Справа № 522/24463/17
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2019-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2019 р.м.ОдесаСправа № 522/24463/17

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції: Загороднюк В.І.
П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про зупинення виконання постанови, визнання неправомірною та скасування постанови,-

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

В грудні 2017 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області звернулось до суду з позовом до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, в якому просить суд:

- зупинити виконання постанови від 23.11.2017 року ВП № 54530033 про стягнення виконавчого збору у розмірі 12 800 гривень;

- визнати неправомірною та скасувати постанову від 23.11.2017 року ВП № 54530033 про стягнення виконавчого збору з Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області у розмірі 12 800 гривень.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20 вересня 2018 року позов Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про зупинення виконання постанови, визнання неправомірною та скасування постанови - задоволено. Зупинено виконання постанови відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 23.11.2017 року ВП № 54530033 про стягнення виконавчого збору у розмірі 12 800 гривень. Визнано неправомірною та скасовано постанову від 23.11.2017 року ВП № 54530033 про стягнення виконавчого збору з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у розмірі 12 800 гривень.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог. Апелянт вважає, що судом першої інстанції при вирішенні справи було порушено норми матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Згідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА :

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 17.05.2017 року у справі № 522/7853/17 зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області вчинити дії щодо перерахунку та підвищення пенсії ОСОБА_2 шляхом здійснення її перерахунку та виплату, в тому числі донарахованих сум за минулий час, з 24.09.2013 року з включенням до складу (розміру) грошового забезпечення, з якого призначається (обчисляється) пенсія, грошової допомоги для оздоровлення в загальному розмірі 8307 грн., матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в загальному розмірі 5481,56 грн., щомісячної додаткової грошової винагороди в загальному розмірі 5481,59 грн., винагороди за тривалість безперервної військової служби в розмірі 1072,50 грн., індексації в загальному розмірі 2625,57 грн., грошової премії відповідно до статтям Дисциплінарного статуту ЗСУ в загальному розмірі 6853,50 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням у справі № 522/7853/17 ГУПФ України в Одеській області була подана апеляційна скарга, яка ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 20.07.2017 року залишена без задоволення.

17.08.2017 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 522/7853/17, виданого 09.08.2017 року Приморським районним судом м. Одеси.

Постанова про відкриття виконавчого провадження направлена боржнику.

12.09.2017 року до відділу надійшов лист Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 31.08.2017 року яким повідомлено, що на підставі постанови Приморського районного суду м. Одеси від 17.05.2017 року - ОСОБА_2 нараховано доплату по перерахунку за період з 24.09.2013 року по 31.08.2017 року в сумі 37423,92 грн. за винятком податку на доходи фізичних осіб та військового збору в сумі 327,14 грн., яку буде перераховано на його картковий рахунок разом з пенсією у вересні поточного року.

21.11.2017 року до відділу надійшла довідка про здійснення виплати на виконання постанови Приморського районного суду м. Одеси.

23.11.2017 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з фактичним виконанням судового рішення, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

23.11.2017 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області винесена постанова ВП № 54530033 про стягнення виконавчого збору в розмірі 12800 грн.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Приписами частини 1 статті 5 Закону України №1404-VIII передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно пункту 1 частини 1 статті 26 Закону України №1404-VIII встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частина 1 статті 27 Закону України №1404-VIII визначає, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Аналізуючи норми вищенаведеного законодавства з примусового виконання судових рішень, суд апеляційної інстанції робить висновок, що примусове виконання судового рішення розпочинається з моменту прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження, якщо інше не передбачено законом. Під час вчинення виконавчих дій виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначається про стягнення виконавчого збору.

При цьому, норми статті 27 вказаного Закону містять вичерпний перелік підстав та умови, за якими виконавчий збір не стягується, зокрема, визначено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, за умови, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Позивач наданим йому правом не скористався, до закінчення строку, наданого для добровільного виконання виконавчого листа, до державного виконавця із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення не звертався.

Колегія суддів зазначає, що виконавчий збір за своєю правовою природою не є санкцією, що застосовується за невиконання рішення суду. Виконавчий збір є платою за вчинення дій, пов'язаних з примусовим виконанням виконавчого документу, що здійснюються органами державної виконавчої служби, тобто є державним збором (платою) за таку процедуру. Навіть, наявність об'єктивних перешкод, що призвели до неможливості виконання рішення суду у добровільному порядку, не можуть розцінюватися як підстави для звільнення від сплати виконавчого збору.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справі №820/5807/16, від 19 квітня 2018 року у справі №825/739/17.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов'язується з початком примусового виконання, яке виконавець розпочинає на підставі виконавчого документа. Відтак одночасно з відкриттям виконавчого провадження виконавець повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору.

Посилання апелянта на не вчинення виконавцем жодних дій спрямованих на примусове виконання судового рішення, які визначені в статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, колегія суддів вважає помилковими, оскільки цією нормою визначені заходи примусового виконання рішень, а не обставини за яких боржник може бути звільнений від сплати виконавчого збору.

Колегія суддів зазначає, що аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/7637/17 (ЄДРСР № 76698391).

Відповідно до вимог ст.242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права, внаслідок неповного з'ясування обставин, які мають значення для справи, тому відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.317 КАС України, апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржуване судове рішення - скасуванню з прийняттям нового рішення.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області - задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 вересня 2018 року - скасувати.

Прийняти у справі №522/24463/17 нову постанову, якою у задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про зупинення виконання постанови, визнання неправомірною та скасування постанови - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Кравченко К.В. Вербицька Н. В.