Справа № 520/1552/18
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2019-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2019 р.м.ОдесаСправа № 520/1552/18

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Пучкова І.М. Час і місце ухвалення: 18.10.2018р., м. Одеса

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді : Бойка А.В.,

суддів: Осіпова Ю.В.,

Шевчук О.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Інспектора патрульної поліції 3-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області лейтенанта поліції Хомка Ігоря Миколайовича, третя особа Управління патрульної поліції в Одеській області, про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

08.02.2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Інспектора патрульної поліції 3-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області лейтенанта поліції Хомка Ігоря Миколайовича, третя особа Управління патрульної поліції в Одеській області, про визнання протиправною та скасування постанови від 01.02.2018 року серії АР №454019 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, якою на позивача накладено штраф у розмірі 425 грн. за порушення вимог п 8.7.3. ПДР України; стягнення на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2018 року позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову від 01.02.2018 року серії АР № 454019 по справі про адміністративне правопорушення. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу, ОСОБА_2 26.11.2018 року подав апеляційну скаргу, обґрунтовану посиланням на порушення судом процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. В своїй скарзі апелянт зазначає, що судом не враховані надані докази понесених ним витрат на професійну правничу допомогу.

У зв'язку з цим, в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення Київського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2018 року в частині розподілу судових витрат з прийняттям в цій частині нового судового рішення - про задоволення вимог позивача про стягнення на його користь судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3600 грн.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.1 ч.1 ст.311 КАС України.

Апеляційний суд, не вдаючись до аналізу висновків суду першої інстанції щодо суті спору, у відповідності до ч.1 ст.308 КАС України, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, тобто в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для її часткового задоволення.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволення вимог ОСОБА_2 про стягнення на його користь понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, виходив з того, що позивачем не доведено обставин надання адвокатом правової допомоги та співмірності заявленої до стягнення суми.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Аналіз наведених правових норм дає підстави вважати, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб'єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у ч.5 ст.134 КАС України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч.ч. 6, 7 ст.134 КАС України у разі недотримання вимог частини п'ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Колегія суддів з матеріалів справи вбачає, що на підтвердження понесення судових витрат на правничу допомогу представником позивача надано договір про надання правничої допомоги від 02.02.2018 р., копію квитанції до прибуткового касового ордера від 02.02.2018 р. на суму 1600 грн., копію квитанції до прибуткового касового ордера від 19.03.2018 р. на суму 400 грн., копію квитанції до прибуткового касового ордера від 22.11.2018 р. на суму 1600 грн., копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ВЛ № 990.

При цьому, у договорі про надання правничої допомоги від 02.02.2018 р. визначено, розмір гонорару адвоката встановлено виходячи з наступного:

- складання, узгодження з клієнтом та подання до місцевого суду позовної заяви - 8 годин х 200 грн. за годину, що загалом становить 1600 грн.;

- представництво інтересів клієнта під час судового розгляду справи в місцевому суді - 2 годин х 200 грн. за годину, що загалом становить 400 грн.;

- складання апеляційної скарги в разі прийняття судом першої інстанції рішення не на користь клієнта, узгодження з клієнтом та подання скарги до апеляційного суду - 8 годин х 200 грн. за годину, що загалом становить 1600 грн.;

- представництво інтересів клієнта під час судового розгляду справи в апеляційному суді - 2 годин х 200 грн. за годину, що загалом становить 400 грн.;

Колегія суддів звертає увагу, що вказаний договір та наявні у ньому розрахунки затраченого адвокатом часу не можуть відповідати дійсним обставинам, оскільки визначені під час укладення договору про надання правової допомоги на майбутнє та є орієнтовними.

Крім того, докази сплати витрат у розмірі 400 грн. (копія квитанції до прибуткового касового ордера від 19.03.2018р. на суму 400 грн.), на представництво інтересів клієнта під час судового розгляду справи в місцевому суді, колегія суддів не приймає, оскільки адвокатом таке представництво не здійснювалось та у судових засіданням адвокат участі не приймав.

При цьому, суд звертає увагу, що справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності не є складними.

У зв'язку з цим, колегія суддів дійшла висновку, що сплачена позивачем сума на професійну правничу допомогу є не співмірною із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), а тому, вартість такої послуги, а саме, 3600 грн., в даному випадку є необґрунтованою та явно завищеною.

Крім того, згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece) від 19.10.2000, скарга № 31107/96, узагальнив свою минулу практику стосовно угод про виплату адвокату гонорару і сформулював основні положення стосовно таких угод.

Так, ЄСПЛ зазначив, що згідно з його прецедентною практикою (§ 23 справи "Санді Таймс проти Об'єднаного Королівства (№ 2)" (Sunday Times v. UK (№2) від 6.11.1980, скарга № 6538/74) відшкодування судових витрат передбачає, що встановлена їх реальність, їх необхідність і, більше того, умова розумності їх розміру.

Апеляційний суд враховує, що предметом розгляду у даній справі було встановлення правомірності постанови від 01.02.2018 року серії АР № 454019 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, якою на позивача накладено штраф у розмірі 425 грн.

На підставі викладеного, з урахуванням співмірності, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для задоволення заяви відповідача про відшкодування судових витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 600 грн., понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції, які підлягають стягненню з Управління патрульної поліції в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2.

При цьому, колегія суддів зазначає, що у випадку доведеності позивачем не співмірності витрат відповідача на правничу допомогу суд, за наявності відповідного клопотання іншої сторони, може тільки зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають відшкодуванню на користь ОСОБА_2, а не відмовляти у їх стягненні.

А відтак, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції від 18.10.2018 року в частині розподілу судових витрат - скасуванню з прийняттям в цій частині нового судового рішення.

У зв'язку із задоволенням апеляційної скарги ОСОБА_2 понесені апелянтом судові витрати, відповідно до вимог ст.139 КАС України, також підлягають стягненню з Управління патрульної поліції в Одеській області.

Разом з тим, як вже зазначалось колегією суддів, з урахуванням вимог співмірності та розумності, враховуючи складність даної справи, визначений адвокатом час для написання апеляційної скарги на 2 аркушах не може становити 8 годин, а тому визначені апелянтом судові витрати у розмірі 1600 грн. за складання апеляційної скарги, узгодження з клієнтом та подання до апеляційного суду, є явно завищеними.

На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для задоволення заяви позивача про відшкодування судових витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 400 грн., понесених у зв'язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, які підлягають стягненню з Управління патрульної поліції в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2.

Оскільки суд першої інстанції відмовляючи у в задоволенні клопотання ОСОБА_2 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, порушив норми процесуального права, тому постановлене судове рішення, на підставі ст.317 КАС України, підлягає скасуванню у відповідній частині з ухваленням нової постанови в частині розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2018 року в частині відмови в задоволенні клопотання ОСОБА_2 про стягнення понесених ним витрат на професійну правничу допомогу скасувати.

Прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути з Управління патрульної поліції в Одеській області (65114, м.Одеса, вул. Ак. Корольова, 5, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, код РНОКПП НОМЕР_1) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1 000 (одна тисяча) грн.

В іншій частині рішення Київського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: Ю.В. Осіпов

Суддя: О.А. Шевчук