Справа № 802/1816/17-а
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2019-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

07 лютого 2019 року

Київ

справа №802/1816/17-а

адміністративне провадження №К/9901/29261/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши у порядку письмового провадження
касаційну скаргуВінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області
на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 20.11.2017(суддя - Альчук М.П.)
та постановуВінницького апеляційного адміністративного суду від 23.01.2018 (колегія у складі суддів: Совгиря Д.І., Курка О.П., Полотнянко Ю.П.)
у справі № 802/1816/17-а
за позовомОСОБА_2
доВінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області
проскасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом у якому просив визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення винесене Вінницькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі - ОДПІ) за № 005841305 від 20.12.2016.

Позов обґрунтовано тим, що постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 03.04.2017 у справі №802/142/17-а за його ж позовом до ОДПІ було скасовано податкове повідомлення-рішення № від 21.12.2016, яким визначено податок з доходів фізичних осіб (в тому числі штрафні санкції), тобто є первинним від оскаржуваного у даній справі рішення, яким визначено військовий збір, що нараховується саме на такий податок, а тому також підлягає скасуванню.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 20.11.2017, залишеною без змін постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23.01.2018 позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ОДПІ від 20.12.2016 року № .

Рішення, в більшій мірі, мотивовані відсутністю фактичного отримання позивачем доходу, що виключає обставину віднесення прощеної банком суми заборгованості за кредитним договором до додаткового блага, яке підлягає оподаткуванню. При цьому в основу своїх рішень суди поклали рішення судів у справі №802/142/17-а, якими встановлено відсутність факту отримання позивачем доходу у вигляді прощеного банком суми заборгованості. Отже обов'язку сплачувати позивачем податку з доходів фізичних осіб як і військового збору немає.

Не погоджуючись з рішенням судів першої та апеляційної інстанції, відповідач подав касаційну скаргу, в яких просить їх скасувати, у задоволені позову відмовити. Вказується, що податковим законодавством не виокремлено пільг платникам щодо несплати податку з доходів фізичних осіб в разі отримання додаткового блага, в цьому разі у вигляді прощення банком тіла та процентів кредиту.

Письмового відзиву на вказану касаційну скаргу до Верховного Суду не надходило, що не перешкоджає їх розгляду по суті.

Переглянувши рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційних скарг, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку діяльності фізичної особи ОСОБА_2, де виявлено, що в порушення п. «д» пп. 164.2.17, п. 164.2 ст. 164, п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового Кодексу України (далі - ПК України) занижено загальний річний оподатковуваний дохід на суму 609777,39 грн. за 2015 рік та не сплачено військовий збір, про що складено акт від 30.11.2016 № 1279/1305/НОМЕР_1.

Вказані обставини слугували підставою для прийняття, серед іншого податкового повідомлення-рішення № від 20.12.2016, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: "військовий збір" в сумі 11433,33 грн., з них 9146,66 грн. - основний платіж, 2286,67 грн. - штрафні санкції.

Судами також встановлено, що вказаним обставинам передував факт не відображення у податковій звітності та несплата позивачем податку з доходів фізичних осіб з суми боргу анульованого кредитором, - ПАТ «Дельтабанк» у розмірі 38717,04 доларів США.

Не погоджуючись із позицією контролюючого органу, суди резюмували про не допущення позивачем вимог ПК України, з урахуванням відсутності фактичного отримання доходу, що встановлено в іншій судовій справі №802/142/17-а.

Разом з тим, касаційний суд, розглядаючи касаційну скаргу відповідача в межах її доводів, вважає висновки судів попередніх інстанцій про незаконність податкового повідомлення-рішення ОДПІ передчасними, та такими, що зроблені без повного з'ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, а оцінка наявних у матеріалах справи доказів здійснена без дотримання положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а відтак такі судові рішення не є такими, що відповідають вимогам законності та обґрунтованості, що встановлені статтею 242 КАС України.

Пунктом 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Платники збору зобов'язані забезпечувати виконання податкових зобов'язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Звільняються від оподаткування збором доходи, що згідно з розділом IV цього Кодексу не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою), крім доходів, зазначених у підпунктах 165.1.2, 165.1.18, 165.1.25, 165.1.52 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу.

Згідно з підпунктами 163.1.1 та 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин; далі - ПК України) об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до абзацу другого пункту 164.1 статті 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Надаючи буквального значенню вказаним приписам, суди попередніх інстанцій, задовольняючи позовні вимоги, зазначили про відсутність підстав для сплати позивачем, визначеного відповідачем, під час проведеної перевірки суми військового збору (в тому числі штрафної санкції) з огляду на відсутність узгодженої суми об'єкта оподаткування, з якого він вираховується.

Зокрема, суди попередніх інстанцій, які розглядали дану справу встановили наявність постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 03.04.2017, яка залишена без змін ухвалою Винницького апеляційного адміністративного суду від 29.06.2017 у справі №802/142/17-а, згідно якої було скасовано податкове повідомлення-рішення ОДПІ № від 20.12.2016, яким визначено податок з доходів фізичних осіб (в тому числі штрафні санкції) за спірний період.

Однак, вирішуючи вказану справу, суди попередніх інстанцій в порушення завдання адміністративного судочинства та принципу офіційного з'ясування обставин справи, не встановили факти, що мають виключне значення для правильного вирішення справи по суті.

Так, в матеріалах справи відсутні будь-які документи, задля можливості надання Судом належної оцінки зробленим твердженням в рішеннях судів попередніх інстанцій, які мають вагоме значення для розгляду даної справи по суті. Тому, оцінюючи рішення судів у справі №802/142/17-а, суди попередніх інстанцій зобов'язані були надати їм документального підтвердження, що зроблено не було.

Крім того Суд враховує, що податкове повідомлення-рішення, яке є предметом даного судового розгляду, було винесене на підставі того ж акту перевірки ОДПІ, як і податкове повідомлення-рішення, яке було предметом судового розгляду у справі №802/142/17-а.

При цьому, Верховний Суд вважає за необхідне зазначити, що рішення судів у справі №802/142/17-а були скасовані Верховним Судом (постанова від 10.05.2018, провадження №К/9901/35810/18), а справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції з тих підстав, що судами допущено неповне встановлення всіх обставин, а відтак і хибне розуміння помилковості визначеного ОСОБА_2 податку з доходів фізичних осіб (в тому числі штрафних санкцій).

Підсумовуючи наведене, Верховний Суд вважає за необхідне зазначити, що виявлені неточності мають бути досконало досліджені, задля можливості винесення у даній справі законного рішення, у зв'язку із чим рішення судів підлягають скасуванню, а справа має бути надіслана до суду першої інстанції на новий розгляд.

Згідно статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на момент ухвалення судового рішення суду першої інстанції) судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, тобто таким, що ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підсумовуючи наведене Суд приходить до висновку, що суди попередніх інстанції допустили порушення норм процесуального права, не встановили фактичні обставини, що мають значення для справи, що є підставою для часткового задоволення касаційної скарги та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Щодо заявленого клопотання відповідача про повернення частини надмірно сплаченого судового збору за звернення із касаційною скаргою до Верховного Суду в сумі 1753,70 грн. слід зазначити наступне.

Ухвалою Верховного Суду від 12.03.2018 касаційна скарга ОДПІ була залишена без руху у зв'язку із ненаданням документу про сплату судового збору, який визначений у розмірі 1280,00 грн.

Виконуючи вимоги даного рішення Суду, відповідачем була надана платіжне доручення №344 від 22.03.2018 про сплату 3033,70 грн.

Згідно із частиною другою статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У відповідності до положень пункту 1 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Отже, Суд приходить до висновку, згідно яким вважає за можливе задовольнити клопотання відповідача, повернувши частину судового збору, який був сплачений для можливості звернення із касаційною скаргою до Суду у розмірі (3033,70-1280) = 1753,70 грн.

Керуючись статтями 132, 341, 345, 349, 353, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Задовольнити клопотання Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області про повернення частини надмірно сплаченої суми судового збору за подання касаційної скарги на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 20.11.2017 та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23.01.2018 у справі № 802/1816/17-а, згідно платіжного доручення №344 від 22.03.2018 у розмірі 1753,70 грн.

2. Касаційну скаргу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області задовольнити частково.

3. Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 20.11.2017 та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23.01.2018 скасувати, а справу направити на новий розгляд до Вінницького окружного адміністративного суду.

4. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.П.Юрченко
І.А.Васильєва
С.С.Пасічник
Судді Верховного Суду