Справа № 757/19417/18-а
Суддя: Григоренко І. В.
Дата ухвалення: 2018-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року

Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Григоренко І.В.,

при секретарі судових засідань - Василевській А.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Інспектора роти № 10 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у м. Києві старшого лейтенанта поліції Філоненко Оксани Вікторівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2.) звернувся з позовом до суду до Інспектора роти № 10 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у м. Києві старшого лейтенанта поліції Філоненко Оксани Вікторівни (далі - відповідач, Інспектор Філоненко О.В.) в якому просить скасувати постанову від 08.04.2018 року серії ЕАА № 353885 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 08.04.2018 року Інспектором Філоненко О.В. відносно ОСОБА_2 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАА № 353885, згідно якої позивач здійснив зупинку та стоянку на місці, призначеному для стоянки інвалідів, позначеному дорожнім знаком 5.38 з табличкою 7.17, чим порушив п. 8.4.ґ. Правил дорожнього руху (далі - ПДР України) - порушення вимог інформаційно-вказівних знаків та адміністративна відповідальність за вчинення якого, передбачена ч. 5 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), у зв'язку із чим до позивача застосовано вид адміністративного стягнення - штраф у розмірі 1 020,00 грн. Позивач вважає вказану постанову незаконною та необґрунтованою, оскільки рухаючись на автомобілі НОМЕР_1, по вулиці Мечникова, позивач, за відсутності суцільної лінії 1.1 дорожньої розмітки ПДР України, що поділяє транспортні потоки протилежних напрямів і позначає межі смуг руху на дорогах, повернув з правої частини дороги ліворуч та поставив автомобіль на місці призначеному для паркування. При цьому, останній припаркував автомобіль за дорожнім знаком та не міг передбачити, що це знак 5.38 з табличкою 7.17, який повернутий до позивача зворотною стороною.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.04.2018 року позовну заяву ОСОБА_2 було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

25.05.2018 року позивачем було усунуто недоліки на виконання вищенаведеної ухвали.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30.05.2018 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами відкрито провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Інспектора роти № 10 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у м. Києві старшого лейтенанта поліції Філоненко Оксани Вікторівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 159 КАС України, при розгляді справи судом за правилами загального позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Як визначено у ч. 5 ст. 165 КАС України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

26.09.2018 року на адресу суду надійшов відзив Інспектора роти № 7 батальйону № 4 полку № 1 (з обслуговування правого берега) управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Філоненко О.В. на позовну заяву в якому остання зазначає, що нею вірно кваліфіковано дії позивача та застосовано норми матеріального права на основі доказів та встановлених обставин. Крім того, відповідач у відзиві зазначає, що позивачем не оспорюється факт паркування на місці стоянки для водіїв з інвалідністю.

Повно та всебічно дослідивши письмові докази у справі та оцінивши їх у укупності в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає, що в позов є необґрунтованим та не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Судом встановлено, що 08.04.2018 року Інспектором батальйону № 4 роти № 10 Управління патрульної поліції в м. Києві старшим лейтенантом поліції Філоненко О.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАА № 353885 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 020,00 грн.

Як зазначено у постанові ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом OPEL ASTRA, д.н.з. НОМЕР_2, рухаючись по вулиці Мечникова у місті Києві, здійснив зупинку та стоянку на місці, призначеному для стоянки інвалідів та позначеному дорожнім знаком 5.38 з табличкою 7.17, чим порушив п. 8.4.ґ. ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Частиною 5 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність у випадку, зокрема, зупинки чи стоянки транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки).

Як визначено у ст.. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Положеннями частини 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" визначено, що учасники дорожнього руху зобов'язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Перелік і класифікація дорожніх знаків і їх вимоги до учасників дорожнього руху встановлюються главою 33 Правил дорожнього руху України, а їх умовний зовнішній вигляд - додатком № 1 до цих Правил.

Так, відповідно до розділу 33 Правил дорожнього руху, дорожній знак 5.38 "Місце для стоянки" застосовується для позначення місць та майданчиків для стоянки транспортних засобів. Знак з літерою "Р" та символом даху застосовується для критих стоянок. Знак з літерою "Р" та символом автобуса застосовується для критих стоянок з можливістю пересадки на маршрутні транспортні засоби. Табличка 7.17 "Особи з інвалідністю" означає, що дія знака 5.38 поширюється лише на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак "Водій з інвалідністю" відповідно до вимог цих Правил.

Згідно пункту 8.4. "ґ" розділу 8 Правил дорожнього руху, інформаційно-вказівні знаки запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об'єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Відповідно до п. 1 Розділу 34 Правил дорожнього руху, лінії горизонтальної розмітки мають білий колір. Горизонтальна розмітка 1.30 позначає місця стоянки транспортних засобів, які перевозять інвалідів чи на яких установлено розпізнавальний знак "Інвалід".

Пунктом 22 Правил паркування транспортних засобів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1342, визначено, що на майданчиках для паркування обов'язково облаштовуються місця (в обсязі 10 відсотків загальної кількості, але не менш як одне місце) передбаченого стандартами розміру, позначені дорожніми знаками та розміткою для паркування транспортних засобів, зазначених у ч. 6 ст. 30 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні".

На місцях для паркування транспортних засобів, зазначених у ч. 6 ст. 30 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", не можуть бути розміщені інші транспортні засоби.

У разі паркування на місцях, призначених для паркування транспортних засобів, зазначених у ч. 6 ст. 30 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", інших транспортних засобів, користувачі цих засобів несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як визначено у ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, надані позивачем на підтвердження своїх доводів фотокартки з місця події підтверджують факт паркування транспортного засобу в зоні дії знаку 5.38. "Місце для стоянки" з табличкою 7.17. "Особи з інвалідністю" (при цьому на транспортному засобі не було установлено розпізнавальний знак "Водій з інвалідністю").

Суд не приймає до уваги твердження позивача, що останній припаркував автомобіль за дорожнім знаком та не міг передбачити, що це знак 5.38 з табличкою 7.17, який був повернутий до позивача зворотною стороною.

Крім того, позивач підписав постанову серії ЕАА № 353885 про вчинення адміністративного правопорушення від 08.04.2018 року, не зазначивши будь-яких заперечень щодо її складання.

Аналізуючи викладене, суд погоджується, що, ОСОБА_2, здійснивши зупинку та стоянку на місці, призначеному для стоянки інвалідів, позначеному дорожнім знаком 5.38 з табличкою 7.17, що ним не заперечується, порушив п. 8.4.ґ. Правил дорожнього руху.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Як визначено у ч. 3 ст. 288 КУпАП, може бути оскаржено постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

При вирішенні адміністративного позову щодо оскарження дії суб'єкта владних повноважень, суд, відповідно до положень ч. 2 ст. 2 КАС України, перевіряє чи прийнято воно: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки, відповідальність, передбачена ч. 5 ст. 122 КУпАП, настає в разі зупинки чи стоянки транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а позивачем не заперечується факт здійснення зупинки та стоянки на місці, позначеному дорожнім знаком 5.38 з табличкою 7.17, суд приходить до висновку про обґрунтованість притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вказаною нормою закону.

Відтак, постанова серії ЕАА № 353885, винесена Інспектор Філоненком О.В. про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1 020,00 грн., є законною та обґрунтованою, а правові підстави для її скасування відсутні.

За таких обставин, в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись нормами ст.ст. 2, 5-11, 19, 73-77, 79, 90, 159, 165, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 122, 247, 251, 268, 278, 283, 284, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ВИРШІИВ:

В адміністративному позові ОСОБА_2 до Інспектора роти № 10 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у м. Києві старшого лейтенанта поліції Філоненко Оксани Вікторівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги на рішення подаються учасниками справи до Київського апеляційного адміністративного суду через Печерський районний суд м. Києва, (а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду), а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексом адміністративного судочинства України в редакції від 15.12.2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 07.11.2018 року.

Суддя І.В. Григоренко