Справа № 520/9900/18
Суддя: Чудних С.О.
Дата ухвалення: 2019-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2019 р. № 520/9900/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чудних С.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним і скасувати прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, пл. Свободи, 5, Держпром, 3 під'їзд, 2 поверх, ) "Рішення від 14.09.2018 про перерахунок пенсії ОСОБА_1" про відмову від здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНКОПП НОМЕР_1, адреса проживання: АДРЕСА_1, паспорт з безконтактним електронним носієм НОМЕР_2, орган видачі - 6321, дата оформлення - 11.06.2018) згідно з довідкою Управління поліції охорони в Харківській області від 18.05.2018 № 280/43/40/5-2018;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, пл. Свободи, 5, Держпром, 3 під'їзд, 2 поверх, ) призначити і виплачувати пенсію ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНКОПП НОМЕР_1, адреса проживання: АДРЕСА_1, паспорт з безконтактним електронним носієм НОМЕР_2, орган видачі - 6321, дата оформлення - 11.06.2018) згідно з довідкою Управління поліції охорони в Харківській області від 18.05.2018 № 280/43/40/5-2018, а саме з урахуванням фактично отриманих ним протягом 24 календарних місяців перед звільненням зі служби в ОВС України сум доплати за службу у нічний час у розмірі 25,94 грн, доплат за службу у святкові дні у розмірі 267,06 грн, матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі 12655,12 грн, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірі 12363,44 грн та разових премій (заохочень) у розмірі 57718,87 грн починаючи з 22.05.2017, разом з виплатою компенсації за несвоєчасну виплату відповідних сум пенсії згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 109 "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати".

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 16.08.2018 він звернувся до відповідача із заявою про необхідність добровільного виконання ним судового рішення по справі № 2040/5328/18 щодо перерахуноку розміру пенсії. Проте, листом від 14.09.2018 № 4751/К-14 Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області повідомило позивача про рішення про відмову у перерахунку пенсії. Таким чином, позивач вважає вказане рішення протиправним та просить забов'язати ГУ ПФУ здійснити перерахунок та виплату пенсії згідно довідки Управління поліції охорони в Харківській області від 18.05.2018 № 280/43/40/5-2018 з урахуванням фактично отриманих за останні 24 місяці перед звільненням сум доплат.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов, а позивачеві - відповідь на відзив.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та зазначив, що для проведення перерахунку пенсії позивачу відсутні підстави, оскільки доплати за службу у нічний час, доплати за службу у святкові дні, матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомоги для вирішення соціально-побутових питань та разові премії (заохочення) є одноразовими виплатами, їх розмір та можливість виплати залежить від певних обставин.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 наказом Управління ДСО ГУМВС в Харківській області від 22.04.2014 № 303 о/с звільнений зі служби в органах МВС з 22.04.2014.

Головним управлінням Пенсійного фонду України у Харківській області позивачу нараховується та виплачується пенсія за вислугу років, виходячи з посадового окладу позивача, окладу за звання, надбавки за вислугу років, надбавки за виконання особливо важливих завдань, премії.

22 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду Харківської області з заявою про перерахунок пенсії з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення за останні 24 місяці служби перед звільненням згідно довідки Управління поліції охорони в Харківській області від 18.05.2018 № 280/43/40/5-2018.

Листом Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області від 11.06.2018 № 3471/п.14 позивача повідомлено про те, що пенсія виплачується без порушень, згідно вимог чинного законодавства.

Не погодившись з позицією відповідача позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.08.2018, залишеного без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.10.2018, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.05.2018 про призначення/перерахунок пенсії із прийняттям відповідного рішення. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

16 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду Харківської області з заявою щодо прийняття рішення про перерахунок неправильно призначеної пенсії.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду Харківської області від 14.09.2018 відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку пенсії, у зв'язку із відсутністю підстав.

Не погоджуючись із вказаним рішення, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Перевіряючи відповідність закону вчиненої владним суб'єктом у спірних правовідносинах управлінської дії, суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що згідно із положеннями частини 1 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсії, які призначаються відповідно до цього Закону особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей, обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, який одержували військовослужбовці до призову на строкову військову службу чи після звільнення з військової служби до звернення за пенсією, або до середньомісячного грошового забезпечення, одержуваного військовослужбовцями в період проходження військової служби за контрактом. При цьому середньомісячний заробіток (грошове забезпечення) для обчислення їм пенсій визначається в порядку, встановленому Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року №1058-ІV.

Відповідно до частини 3 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей", пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Склад грошового забезпечення визначений положеннями частини 2 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991, відповідно до якої до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до частини 3 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

При цьому, положеннями частини 1 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" також гарантовано право військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на щорічну основну відпустку із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Відповідно до положень пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 07.11.2007 № 1294 грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно із положеннями пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб упорядковано структуру та умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу" та затверджено схеми посадових окладів і додаткових видів грошового забезпечення за категоріями військовослужбовців.

Відповідно до схеми додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України до одноразових видів грошового забезпечення віднесено, у тому числі, матеріальну допомогу.

При цьому, як передбачено підпунктом 3 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 розмір грошової допомоги на оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою на день вибуття в щорічну основну відпустку.

В той же час, положеннями пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" передбачено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

При цьому, відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" керівникам органів, закладів та установ Національної поліції надано право в межах затверджених для них асигнувань на грошове забезпечення, зокрема: здійснювати преміювання поліцейських відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби; надавати поліцейським матеріальну допомогу для оздоровлення в розмірі посадового окладу.

Судом встановлено, що з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, Наказом МВС від 06.04.2016 № 260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, відповідно до п.3 розділу І якого грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Як передбачено положеннями пунктом 12 розділу ІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання керівники органів поліції мають право преміювати поліцейських відповідно до особливостей проходження служби та особистого внеску поліцейського в загальні результати служби з урахуванням специфіки і особливостей виконання покладених на нього завдань та у межах асигнувань, затверджених на грошове забезпечення для утримання Національної поліції.

Розміри премії встановлюються за рішенням керівників органів поліції відповідно до затверджених ними положень про преміювання та наявного фонду грошового забезпечення.

Виплата премій поліцейським здійснюється за наказами керівників органів поліції.

Пунктом 13 розділу ІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання передбачено, що поліцейським у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, один раз на рік надається матеріальна допомога для оздоровлення в розмірі посадового окладу.

Враховуючи вище наведені норми, суд приходить до висновку, що зазначені допомоги та премія є одноразовими додатковими видами грошового забезпечення, які відповідно до частини другої статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців.

Як вбачається із довідки Управління поліції охорони в Харківській області від 18.05.2018 № 280/43/40/5-2018 позивач у липня 2012 року та серпня 2013 року отримав матеріальну допомогу на оздоровлення, у травні та червні 2012 року, у лютому 2013 року отримав матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, а також квітні-червні 2012, серпні-вересні 2012, листопаді-грудні 2012, березні-травні 2013, липні-серпні 2013 та жовтні-грудні 2013 року отримував премію.

Вище вказана обставина свідчить про нарахування та виплату позивачу під час проходження ним служби в поліції матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та премії.

Відповідно до положень статті 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" до заробітної плати для обчислення пенсії враховуються, зокрема, суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" - величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.

З аналізу вище зазначеної норми слід дійти висновку, що єдиною умовою для включення відповідних виплат до складу грошового забезпечення військовослужбовця, з розміру якого обчислюється пенсія, є сплата єдиного внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що грошова допомога на оздоровлення та премії, з яких сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.

Зазначена позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду України, викладеним у постановах від 20.10.2015 року по справі №21-2942а15 та від 10.03.2015 р. №21-70а15, відповідно до яких грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація та одноразова грошова допомога при звільненні, з яких сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія, а також щомісячна додаткова грошова винагорода військовослужбовця, яку він отримував під час проходження служби, з якої нараховані і сплачені страхові внески, має бути включена до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії.

З матеріалів справи вбачається, що на всі види виплат позивачу, крім матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань та одноразової грошової допомоги при звільненні, нараховувались страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, що свідчить про нарахування страхових внесків тільки на суми виплачених позивачу матеріальної допомоги на оздоровлення та разової премії.

З огляду на вище викладене суд приходить до висновку, що в даному випадку грошова допомога на оздоровлення, разова премія, враховуючи сплату страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з вказаних сум, мають бути враховані до складу грошового забезпечення позивача, з якого здійснюється обчислення його пенсії.

Поряд із тим, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань не має бути врахована до складу грошового забезпечення позивача, з якого здійснюється обчислення його пенсії, оскільки страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з вказаних сум не сплачувались.

Що стосується позовних вимог позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо відмови від здійснення перерахунку пенсії позивача згідно з довідкою Управління поліції охорони в Харківській області від 18.05.2018 № 280/43/40/5-2018 в частині врахування сум виплаченої позивачу доплати за службу у нічний час та доплату за службу у святкові дні, суд зазначає наступне.

Положеннями статті 108 Кодексу законів про працю України визначено, що робота у нічний час оплачується у підвищеному розмірі, встановлюваному генеральною, галузевою (регіональною) угодами та колективним договором, але не нижче 20 відсотків тарифної ставки (окладу) за кожну годину роботи у нічний час.

Також, положеннями статті 107 Кодексу законів про працю України передбачено, що робота у святковий і неробочий день оплачується у подвійному розмірі: відрядникам - за подвійними відрядними розцінками; працівникам, праця яких оплачується за годинними або денними ставками, - у розмірі подвійної годинної або денної ставки; працівникам, які одержують місячний оклад, - у розмірі одинарної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота у святковий і неробочий день провадилася у межах місячної норми робочого часу, і в розмірі подвійної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота провадилася понад місячну норму. Оплати у зазначеному розмірі провадиться за години, фактично відпрацьовані у святковий і неробочий день. На бажання працівника, який працював у святковий і неробочий день, йому може бути наданий інший день відпочинку.

З огляду на вище викладені норми Кодексу законів про працю надбавки за роботу в нічний час, у вихідні та святкові дні та за службу в понаднормовий час у разі настання відповідних обставин мали нараховуватися позивачу та нараховувались, а відтак доплата за роботу у нічний час та доплата за службу у святкові дні входить до грошового забезпечення позивача, про що також свідчить і наявна в матеріалах справи довідка від 18.05.2018 № 280/43/40/5-2018.

Крім того, суд зазначає, що з сум нарахованої та виплаченої позивачу доплати за службу у нічний час та доплати за службу у святкові дні було сплачено страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, що підтверджується довідкою від 18.05.2018 № 280/43/40/5-2018.

З огляду на вище вказані норми діючого законодавства, а також вище вказані зазначення у поданій позивачем до відповідача довідці, суд приходить до висновку, що в даному випадку до складу грошового забезпечення позивача, з розміру якого обчислюється пенсія, слід також віднести і доплати за службу у нічний час та доплати за службу у святкові дні, з яких сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Щодо позовних вимог в частині виплати позивачу компенсації за несвоєчасну виплату пенсії, суд зазначає наступне.

Питання, пов'язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" № 2050-ІІІ від 19 жовтня 2000 року (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (далі - Порядок № 159) для реалізації згаданого Закону.

Відповідно до статей 1 та 2 Закону № 2050-ІІІ, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно п.2 вказаного Порядку № 159, компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат) (п.3 вказаного вище Порядку).

Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативно - правових актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (в т.ч. пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Згідно частини 2 статті 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 46 Закону № 1058-IV, статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком № 159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії).

Суд зауважує, що компенсація на підставі статті 2 Закону № 2050-ІІІ була б можливою, якби пенсія позивачу була нарахована і не виплачена. Ураховуючи те, що між позивачем та ГУ ПФУ в Харківській області має місце спір щодо перерахунку та виплати пенсії, а отже, цей дохід (в даному випадку, пенсія) має бути нарахований тільки після ухвалення судом відповідного рішення. Таким чином, підстави для виплати позивачу компенсації за несвоєчасну виплату пенсії на даний час відсутні.

Отже, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині визнати протиправним і скасування рішення Головного управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області від 14.09.2018 про відмову від здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 згідно з довідкою Управління поліції охорони в Харківській області від 18.05.2018 № 280/43/40/5-2018 та зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити і виплачувати пенсію ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНКОПП НОМЕР_1, адреса проживання: АДРЕСА_1, паспорт з безконтактним електронним носієм НОМЕР_2, орган видачі - 6321, дата оформлення - 11.06.2018) згідно з довідкою Управління поліції охорони в Харківській області від 18.05.2018 № 280/43/40/5-2018, а саме з урахуванням фактично отриманих ним протягом 24 календарних місяців перед звільненням зі служби в ОВС України сум доплати за службу у нічний час у розмірі 25,94 грн, доплат за службу у святкові дні у розмірі 267,06 грн, матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі 12655,12 грн та разових премій (заохочень) у розмірі 57718,87 грн починаючи з 22.05.2017.

Щодо заявленого позивачем клопотання про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у даній справі, суд зазначає наступне.

Згідно з приписами частин 1 та 2 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З огляду на вищевикладену норму діючого законодавства, суд зазначає, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов'язком суду.

У даному випадку суд не вбачає підстав для встановлення контролю за виконанням даного рішення шляхом зобов'язання відповідача подати звіт про виконання, у зв'язку з чим приходить до висновку про відмову у задоволенні даного клопотання.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

З урахуванням встановлених фактів, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, код 14099344) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області від 14.09.2018 про відмову від здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 згідно з довідкою Управління поліції охорони в Харківській області від 18.05.2018 № 280/43/40/5-2018.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити і виплачувати пенсію ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНКОПП НОМЕР_1, адреса проживання: АДРЕСА_1, паспорт з безконтактним електронним носієм НОМЕР_2, орган видачі - 6321, дата оформлення - 11.06.2018) згідно з довідкою Управління поліції охорони в Харківській області від 18.05.2018 № 280/43/40/5-2018, а саме з урахуванням фактично отриманих ним протягом 24 календарних місяців перед звільненням зі служби в ОВС України сум доплати за службу у нічний час у розмірі 25,94 грн, доплат за службу у святкові дні у розмірі 267,06 грн, матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі 12655,12 грн та разових премій (заохочень) у розмірі 57718,87 грн починаючи з 22.05.2017.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) судові витрати в розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) грн 40 коп за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (пл. Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, код 14099344).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.О.Чудних