Справа № 810/4461/18
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2018-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2018 року № 810/4461/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гараж Мобайл Груп» до Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницький області про визнання протиправним та скасування припису

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Гараж Мобайл Груп» з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницький області, в якому просить визнати протиправним та скасувати постанову про накладення стягнень від 02.05.2018 № 04.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що постанова прийнята з порушенням чинного законодавства, оскільки відповідачем порушено процедуру проведення перевірки. Крім того, заявлені споживачем недоліки жодного разу не підтверджувались висновками сервісного центру, відсутні документи, які б підтверджували наявність істотного недоліку у придбаному товарі, відсутні правові підстави для реалізації права споживача на обмін або розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми у відповідності до ч.1 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідач позов не визнав, у письмовому відзиві проти позову заперечував повністю, зазначив, що здійснюючи законодавчо закріплений обов`язок державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, Держпродспоживслужбою було встановлено порушення позивачем умов договору між споживачем і виконавцем, у зв`язку із чим прийнято постанову від 02.05.2018 №04 про накладення штрафу у розмірі 26990,00 грн. Вказав, що твердження позивача щодо порушення процедури проведення перевірки, спростовуються наявними доказами що є в матеріалах справи.

Ухвалою від 17 вересня 2018 року судом відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання на 25 жовтня 2018 року.

Позивач звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за відсутності його представника. Суд, на підставі статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив розглянути справу у порядку письмового провадження у порядку на підставі наявних у справі матеріалів.

Дослідивши матеріали справи і надані сторонами докази, суд встановив наступне.

Підставою притягнення до адміністративно-господарської відповідальності позивача були виявлені за результатами розгляду скарги громадянки ОСОБА_2, яка придбала в магазині ТОВ Гараж Мобайл Груп» 29 жовтня 2016 року мобільний телефон - смартфон «LENOVO-А 6010 Music Red» загальною вартістю 2 699,00 гривень.

Так, 21.03.2017 даний виріб, вперше, прийнято Авторизованим центром LENOVO ТОВ МТ1- СЕРВІС, заявлений недолік: «Зависает, периодически не срабатывает тачскрин, не реагирует аккаунт».

За відомостями обліково-технічної карти «Опис виконаних робіт та найменування замінених елементів» була проведена «заміна сист. Плати».

26.08.2017 даний виріб було передано позивачу для гарантійного ремонту з несправністю «телефон глючить після включення Інтернету він вимикається і самовільно заходить в різні програми», відповідно, споживачу видана довідка про проходження гарантійних ремонтів № 1012189 від 13.09.2017, в якій зафіксовано, що недолік усунуто шляхом «оновлення програмного забезпечення». Даний виріб, 24.10.2017 втретє, передано до позивача з заявленою несправністю «коли дзвонять, екран не реагує, як зайти в інет взагалі гасне екран, на зарядці глючить», відповідно, знову замість ремонту, проведено оновлення програмного забезпечення.

Споживач 14.11.2017 звернулась до позивача з проханням здійснити заміну телефону або повернути кошти, так як вищезазначений сматрфон не працює. 27.11.2017 позивач надав споживачу відповідь, що вимоги про заміну телефону чи повернення коштів не може задовольнити, так як споживач не довела існування істотного недоліку, а ремонт від 26.08.2017 та 24.10.2017 року є не усуненням недоліків, як вимагала споживач, а, як виявилось, є технічним обслуговуванням.

11 квітня 2018 року начальником відділу в сфері контролю торгівлі, робіт та послуг та заступником начальника відділу в сфері контролю торгівлі, робіт та послуг Управління захист прав споживачів Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області складено акт № 0031 від 11.04.2018 дотримання законодавства про захист прав споживачів складений за результатами перевірки за скаргою споживача ОСОБА_2 від 12.12.2017. В акті перевірки зафіксовано наступні порушення, не виконано законні вимоги споживача щодо: - безоплатного усунення недоліків в розумний строк; - чи повернення коштів та розірвання договору; чи не замінив товар на такий же або на аналогічний з числа наявних у продавця. За результатами перевірки встановлено порушення ч.1 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів». В акті перевірки зафіксовано, що вона проведена у присутності керуючого магазина ОСОБА_3, яка від підпису відмовилась та для завершення заходу не з'явилась.

Посадовими особами відповідача в акті перевірки зобов'язано усунути інші недоліки, що зазначені в акті перевірки, у тому числі виконати вимоги споживача ОСОБА_2 щодо усунення недоліків мобільного телефону «LENOVO-А 6010 Music Red» та про виконання цього припису просили письмово повідомити відповідача до розгляду матеріалів справи, який відбудеться 02.05.2018 об 11:00 год.

В подальшому на підставі акту перевірки від 11.04.2018 №0031 посадовими особами відповідача, в ході здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) встановлено, що суєт господарювання не виконав законні вимоги споживача, щодо безплатного усунення недоліків в розумний строк чи повернення коштів та розірвання договору, чи не замінив товар на такий же або аналогічний з числа наявних у продавця, отже відмовив споживачу в реалізації його права установлених ч.1 ст.8 закону України «Поро захист прав споживачів», на позивача накладено штраф у розмірі 26990 грн..

Позивач не погодившись з постановою відповідача, подав скаргу. Листом від 27.06.2018 №ЦА-154/4574-18 Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів повідомила позивача про відсутність підстав для задоволення вимог викладених в скарзі товариства.

Не погодившись із прийнятими рішеннями, Товариство з обмеженою відповідальністю «Гараж Мобайл Груп» звернулось із даним позовом до суду.

Так, ГУ Держпродспоживслужби є спеціально уповноваженим територіальним органом у сфері захисту прав споживачів.

Державний ринковий нагляд - діяльність органів ринкового нагляду з метою забезпечення відповідності продукції встановленим вимогам, а також забезпечення відсутності загроз суспільним інтересам

Статтею 3 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» №2735-VI від 02.12.2010 року (далі Закон №2735-VI) встановлено, що законодавство України про державний ринковий нагляд і контроль продукції складається з цього Закону, Закону України "Про загальну безпечність нехарчової продукції", інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини в цій сфері, у тому числі технічних регламентів.

Відповідно до ч.1,2 Закону №2735-VI ринковий нагляд здійснюється органами ринкового нагляду в межах сфер їх відповідальності, які встановлюються Президентом України. Сфери відповідальності органів ринкового нагляду включають види продукції, що є об'єктами технічних регламентів, і можуть включати види продукції, що не є об'єктами технічних регламентів.

Як убачається з позовної заяви позивач стверджує, що в акті перевірки відповідачем не внесено запис до відповідного журналу суб'єкта господарювання є суперечливим та не береться судом до уваги, оскільки сам відповідач в своїх запереченнях стверджує, що даного журналу позивачем до перевірки надано не було, а отже внести відповідний запис не було можливості.

Відповідно до абз. 9 ст. 10 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» №877-V, суб'єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) має право не допускати посадових осіб державного нагляду (контролю) до здійснення державного нагляду (контролю), якщо посадова особа органу державного нагляду (контролю) не внесла запис про проведення заходу державного нагляду (контролю) до журналу реєстрації заходів державного нагляду (контролю) (за наявності такого журналу в суб'єкта господарювання).

Отже, суб'єкт господарювання не скористався своїм правом не допуску до проведення заходу, та допустив до перевірки, тому твердження, що порушено процедуру проведення заходу, є безпідставним

Строк здійснення позапланового заходу для юридичних осіб не може перевищувати десять робочих днів, про що зазначено у ч.4 ст. 6 даного Закону 877-V. Як убачається з матеріалів справи початок заходу - 05 квітня 2018 року, а завершення заходу - 11 квітня 2018 року.

Відповідно, ч.1 ч. 4 6 Закону України №877-V державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або у приміщенні органу державного нагляду.

В день початку проведення заходу, 05 квітня 2018 року, керуючій магазину позивача ОСОБА_3 було вручено запрошення прибути для завершення заходу 10 квітня 2018 року. Певний термін обумовлено тим, що суб'єкту господарювання надано можливість з'ясувати всі обставини скарги, можливо, задовольнити вимоги споживача, та уникнути відповідальності.

Позивач не виконав вимоги споживача, подав клопотання про неможливість прибути до позивача з метою завершення заходу, подав письмові заперечення, мотивуючи неможливістю прибути у м. Вінницю.

Відповідно до абзацу 5 ст. 11 Закону України №877-V суб'єкт господарювання зобов'язаний під час здійснення державного нагляду одержувати примірник акту за результатами позапланового заходу, тому неприбуття на завершення заходу державного нагляду (контролю) Відповідач трактував, як відмову від підписання та отримання акту, який було направлено рекомендованим листом з повідомленням та запрошено позивача на розгляд справи на 02 травня 2018.

Будь-яких клопотань про перенесення розгляду справи від позивача не надходило, тому керівником відповідача 02 травня 2018 року було прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративно-господарської відповідальності, та винесено оскаржувану постанову про накладення стягнень за порушення п.1 ч.1 ст. 23 Закону України №№1023-ХІІ, тобто відмову споживачу в реалізації його прав, установлених частиною першою ст. 8 Закону №1023-ХІІ (права споживача у разі придбання товару неналежної якості).

Отже, стверджуючи про протиправність оскаржуваної постанови позивач не наводить жодних логічних обґрунтувань та не надає жодних належних та допустимих доказів відсутності факту виявлених порушень.

Як убачається з матеріалів справи споживач на протязі року, неодноразово, подавала заявки про ремонт смартфону «LENOVO-А 6010 Music Red», а не обслуговування.

Відповідно, п. 12 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» (Закон №1023-ХІІ) визначення термінів, істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів: в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Фактично, під час другого так званого «гарантійного обслуговування» смартфон перебував на усуненні недоліку з 26.08.2017 по 13.09.2017 року, тобто більше 14 днів.

Під час третього ремонту телефон перебував на ремонті з 24.10.2017 по 01.12.2017, отже, майже місяць. Таким чином, придбаний споживачем смартфон «LENOVO-А 6010 Music Red» містить істотні недоліки. Крім того, 14.11.2017 року споживач звернулась до позивача з вимогою надати телефон або повернути кошти.

В порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України від 19.03.1994 №172 «Про реалізацію окремих положень Закону України «Про захист прав споживачів», яка зобов'язує позивача створити обмінних фонд, та надати в межах абзацу другого ч. 9 ч. 8 Закону №1023-ХІІ на час ремонту товар аналогічної марки.

В порушення вимог абзацу другого ч. 1 ст. 8 Закону №1023-ХІ1, де зазначено, що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил, має право за своїм вибором вимагати від продавця: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний.

Таким чином, жодна вимога споживача не була виконана.

Відповідно п. 31 «Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами», затверджених Наказом Мінекономіки України 19.04.2007 № 104 саме на продавця (виконавця, виробника) покладено зобов'язання у триденний строк з дня одержання від споживача письмової згоди організувати проведення експертизи. Дана правова позиція міститься і абзаці другому ч. 4 ст. 17 Закону №1023-ХІІ.

Тобто, надавати підтвердження чи спростовувати факт наявності чи відсутності істотного недоліку зобов'язаний саме позивач, як продавець (виробник, виконавець).

Крім того, ч. 8 ст. 18 Закону №1023-ХІІ чітко визначено, що нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

Позивач, висловлюючи свою правову позицію щодо належного задоволення вимог позивача, приходить до невірного трактування «порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів», затверджених постановою КМУ від 11.04.2012 №506 (надалі - Правила).

Отже, позивач наполягає, що 26.08.2017 та 24.10.2017 смартфону «LENOVO-А 6010 Music Red» перебував на обслуговуванні, але, відповідно пункту 3 «Правил» гарантійне обслуговування полягає у тому, що виробник (продавець, виконавець) протягом гарантійного терміну зобов'язується організувати, якщо це передбачено експлуатаційним документом, роботи із спеціальної установки (підключення) товару чи його складання (далі - введення в експлуатацію) та технічного обслуговування.

Судом встановлено, що введення в експлуатацію товару відбулось раніше (29 жовтня 2016 року), а у пункті 2 «Правил» зазначено, що технічне обслуговування полягає у виконанні робіт, пов'язаних із забезпеченням використання товару за призначенням, його зберігання та транспортування.

Відповідно, жодним чином позивач не міг проводити гарантійне обслуговування 4 рази, так як воно проводилось раніше на момент придбання товару, а споживач зверталась з вимогою про усунення недоліків, тобто проведення гарантійного ремонту.

Пункт 26 «Правил» визначає, що гарантійний ремонт полягає у виконанні робіт, пов'язаних з усуненням недоліків товару для забезпечення використання його за призначенням протягом гарантійного терміну експлуатації. Усунення недоліків здійснюється шляхом заміни чи ремонту комплектуючого виробу або окремої складової частини, а також виконання регулювальних робіт відповідно до вимог нормативних документів.

Отже, відповідач наполягає, що «оновлення програмного забезпечення» є технічним обслуговуванням (пов'язаним з використанням, якщо недолік відсутній; зберігання транспортування), та не є гарантійним ремонтом.

Крім того, відповідно ст. 42 Конституції України Держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Реалізація встановленого Конституцією України 1 обов'язку держави щодо захисту прав споживачів забезпечується спеціальними законами, тобто Законом України "Про захист прав споживачів" передбачено, що споживачі на території України під час придбання, замовлення або використання товарів (робіт, послуг) для задоволення своїх потреб мають право на державний захист своїх прав; гарантований рівень споживання; належну якість товарів (робіт, послуг) торговельного та інших видів обслуговування; безпеку товарів (робіт, послуг); відшкодування збитків, завданих товарами (роботами, послугами) неналежної якості, а також шкоди, заподіяної небезпечними для життя і здоров'я людей товарами (роботами, послугами), у випадках, передбачених законодавством; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.

Державний захист споживачів здійснюється Держпродспоживслужбою у межах повноважень, встановлених для них законодавством.

Споживач скористалася своїм правом на звернення та подала скаргу до відповідача про порушення прав споживача Товариством з обмеженою відповідальністю «Гараж Мобайл Груп» .

В свою чергу, вищезазначена скарга була підставою для проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, визначеної ст. 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (Закон № 877-V).

Приписами частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, підсумовуючи вищевказане, твердження позивача, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги, не відповідають дійсним обставинам, встановленим у ході розгляду справи, адже наявні докази підтверджують правомірність дій відповідача та дотримання ним передбаченого порядку.

Як встановлено частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи відповідач, як суб'єкт владних повноважень, надав суду достатньо належних і достовірних доказів, а відтак, довів правомірність свого рішення.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не базуються на положеннях чинного законодавства, не обґрунтовуються правовим чином та заявлені безпідставно, а тому є такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Василенко Г.Ю.