Справа № 2140/1969/18
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2019-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2019 р.м.ОдесаСправа № 2140/1969/18

Категорія: 14 Головуючий в 1 інстанції: Попов В.Ф.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді - доповідача - Стас Л.В.

суддів - Турецької І.О., Шеметенко Л.П.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Фермерського господарства «Соценко» на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2018 року у справі за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Заповіт Ілліча» до виконавчого комітету Скадовської міської ради, 3-ті особи: ОСОБА_1, Фермерське господарство «Соценко», Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області, про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Заповіт Ілліча» (далі - позивач, СГ ТОВ «Заповіт Ілліча») звернувся з позовом до виконавчого комітету Скадовської міської ради, 3-ті особи: ОСОБА_1, Фермерське господарство «Соценко», Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора виконавчого комітету Скадовської міської ради від 09 жовтня 2017 року індексний номер 37478935.

В обґрунтування позову послався на те, що державним реєстратором виконавчого комітету Скадовської міської ради 05.10.2017 р. здійснено реєстрацію договору оренди земельної ділянки, яка вже є об'єктом оренди на підставі договору оренди землі від 20.01.2010р., що укладений раніше між ОСОБА_1 та СГ ТОВ «Заповіт Ілліча». Позивач вважає, що у зв'язку із неналежним виконанням державним реєстратором своїх обов'язків, відбулась подвійна реєстрація прав на одну і ту саму земельну ділянку, що суперечить чинному законодавству.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2018 року позов Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Заповіт Ілліча» - задоволено в повному обсязі.

Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Скадовської міської ради Херсонської області Кучубеєвої Марії Олександрівни від 09.10.2017 року індексний номер НОМЕР_2 про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки загальною площею 2,01 га (кадастровий номер НОМЕР_1).

В апеляційній скарзі, Фермерське господарство «Соценко», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та закрити провадження у справі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт, посилаючись на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові цього суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16, зазначив про те, що спір який виник між сторонами в цій справі не є публічно-правовим спором, а тому не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області надало пояснення на апеляційну скаргу, в яких зазначило, що спір який виник між сторонами не порушує інтереси управління.

У відзиві на апеляційну скаргу, СГ ТОВ «Заповіт Ілліча», посилалося на доводи ідентичні тим, що викладені в позовній заяві та які узгоджуються з висновками, викладеними в рішенні суду першої інстанції, у зв'язку з чим, просить апеляційну скаргу Фермерського господарства «Соценко» - залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2018 року - без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 2,01 га, яка розташована на території Улянівської сільської ради Скадовського району Херсонської області (а.с. 35).

20 січня 2010 року між ОСОБА_1 та СГ ТОВ «Заповіт Ілліча» (орендар) укладений договір № 119 оренди вищевказаної земельної ділянки строком на десять років. Договір оренди зареєстрований у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних ділянок у Відділі Держкомзему у Скадовському районі Херсонської області 08.04.2011 за № 00197 (а.с. 11-13, 36).

Також судом першої інстанції встановлено, що позивач наголошує на тому, що даний договір не припинявся, не розривався і не визнавався судом недійсним. ОСОБА_4 його дії до 2020 року.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна щодо суб'єкта, 05.10.2017 року державний реєстратор виконавчого комітету Скадовської міської ради Херсонської області - ОСОБА_2, здійснила державну реєстрацію прав, які виникли на підставі договору оренди землі на земельну ділянку № НОМЕР_1, площею 2,01 га, укладеного 01.10.2017 р. між ОСОБА_1 (власник) та ФГ "Соценко" (орендар), індексний номер НОМЕР_2 (а.с 14-16, 49-52)

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що державний реєстратором виконавчого комітету Скадовської міської ради при проведенні державної реєстрації права користування земельною ділянкою за договором оренди землі ФГ «Соценко» не перевірив наявності права оренди на цю земельну ділянку за СГ ТОВ «Заповіт Ілліча», чим порушив реєстраційне законодавство та неправомірно здійснив повторну реєстрацію договору оренди той самої земельної ділянки.

При цьому, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Проте, колегія суддів вважає такий висновок помилковим, з огляду на наступне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб'єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Публічно-правовим, вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Колегія суддів зазначає, що спір в цій справі не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки державний реєстратор відповідача, приймаючи оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно (право оренди на спірну земельну ділянку), не мав публічно-правових відносин саме з позивачем. Прийняте оскаржуване рішення про державну реєстрацію стосувалось реєстрації прав іншої особи, а не позивача, атому характер спору, який виник між державним реєстратором та позивачем, є приватноправовим.

Спір про визнання протиправним і скасування рішення про державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно пов'язаний з порушенням прав позивача на земельну ділянку іншою особою, за якою зареєстровано аналогічне право щодо того ж самого нерухомого майна.

Позивач фактично обґрунтував позовні вимоги наявністю у нього права оренди і відсутністю такого права у апелянта і, як наслідок, відсутністю в останнього правомірного інтересу щодо фіксації свого права оренди у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки має розглядатися як спір, що пов'язаний з порушенням цивільних прав позивача на земельну ділянку іншою особою, за якою зареєстровано аналогічне право щодо тієї ж земельної ділянки. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь державного реєстратора в якості співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушені прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру.

Отже, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не врахував того, що даний спір має приватноправовий характер, а саме: є спором позивача і апелянта щодо права на спірну земельну ділянку, яке підлягає державній реєстрації.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що спір про скасування рішення про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки має розглядатися як спір, що пов'язаний з порушенням цивільних прав позивача на земельну ділянку іншою особою, за якою зареєстровано аналогічне право щодо тієї ж земельної ділянки. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь державного реєстратора як співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушенні прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру.

Отже, спір у цій справі, не є публічно-правовим. Оскарження рішення про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки безпосередньо пов'язане із захистом позивачем свого цивільного права у спорі щодо земельної ділянки з особою, яка не заперечує законності дій державного реєстратора з реєстрації за нею права оренди цієї ж земельної ділянки, тобто з апелянтом. Такий спір має приватноправовий характер.

З огляду на суб'єктний склад сторін спору він має вирішуватися за правилами господарського судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (ЄДРСР № 77969515), яка враховується колегією суддів при розгляді цієї справи відповідно до приписів ч. 5 ст. 242 КАС України.

Враховуючи зазначені вище вимоги законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не врахував суті спірних правовідносин та їх суб'єктний склад та дійшов помилкового висновку, що зазначений спір є публічно-правовим та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з п. 1. ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 КАС України постанова суду першої інстанції скасовується у апеляційному порядку, а провадження по справі закривається в порядку ст. 238 КАС України, згідно з п. 1 ч. 1 якої, суд закриває провадження у справі, у разі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства .

Згідно з частиною 1 статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції із закриттям провадження у справі.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Згідно матеріалів справи, апелянтом сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в загальному розмірі 2643,00 грн., що підтверджується квитанцією № 12 від 26.12.2018 року на суму 1762,00 грн. та № 10_12 від 14.12.2018 р. на суму 881,00 грн., а тому він підлягає поверненню.

Керуючись ст. ст. 238, 239, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 328 КАС України, п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Соценко» - задовольнити.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2018 року по справі за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Заповіт Ілліча» до виконавчого комітету Скадовської міської ради, 3-ті особи: ОСОБА_1, Фермерське господарство «Соценко», Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області, про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження у справі - закрити.

Роз'яснити Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «Заповіт Ілліча», що дана справа підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Повернути Фермерському господарству «Соценко» (75731, Херсонська область, Скадовський район, с. Андріївка, вул.. Польова, 10, ЄДРПОУ - 22730070) з Державного бюджету України сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в загальному розмірі 2643,00 грн., згідно квитанції № 12 від 26.12.2018 року на суму 1762,00 грн. та № 10_12 від 14.12.2018 р. на суму 881,00 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 07.02.2019р.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Шеметенко Л.П. Турецька І.О.