Справа № 821/826/18
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2019-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 р.м.ОдесаСправа № 821/826/18

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Осіпова Ю.В.,

при секретарі Жигайлової О.Е.,

за участю представників апелянта ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м.Севастополі на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 23 травня 2018 року, ухвалене у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження у м.Херсоні по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Строй Мир» до Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м.Севастополі про визнання протиправним та скасування рішення митного органу про коригування митної вартості товарів

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Строй Мир» звернулись до суду з адміністративним позовом до відповідача в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення митного органу про коригування митної вартості товарів від 16.04.2018 р. № UA508070/2018/000034/2.

В обґрунтування позову зазначалось, що митницею безпідставно застосовано другорядний метод визначення митної вартості товарів у спірному Рішенні про коригування митної вартості товарів, оскільки надані декларантом при митному оформленні документи підтверджували числове значення митної вартості товарів за ціною договору та не містили розбіжностей. Митний орган не навів доказів того, що документи подані декларантом є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 23 травня 2018 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Доводами апеляційної скарги зазначено, що за результатами перевірки правильності визначення митної вартості відповідно до Митного кодексу України, митним органом було встановлено наявність невідповідностей, а саме: заявлена декларантом митна вартість партії товару на умовах СІF Чорноморськ складає 2071,52 дол. США (1,07 дол. США/шт.) та є меншою, ніж прямі витрати на виробництво та доставку товару.

Відзив на апеляційну скаргу позивачем до суду не надано.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, 09.01.2018 р. між продавцем компанією ZHONGSHAN LINK-PLUS ELECTRIC APPLIANCES CO., LTD (Китай) та покупцем ТОВ "Строй Мир" укладено контракт № CH-UA-18/01/09, відповідно до якого продавець зобов'язується на умовах CIF - Одеса/Чорноморськ/Южний (Україна) продати, а покупець оплатити та прийняти "Товар" - побутову техніку та запчастини до неї в номенклатурі, кількості та по ціні згідно супровідними документами.

Відповідно до умов вказаного контракту позивач отримав блендери торгової марки Smart, на загальну суму 2071,52 дол. США.

Для здійснення митного оформлення товару поставленого за вказаним контрактом, позивачем через представника ФОП ОСОБА_4 до сектору митного оформлення митного поста "Херсон-центральний " Херсонської митниці ДФС 16.04.2018 р. було подано митну декларацію № UA508070/2017/000401, відповідно до якої митна вартість товару визначена позивачем за ціною контракту - 2071,52 дол. США.

Разом із митною декларацією, позивачем до митного оформлення подано наступні документи: пакувальний лист без номеру від 03.02.2018 р., рахунок-фактура (інвойс) №1712LBN002 від 03.02.2018 р., коносамент № SXE18020045 від 12.02.2018 р., автотранспортну накладну № 814 від 15.04.2018 р., доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 2 від 09.01.2018 р., зовнішньоекономічний договір від 09.01.2018 р. № CH-UA-18/01/09, договір про надання послуг митного брокера від 01.02.2018 р. № 01/02/18, технічна характеристика на товар від 31.01.2018 р.

При здійсненні перевірки вказаної митної декларації за допомогою автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (далі - АСАУР) виявлено ризики, а саме - сформовано перелік попереджень щодо декларанта та обов'язкових митних процедур, які полягали у ретельному опрацюванні поданих документів для оцінки наявності підстав для запиту додаткових документів відповідно до частин 3 та 4 ст.53 МК України стосовно даного товару.

Так, за результатами перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної декларації товарів, було встановлено наявність невідповідностей, а саме: заявлена декларантом митна вартість партії товару на умовах СІF Чорноморськ складає 2071,52 дол. США (1,07 дол. США/шт.) та є меншою, ніж прямі витрати на виробництво та доставку товару. Згідно наявної у митниці інформації (лист ДФС № 32917/7/99-99-19-02-01-17; Інтернет сайт фрахтового брокера ІМЕХTRANS www.sea-freight.com.ua/ru/price) лише вартість морського перевезення контейнера 40 НС морськими перевізниками за маршрутом NIGBO (Китай) - порти Великої Одеси (Чорноморськ/Одеса) становить від 1650 дол. США до 2550 дол. США (в тому числі Maersk 1960 дол. США).

З огляду на вказане, відповідачем зроблено висновок, що документи, надані ТОВ "Строй Мир" для здійснення митного оформлення та для підтвердження заявленої митної вартості, не містять усіх необхідних відомостей стосовно складових митної вартості, внаслідок чого відповідачем на підставі ч.3 ст.53 МК України було запропоновано ТОВ "Строй Мир" надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: 1) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 2) митну декларацію країни експорту. Додатково повідомлено декларанта, що згідно з ч.6 ст.53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

У відповідь на повідомлення митного органу стосовно надання додаткових документів, позивачем додатково надано наступні документи: прайс-лист фірми "ZHONGSHAN LINK-PLUS ELECTRIC APPLIANCES CO., LTD"; бізнес-пропозиція фірми "ZHONGSHAN LINK-PLUS ELECTRIC APPLIANCES CO., LTD"; висновок Херсонської ТПП.

16.04.2018 р. Херсонською митницею ДФС України прийнято рішення №UA508070/2018/000034/2 про коригування митної вартості товарів, згідно якого відкоригована митна вартість товару у сумі 3,11 дол. США/шт., а всього на суму 6020,96 дол. США.

Вказане рішення містить причини, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, а саме у зв'язку з тим, що складові митної вартості (фактурна вартість) достовірно документально не підтверджено. Заявлена декларантом митна вартість партії товару на умовах СІF Чорноморськ складає 2071,52 дол. США (1,07 дол. США/шт.) та є меншою, ніж прямі витрати на виробництво та доставку товару. Згідно наявної у митниці інформації (лист ДФС № 32917/7/99-99-19-02-01-17; Інтернет сайт фрахтового брокера ІМЕХTRANS www.sea-freight.com.ua/ru/price) лише вартість морського перевезення контейнера 40 НС морськими перевізниками за маршрутом NIGBO (Китай) - порти Великої Одеси (Чорноморськ/Одеса) становить від 1650 дол. США до 2550 дол. США (в тому числі Maersk 1960 дол. США). Декларантом не подані усі необхідні документи, а саме: копію митної декларації країни відправлення.

За результатами проведеної консультації, митну вартість товарів скориговано та визначено за резервним методом відповідно до ст.64 МК України на підставі інформації, наявної у митного органу (митне оформлення аналогічного товару, ідентичного виробника, на аналогічних умовах поставки), - МД від 10.04.2018 р. №UA508070/2018/000367.

Задовольняючи позовні вимоги судом першої інстанції зазначено, що відповідач, приймаючи оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів діяв не у відповідності та не у спосіб, передбачений вимогами чинного законодавства, необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому дійшов висновку, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів є протиправним.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 50 Митного кодексу України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів (пункт 1 частини 2 статті 52 Кодексу).

Згідно із ч.ч.1, 2 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Таким чином, митна вартість товарів має підтверджуватись вищезазначеними та можуть підтверджуватись іншими документами, з яких вбачається ціна товару, фактично сплачена або яка підлягає сплаті за ці товари.

Митна вартість визначається самостійно декларантом, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів.

У разі, якщо документи, зазначені у ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи (ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України).

Згідно із ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Частинами 1, 2 ст. 55 Митного кодексу України визначено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Разом з цим, за правилами цієї статті, прийняте митним органом рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

За змістом ст. 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції), а кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

При цьому, застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Аналіз наведених норм показав, що обов'язок доведення митної вартості товару покладається на позивача, а митний орган, у випадку наявності сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, може витребувати додаткові документи, при цьому такі сумніви мають бути обґрунтованими, а дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю.

Судова колегія суду апеляційної інстанції звертає увагу на те, що наявність підстав для витребування митним органом додаткових документів для підтвердження митної вартості товару не може обумовлюватись лише формальними обставинами, які цей орган підводить під сумнівність митної вартості та лише за наявності підстав, визначених чинним законодавством, митний орган повинен витребовувати, а позивач - надавати лише ті докази, які можуть підтвердити або спростувати сумніви митниці.

Як вірно встановив суд першої інстанції, з наданих позивачем документів вбачається ідентифікація товару, його числові значення, вартість, чим спростовується висновок митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товару за заявленою позивачем митною вартістю, тобто за ціною договору, та необхідність у застосуванні другорядних методів визначення митної вартості товару.

Судом першої інстанції вірно враховано, що правила Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів, видання МТП № 560, в редакції з 01.01.2011 року Інкотермс-2010, визначають відповідні обов'язки сторін та зменшують ризик юридичних ускладнень. Метою Інкотермс є забезпечення єдиного набору міжнародних правил для тлумачення найбільш уживаних торговельних термінів у зовнішній торгівлі.

Відповідно до Інкотермс-2010, СРТ (САRRІАGЕ РАID ТО (... named place оf destination) "фрахт/перевезення оплачено до ..." означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Додатково до цього продавець зобов'язаний оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення. Це означає, що покупець приймає на себе всі ризики та будь-які інші витрати, що можуть виникнути після здійснення поставки товару у вищезазначений спосіб.

Під словом "перевізник" розуміється будь-яка особа, що на підставі договору перевезення зобов'язується здійснити або забезпечити здійснення перевезення товару залізницею, автомобільним, повітряним, морським, внутрішнім водним транспортом або комбінацією цих видів транспорту.

Поставка товару на умовах CIF ("вартість, страхування, фрахт") зобов'язує продавця оплатити фрахт, необхідний для доставки товару до названого порту призначення, витрат за страхування та забезпечення здійснення митного оформлення товару при експорті.

З огляду на викладене, поставка товару на умовах CIF передбачає, що у фактурну вартість товару вже включені витрати, які впливають на митну вартість товару (в тому числі перевезення), тому для цілей визначення митної вартості товару ця вартість не потребує коригування.

Таким чином, у разі укладання контракту за умовами поставки CIF додаткові витрати на транспортування товару позивач не поніс. Товар ввезено на умовах поставки: CIF Чорноморськ (Україна). Пунктом 3.3 контракту від 09.01.2018 р. № СН-UA-18/01/09 також встановлено, що поставка товару повинна бути здійснена морем у контейнері. При цьому, розділом 4 контракту встановлена ціна і загальна вартість контракту, яка визначається в товаросупровідних документах.

Беручи до уваги ту обставину, що згідно п.3.1 контракту від 09.01.2018 р. № СН-UA-18/01/09 поставка товару здійснюється на умовах CIF Одеса/Черноморськ/Южний згідно Міжнародним правилам тлумачення торгових термінів Інкотермс (Публікація Міжнародної торгової палати в редакції 2010 року) Товариство додаткові витрати на транспортування товару не поніс.

Таким чином, сторонами погоджено, що товари можуть поставлятися за визначеними у ньому умовами, згідно Інкотермс 2010 року за певними товаросупровідними документами.

Згідно умов контракту від 09.01.2018 р. № CH-UA-18/01/09 всі витрати із завантаження, пакування товару, поставки та страхування товару вже були включені продавцем в ціну товару, яка відображена у відповідних товаросупровідних документах, наданих митному органу для митного оформлення.

Вірним є висновок суду першої інстанції, що у спірному випадку не є важливим, які страхові/транспортні платежі сплачені постачальником товару, оскільки, враховуючи умови зовнішньоекономічного контракту, вони не можуть вплинути на правильність визначення позивачем митної вартості.

Також судом встановлено, що зі змісту графи 33 оскаржуваного рішення "за результатами проведеної консультації, митну вартість товарів скориговано та визначено за резервним методом відповідно до статті 64 МК України на підставі інформації, наявної у митного органу, а саме: МД від 10.04.2018 р. № UA508070/2018/000367, а саме: 3,11 дол. США/шт. (числове значення митної вартості товару становить: 1936 х 3,11 = 6020,96 дол. США).

Водночас, відмовляючи в митному оформленні товару та визначаючи його митну вартість за резервним методом, відповідач не навів ніякого обґрунтування причин, через які митниця не може визнати заявлену митну вартість, яких саме даних не містять подані декларантом документи, не наведено достатніх підстав, які унеможливлюють визначення митної вартості товару за ціною договору, так само як і не зазначив обставини, які згідно ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України перешкоджають цьому.

В рішенні про визначення митної вартості товарів митним органом формально, без посилання на відповідні документи, зазначено, що подані декларантом документи про митну вартість товару не містять усіх необхідних даних та не усі відомості і розрахунки підтверджені, а також встановлено розбіжності у поданих до митного оформлення документах.

Разом з тим доводи апелянта про ненадання митному органу копії митної декларації країни відправлення до уваги суд апеляційної інстанції не беруться, оскільки то вказана обставина не є підставою для коригування митної вартості товару, так як згідно ст.53 МК України декларант на вимогу митного органу надає всі наявні у нього документи. Ненадання додаткових документів не є підставою для здійснення коригування митної вартості товару.

Отже, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що до митного оформлення декларантом були надані документи, перелік яких визначений митним законодавством, та, як встановлено під час розгляду справи, давали митному органу змогу визначити заявлену митну вартість товару, тому витребування у декларанта додаткових документів є безпідставним, а не доведеність відповідачем правомірності неможливості застосування до визначення митної вартості товарів за основним методом та необґрунтованість застосування резервного методу при визначенні митної вартості свідчить про неправомірність рішень органу про неприйняття митної декларації та коригування митної вартості товару.

Апелянтом не наведено, які відомості в зовнішньоекономічному контракті, інвойсі та інших наданих декларантом документах є сумнівними та в чому полягають наявні в нього сумніви, не довів правомірність прийняття оскаржуваного рішення за другорядним методом та неможливості визначення митної вартості товару за ціною угоди, а також не спростував те, що надані позивачем митному органу документи були достатніми для визначення митної вартості товару за ціною договору.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару всі документи, що передбачені ч.2 ст. 53 Митного кодексу України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною Контракту № СН-UA-18/01/09 від 09.01.2018 року згідно з вимогами ч. ч. 4, 5 ст. 58 Митного кодексу України.

Висновки апелянта про заниження позивачем митної вартості товару та надання митному органу недостовірних даних не підтверджуються наявними матеріалами справи.

Колегія суддів вважає, що встановлення в судому порядку необґрунтованості коригування митної вартості товару в силу приписів норм митного законодавства є беззаперечною підставою для скасування рішення, що прийняте на підставі неправомірних висновків митного органу.

Враховуючи викладене, оскільки відповідачем необґрунтовано не враховано документи, за якими декларантом заявляється митна вартість, що суттєво впливає на її визначення, коригування митної вартості проведено не у відповідності до норм митного законодавства, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено підстави для скасування оспорюваного рішення митниці.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м.Севастополі - залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 23 травня 2018 року - залишити без змін.

Відповідно до ст. 325-328 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Повний текст судового рішення складено 07 лютого 2019 року.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: Ю.В. Осіпов