Справа № 2340/3246/18
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2019-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2340/3246/18 Суддя першої інстанції: А.В. Руденко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Кузьмишиної О.М. та Степанюка А.Г.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до державної установи «Черкаська виправна колонія (№62)» про стягнення одноразової грошової допомоги при звільненні та компенсації за затримку розрахунку при звільненні,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2018 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до державної установи «Черкаська виправна колонія (№62)» про стягнення одноразової грошової допомоги при звільненні та компенсації за затримку розрахунку при звільненні, в якому просив:

- стягнути з державної установи «Черкаська виправна колонія (№62)» на користь позивача заборгованість по виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні в сумі 150000,00 грн.;

- стягнути з державної установи «Черкаська виправна колонія (№62)» на користь позивача компенсацію за час затримки виплати одноразової грошової допомоги в сумі 23180,50 грн. за період з 27 червня 2018 року по 15 серпня 2018 року та з 16 серпня 2018 року по день фактичної виплати.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині відмови ОСОБА_1 у виплаті компенсації за час затримки виплати одноразової грошової допомоги за період з 27.06.2018 року по 17.09.2018 року в розмірі 3479,63 грн., в решті судове рішення залишити без змін.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що державна установа «Черкаська виправна колонія (№62)» на час розгляду справи в суді здійснив виплату одноразової допомоги позивачу в повному обсязі, тому позовні вимоги про стягнення заборгованості по виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні у сумі 150 000 грн. задоволенню не підлягають, крім того, обов'язок виплати одноразової грошової компенсації при звільненні покладено на Міністерство юстиції України, яке затвердило довідку про зміни плану асигнувань 11.09.2018 року, а фактична виплата грошових коштів здійснена відповідачем 17.09.2018 року, у зв'язку з чим у відповідача відсутня вина у затримці виплати одноразової грошової компенсації при звільненні.

Колегія суддів вважає висновок суду в частині відмови у виплаті компенсації за час затримки виплати одноразової грошової допомоги необґрунтованим, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, ОСОБА_1 працював на посаді чергового помічника начальника установи відділу нагляду і безпеки державної установи «Черкаська виправна колонія (№62).».

Наказом відповідача державної установи «Черкаська виправна колонія (№62)» №84/ОС-18 від 26.06.2018 року позивача звільнено зі служби з Державної кримінально-виконавчої служби України за пунктом 2 частини 1 статті 77 (через хворобу) Закону України «Про Національну поліцію». Згідно абзаців 4, 7 пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992 р. «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» вислуга календарних років служби для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні становить повних 19 років.

Згідно листа відповідача №8/15-18/Б-7 від 09.08.2018 року позивачу нарахована одноразова грошова допомога при звільненні за 19 років військової служби у сумі 156 855 грн. 73 коп.

Відповідач виплатив позивачу нараховану одноразову грошову допомогу при звільненні двома платежами: 09.08.2018 року у сумі 6855 грн. 73 коп. та 17.09.2018 року у сумі 147750 грн. (за вирахуванням військового збору).

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 зазначено, що останній вважає рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача одноразової грошової допомоги - правомірним так як станом на дату розгляду справи в суді першої інстанції така виплата здійснена в повному обсязі.

Разом з тим, позивачем наголошено, що останній просив також стягнути з відповідача компенсацію за час затримки виплати одноразової грошової допомоги з 27.06.2018 року по день фактичної виплати, проте у задоволенні даної вимоги позивачу також було відмовлено.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 308 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Так, матеріалами справи встановлено, що на час звільнення позивача, останньому було нараховано проте не виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні за 19 років військової служби в розмірі 156855 грн. 73 коп.

Виплата такої допомоги була здійснена 2 платежами - 6855,73 грн. (09.08.2018 року) та 147750 грн. (відповідно до платіжного доручення № 643 від 17.09.2018 року).

Час затримки у виплаті належних позивачу коштів з 27.06.2018 року по день фактичної виплати - 17.09.2018 року складає - 83 дні.

Відповідно до частини 1 статті 117 Кодексу законів про працю України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, що обов'язок виплати одноразової грошової компенсації при звільненні покладено на Міністерство юстиції України, так як в межах даних правовідносин, саме відповідач - державна установа «Черкаська виправна колонія (№62)» є роботодавцем (власником або уповноваженим ним органом в розумінні норм КЗпП) позивача, а тому саме на нього покладається обов'язок із вчасної виплати одноразової грошової компенсації при звільненні.

Згідно п.14 Постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17 липня 1992 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» одноразова та щорічна грошова допомога, передбачена пунктами 10 і 77 цієї постанови, виплачується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Національною поліцією, Міністерством транспорту та зв'язку, Державною податковою адміністрацією, Державною прикордонною службою, Державною службою спеціального зв'язку та захисту інформації, Державною кримінально-виконавчою службою, Службою безпеки, Службою зовнішньої розвідки, Державною службою з надзвичайних ситуацій та Управлінням державної охорони за рахунок коштів, виділених у державному бюджеті для їх утримання (за винятком випадків, передбачених абзацом другим цього пункту).

Військовослужбовцям, поліцейським, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, звільненим із служби безпосередньо з посад, які вони займали в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально - виконавчій службі, виплата одноразової грошової допомоги у випадках, передбачених пунктом 10 цієї постанови, здійснюється за рахунок коштів органів, у яких військовослужбовці та зазначені особи працювали.

Відповідно до п.3 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 р. N 1266, середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період (12 календарних місяців) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на яку нарахований єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та/або страхові внески на відповідні види загальнообов'язкового державного соціального страхування (далі - єдиний внесок та/або страхові внески), на кількість календарних днів зайнятості (відповідно до видів страхування - період перебування у трудових відносинах, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими договорами, проходження служби, провадження підприємницької або іншої діяльності, пов'язаної з отриманням доходу безпосередньо від такої діяльності) у розрахунковому періоді без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин, - тимчасова непрацездатність, відпустка у зв'язку з вагітністю та пологами, відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком, відпустка без збереження заробітної плати (далі - поважні причини).

Так, з наявної у матеріалах справи Довідки Державної установи «Черкаська виправна колонія (№ 62)» від 17.09.2018 року № 8/3737 вбачається, що позивачу нараховано за період квітень 2017 - травень 2018 року - 153099,06 грн., середньоденне грошове забезпечення позивача, відповідно, складає 153099,06 грн. : 365 = 419,45 грн.

Отже, колегія суддів приходить до висновку що саме на відповідача покладено обов'язок з вчасної виплати одноразової грошової допомоги, а тому позовні та апеляційні вимоги в цій частині є обґрунтованими, разом з тим, колегія суддів зазначає, що позивачем невірно розраховано суму, належну до стягнення, у зв'язку з чим вимоги позивача підлягають задоволенню частково у розмірі 419,45 грн. х 83 дні затримки = 34 814,35 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв'язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково, рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Керуючись ст..ст. 241, 242, 308, 311, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з державної установи «Черкаська виправна колонія (№62)» (19603, м. Черкаси, вул..Сурікова 30, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код: НОМЕР_1) компенсацію за затримку виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 34 814,35 грн. (тридцять чотири тисячі вісімсот чотирнадцять гривень тридцять п'ять копійок).

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.Є. Пилипенко

Суддя: О.М.Кузьмишина

А.Г.Степанюк

Повний текст виготовлено 05 лютого 2019 року.