації реєстраторів розрахункових операцій та книг обліку розрахункових операцій» №547 від 14.06.2016 (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05 липня 2016 р. за №918/29048) (далі іменується - Наказ №547), Z-звіт - денний звіт з обнуленням інформації в оперативній пам'яті та занесенням її до фіскальної пам'яті РРО.

Отже, під оприбуткуванням готівки в касі, у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО, розуміється своєчасне (у день одержання готівкових коштів) здійснення обліку таких коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій (КОРО), на підставі фіскальних звітних чеків РРО.

Нездійснення записів у КОРО згідно з Z-звітом у день одержання готівкових коштів є не оприбуткуванням готівки в касі.

Судом встановлено, що позивачем здійснено записи до КОРО згідно даних Z-звіту несвоєчасно: розрахункова операція здійснена 07.11.2017 на суму 600 грн. 00 коп.; Z-звіт (денний) сформовано 08.11.2017; внесено до КОРО 08.11.2017 (а.с. 143-145).

Позивач не заперечує вказаний факт, проте зазначає, що сума в розмірі 600 грн. 00 коп. була в повній мірі оприбуткована одразу ж на наступний день - 08.11.2017 після здійснення розрахункової операції - 07.11.2017, а відтак жодного факту ухилення від оподаткування з боку платника податків не було.

Суд відхиляє такі доводи позивача та зазначає, що дії по роздрукуванню Z-звіту у день наступний за днем здійснення розрахункової операції та внесення даних Z-звіту до КОРО, містять ознаки правопорушення, що визначене абзацом 3 статті 1 Указу №436/95, оскільки такі дії повинні вчинятися платником податків саме у день одержання готівкових коштів, а не на наступний день.

За змістом пункту 2 Вимог щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2002 року № 199 (далі - Вимоги), зміна - період роботи реєстратора від реєстрації першої розрахункової операції після виконання Z-звіту до виконання наступного Z-звіту; Z-звіт - це денний звіт з обнуленням інформації в оперативній пам'яті та занесенням її до фіскальної пам'яті РРО.

Відповідно до пункту 7 Постанови №199, усі режими роботи РРО повинні блокуватися, зокрема, у разі перевищення максимальної тривалості зміни. Максимальна тривалість зміни не повинна перевищувати 24 години.

Таким чином, аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що оскільки календарний день (доба) налічує 24 години, тобто день триває з 0 годин 00 хвилин до 24 годин 00 хвилин, при щоденній роботі з РРО Z-звіт необхідно виконувати щодня по закінченні робочої зміни, але не пізніше 24 години цього дня.

Отже, у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних РК) та відображення на їх підставі готівки у КОРО. Невиконання будь-якої із цих дій є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке встановлена відповідальність (абзац третій статті 1 Указу №436/95).

Даної вимоги платник податків не дотримався, а відтак має нести відповідальність за вчинення порушення у вигляді штрафу у розмірі 3000 грн. 00 коп. (600 грн. 00 коп. х 5).

Правові позиції щодо застосуванням норм матеріального права з даного питання неодноразово викладені в постановах Верховного Суду, зокрема, від 26.12.2018 у справі №2а-15085/10/0470 (адміністративне провадження №К/9901/5611/18), від 20.12.2018 у справі №823/1531/16 (адміністративне провадження №К/9901/37641/18), від 17.12.2018 у справі №810/3811/17 (адміністративне провадження №К/9901/58036/18).

Відтак, оскаржуване ППР № в частині визначення штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 3000 грн. 00 коп. є правомірним та таким, що не підлягає скасуванню в цій частині.

Суд також зазначає, що в обґрунтування позову платник податків посилається на порушення фіскальним органом норм законодавства щодо призначення та проведення фактичної перевірки, що на його переконання є підставою для скасування оскаржуваного ППР №.

Суд відхиляє такі доводи позивача та зазначає наступне.

Згідно пункту 80.1 статті 80 ПК України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

За приписами підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин, зокрема, у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Водночас суд зазначає, що допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу (підпункт 80.5 статті 80 ПК України).

Згідно пункту 81.1 статті 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється (абзац 6 пункту 81.1 статті 81 ПК України).

Отже, платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової (фактичної) перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб органу податкової служби до такої перевірки.

Судом встановлено, що позивач допустив ревізорів фіскального органу до проведення фактичної перевірки. Наказ про проведення фактичної перевірки від 07.08.2018 №2889 чи дії фіскального органу щодо проведення фактичної перевірки позивачем не оскаржувалися.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову та скасування оскаржуваного ППР № в частині застосування суми штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 01 грн. 00 коп.

За правилами частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При зверненні до суду з позовною заявою позивачем сплачена сума судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп. відповідно до платіжного доручення від 10.09.2018 №1816. Таким чином, у зв'язку з частковим задоволенням позовних вимог, на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 00 грн. 21 коп.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1) до Головного управління ДФС у Рівненській області (33023, місто Рівне, вулиця Відінська, 12; ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головного управління ДФС у Волинській області (43010, місто Луцьк, Київський майдан, 4; ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області від 29 серпня 2018 року № в частині застосування суми штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 01 грн. 00 коп.

Позовну вимогу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області від 29 серпня 2018 року № в частині застосування суми штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 3000 грн. 00 коп. - залишити без задоволення.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) суму судового збору у розмірі 00 (нуль) грн. 21 (двадцять одна) коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Головного управління ДФС у Рівненській області ().

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 04 лютого 2019 року.

Суддя Недашківська К.М.