Справа № 460/2957/18
Суддя: Махаринець Д.Є.
Дата ухвалення: 2019-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

17 січня 2019 року м. Рівне №460/2957/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Махаринця Д.Є. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області
про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинення певних дій, стягнення невиплаченого грошового забезпечення, -
В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області, в якому позивач просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо несвоєчасного проведення розрахунку при звільненні; зобов'язати відповідача надати до суду розрахунок належної позивачу суми заборгованості грошового забезпечення та компенсації за невикористану грошову відпустку; стягнути з відповідача на користь позивача нараховане та не виплачене грошове забезпечення за 2017 рік та за період з січня по квітень 2018 року в сумі 82793,82 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що між позивачем та Головномим управлінням державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області відповідно до наказу №54 від 27.02.2014 укладено контракт про проходження служби цивільного захисту. Наказом від 26.04.2018 №104 позивача звільнено зі служби цивільного захисту. Проте, з моменту звільнення і станом на дату подання адміністративного позову з позивачем не проведено остаточних розрахунок при звільненні, зокрема не виплачено грошове забезпечення частково за 2017 рік та в період з січня по квітень 2018 року. Вважає, що зазначеними діями відповідач порушує права позивача, тому наявні підстави для стягнення всієї суми не виплаченого грошового забезпечення. На підставі викладеного позивач просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 10.12.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) учасників справи. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов.

Відповідачем до суду подано відзив, у якому він заперечив проти задоволення позовних вимог. Відзив обґрунтовано тим, що позивач проходив службу в ДПРЗ-1 з охорони об'єктів (ПАТ "Рівнеазот") в періоди з 27.02.2014 по 17.04.2017 та з 01.12.2017 по 27.04.2018. В період з 18.04.2017 по 30.11.2017 позивач проходив службу в АРЗ СП ГУ ДСНС. Позивачу нараховане, але не виплачене грошове забезпечення в сумі 42653,69 грн., зокрема, за квітень (по 17.04.) 2017 року - 7057,69 грн. та в період з 01.12.2017 по 27.04.2018 - 35596,00 грн., в тому числі обрахована грошова компенсація за 8 днів невикористаної відпустки в сумі 5956,17 грн.

Тобто, заборгованість підтверджується в сумі 42653,69 грн. в періоди проходження служби позивачем в ДПРЗ-1 по охороні об'єктів ПАТ "РІВНЕАЗОТ", крім періоду з 01.01. по 31.03.2017, в якому позивачу було виплачене грошове забезпечення. В період проходження служби позивачем в АРЗ СП ГУ ДСНС з 18.04.2017 по 30.11.2017 грошове забезпечення виплачене повністю. Відповідач зазначає, що відповідно до умов Договору від 30.12.2016 №1162 "Про організацію підрозділу ДСНС України на об'єктах ПАТ "Рівнеазот", укладеного між відповідачем та ПАТ "Рівнеазот", утримання підрозділу ДПРЗ-1, який утворений на підставі вказаного договору, здійснюється на договірних засадах. Тобто, за рахунок коштів суб'єкта господарювання при виконанні договірних зобов'язань, а не за рахунок коштів Державного бюджету. Відповідач вказує, що ПАТ "Рівнеазот" систематично не перераховує кошти відповідачеві, за рахунок яких утримується ДПРЗ-1, що також слугувало підставою для звернення відповідача до господарського суду про стягнення заборгованості. Враховуючи викладене, відповідач просив відмовити в задоволенні позову повністю.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Наказом Головного управління від 27.02.2014 № 54 (по особовому складу) позивач прийнятий на службу з присвоєнням спеціального звання „молодший сержант служби цивільного захисту" та призначений на посаду пожежного-рятуальника ДПРЧ-20 ДПРЗ-1 з охорони об'єктів ПАТ „Рівнеазот".

Наказом Головного управління від 18.04.2017 № 94 (по особовому складу) та відповідно до рапорту, позивач призначений на посаду дозиметристом-розвідником аварійно-рятуальної частини АРЗ СП ГУ ДСНС.

Наказом Головного управління від 01.12.2017 № 302 (по особовому складу) та відповідно до рапорту, позивач переведений на посаду пожежного-рятуальника ДПРЧ-20 ДПРЗ-1 ГУ ДСНС України у Рівненській області з охорони об'єктів (ПАТ „Рівнеазот).

Наказом Головного управління від 26.04.2018 № 104 (по особовому складу) та відповідно до рапорту, позивач звільнений зі служби цивільного захисту у запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік), припинено контракт за пунктом 176 підпунктом 5 (у зв'язку із сімейними обставинами), виключено з кадрів ДСНС України та знято з усіх видів забезпечення.

Згідно вислуги років тривалість щорічної основної відпустки за 2018 рік становить 30 календарних днів. У зв'язку із звільненням зі служби до закінчення календарного року (у зв'язку із сімейними обставинами) мав право на 8 календарних днів щорічної основної відпустки. У 2018 році щорічну основну відпустку не використав.

З матеріалів справи встановлено, що в період проходження служби позивачем в ДПРЗ-1 з 01.01.2017 по 17.04.2017 з нарахованого грошового забезпечення в сумі 26526,19 грн., утримано податків - 4667,58 грн., позивачу виплачені кошти в розмірі 14800,00 грн., що є грошовим забезпеченням за січень-березень 2017 року, не виплачене грошове забезпечення в розмірі 7057,69 грн. за період з 01.04.2017 по 17.04.2017.

Заборгованість у зазначеному періоді, а саме за квітень 2017 року становить 7057,69 грн. за вирахуванням податків, зборів, обов'язкових платежів.

В період проходження служби позивачем з 01.12.2017 по 27.04.2018 нараховане грошове забезпечення в сумі 42642,92 грн., утримано податків - 7046,92 грн., виплачено позивачу в повному розмірі - 35596,00 грн.

Отже, у ході судового розгляду судом з'ясовано, що позивачу нараховано, але не виплачено грошове забезпечення в сумі 42653,69 грн., зокрема, за квітень 2017 року (7057,69грн.) та за період з 01.12.2017 по 27.04.2018 (35596,007 грн.), тобто, в періоди проходження служби позивачем в ДПРЗ-1 по охороні об'єктів ПАТ "Рівнеазот".

Таким чином, сторонами не заперечується сума заборгованості з виплати грошового забезпечення позивачу за вказані періоди, проте відповідач заперечує наявність вини щодо невиплати суми заборгованості з огляду на порушення договірних зобов'язань ПАТ "Рівнеазот" в частині належного та своєчасного перерахування коштів відповідачу, з яких, як стверджує відповідач, проводиться виплата, у тому числі, і грошового забезпечення позивача.

Вирішуючи адміністративний спір по суті, суд зазначає наступне.

Відносини, пов'язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, у тому числі, порядок проходження служби цивільного захисту, соціальний та правовий захист осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, працівників органів управління та сил цивільного захисту, врегульовані нормами Кодексу цивільного захисту України.

Відповідно до частини першої статті 101 Кодексу цивільного захисту України, служба цивільного захисту - це державна служба особливого характеру, покликана забезпечувати пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідацію їх наслідків у мирний час та в особливий період.

Відповідно до частини першої статті 115 Кодексу цивільного захисту України, держава забезпечує соціальний та правовий захист осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, працівників органів управління та сил цивільного захисту і членів їхніх сімей відповідно до Конституції України, цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Статтею 125 Кодексу цивільного захисту України визначено, що держава гарантує достатнє грошове забезпечення особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту з метою створення умов для належного та сумлінного виконання ними службових обов'язків.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту визначено Інструкцією про виплату грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України 23.04.2015 № 475, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.05.2015 за №544/26989 (далі - Інструкція № 475), який був чинний на момент виникнення правовідносин.

Пунктами 2, 3 Інструкції № 475 визначено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу визначається залежно від посади, спеціального звання, тривалості та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання. До грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу належать: посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, щомісячні види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, що мають постійний характер, премії) та одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 4 Інструкції № 475 грошове забезпечення виплачується, зокрема, особам рядового і начальницького складу, які займають посади осіб рядового і начальницького складу, передбачені штатами в державних пожежно-рятувальних підрозділах (частинах).

Згідно з частиною першою статті 103 Кодексу цивільного захисту України щодо проходження служби цивільного захисту може бути укладено контракт про проходження служби цивільного захисту - з особою, яка призначається на посаду рядового або начальницького складу служби цивільного захисту (пункт перший).

Обґрунтовуючи невиплату позивачу грошового забезпечення відповідач зазначає, що ПАТ "Рівнеазот" порушено договірні зобов'язання в частині своєчасного та повного проведення розрахунків за договором про надання послуг з пожежно-рятувальної охорони об'єктів ПАТ "Рівнеазот". Вказані кошти є джерелом фінансування грошового забезпечення у ДПРЗ-1.

Зазначені доводи відповідача суд відхиляє як безпідставні, позаяк контракт на проходження служби був укладений безпосередньо між позивачем та відповідачем (а.с.14-15). Будь-яких зобов'язань за таким контрактом у ПАТ "Рівнеазот" не було. Відтак, обов'язок вчасного нарахування та виплати грошового забезпечення у відносинах публічної служби з позивачем покладено саме на відповідача.

Відповідно до пункту 7 Інструкції №475 грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, визначених у кошторисі органу управління (підрозділу) на грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу.

Пунктом 9 цієї ж Інструкції №475 визначено, що підставами для виплати грошового забезпечення є: наказ керівника (начальника) органу управління (підрозділу) про призначення на штатну посаду, яка входить у його номенклатуру, та встановлення відповідних окладів, надбавок, доплат тощо; наказ керівника (начальника) навчального закладу про зарахування на навчання із встановленням відповідних окладів, надбавок, доплат тощо; наказ про зарахування у розпорядження; наказ про усунення від виконання службових обов'язків, відсторонення від виконання службових повноважень, відсторонення від повноважень на посаді.

Згідно з пунктами 10 та 11 Інструкції №475 грошове забезпечення виплачується особам рядового і начальницького складу за місцем їх постійної служби. Виплата особам рядового і начальницького складу грошового забезпечення проводиться один раз за поточний місяць у період з 20 по 25 числа. У той самий термін виплачується грошове забезпечення за перерахунками у зв'язку з присвоєнням чергового спеціального звання, призначенням на іншу посаду, зміною розміру відсоткової надбавки за вислугу років тощо.

Суд враховує, що згідно з позицією Європейського суду з прав людини реалізація особою права, яке пов'язане з отриманням гарантованих виплат, що здійснюються за рахунок бюджетних коштів, та базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (наприклад, "Кечко проти України", заява №63134/00, п.26 рішення від 08.11.2005; "Сук проти України", заява № 10972/05, п.24 рішення від 10.06.2011).

Зокрема, в частині 23 рішення "Кечко проти України" (заява №63134/00) Європейський суд зазначає: "Суд зауважує, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними".

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з'ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

За встановлених обставин, суд вважає що невиплата позивачу грошового забезпечення за квітень 2017 року в сумі 7057,69 грн. та за період з 01.12.2017 по 27.04.2018 в сумі 35596,00 грн., в тому числі обрахована грошова компенсація за 8 днів невикористаної відпустки в сумі 5956,17 грн. є безпідставною та порушує право позивача.

З матеріалів справи встановлено, що грошове забезпечення з 18.04.2017 по 30.11.2017 позивачу виплачене.

Порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом стягнення невиплаченого грошового забезпечення в загальній в сумі 42653,69 грн. за такі періоди: квітень 2017 року по 17 квітня 2017 року в сумі 7057,69 грн., з 01 грудня 2017 року по 27 квітня 2018 року в сумі 35596,00 грн.

Відтак суд дійшов висновку, що відповідач як суб'єкт владних повноважень та юридична особа публічного права не може відмовляти у виплаті грошового забезпечення працівнику з підстави невиконання певного договірного зобов'язання іншою юридичною особою, позаяк обов'язок виплати такого грошового забезпечення на підставі укладеного контракту в силу норм Кодексу цивільного захисту України та Інструкції №475 покладено саме на відповідача.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та належать до часткового задоволення.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов завольнити частково.

Стягнути з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області (вул. Гетьмана Полуботка, 37, м. Рівне, 33024, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) нараховане та не виплачене грошове забезпечення за період з квітня по 17 квітня 2017 року та з 1 грудня 2017 року по 27 квітня 2018 року в сумі 42653 (сорок дві тисячі шістсот п'ядесят три гривні) грн. 69 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Махаринець Д.Є.