Справа № 160/8526/18
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 лютого 2019 року Справа № 160/8526/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Неклеса О.М., одноособово розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради Дніпропетровської області про визнання неправомірними дії,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, в якому просить: - визнати неправомірними дії управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради Дніпропетровської області в частині позбавлення ОСОБА_1 пільг згідно Закону України «Про міліцію» як «міліціонер на пенсії».
В обґрунтування поданого позову ОСОБА_1 зазначає, 09.12.2008 його було звільнено з органів внутрішніх справ в запас (через хворобу). Після чого йому призначено пенсію. Після застосування Постанови №103 від 21.02.2018р. «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та Постанови №988 від 11.11.2015р. «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», позивача та членів його сім'ї позбавлено пільг на комунальні послуги. На підтвердження своїх порушених прав позивач посилається на рішення управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради Дніпропетровської області №274/07 від 16.07.2018 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.11.2018 року адміністративний позов залишено без руху.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.12.2018 року відкрито провадження по справі №160/8526/18 за вищезазначеним позовом та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Від відповідача 21 грудня 2018 року на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому останній просить відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування відзиву представник зазначає, що ОСОБА_1 перебував на обліку в Єдиному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, за категорією міліціонер на пенсії з 22 грудня 2008 року по 06 листопада 2015 року та користувався 50% знижкою плати за житлово-комунальні послуги у межах середніх норм споживання. З 07.11.2015 року у зв'язку з набуттям чинності Закону України «Про національну поліцію» втратив чинність Закон України «Про міліцію». Згідно абз. 2 та 3 п. 15 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про національну поліцію» за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб. Оскільки саме пільги на оплату житлово-комунальних послуг в Законі України «Про національну поліцію» не передбачені, тому у відповідача відсутні встановлені законом підстави для поновлення позивачу пільг
Згідно з ч.ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 є пенсіонером МВС України та отримує пенсію за вислугу років, що підтверджується копією пенсійного посвідчення НОМЕР_3
Листом від 16.07.2018 року за №274/07 управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради Дніпропетровської області повідомило позивача, про те, що З 07.11.2015 року у зв'язку з набуттям чинності Закону України «Про національну поліцію» втратив чинність Закон України «Про міліцію». Особи, які мали право на пільги згідно із Законом України «Про міліцію» з 07.11.2015 року втратили право на пільги. ОСОБА_1 рекомендовано звернутися до управління з метою визначення права на отримання житлової субсидії.
Не погоджуючись з діями управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради Дніпропетровської області щодо позбавлення пільг позивач звернувся до суду із даним позовом.
Вирішуючи спір по суті суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Стаття 68 Конституції України передбачає, що кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України, законів України.
Правовий і соціальний захист працівників міліції та їх пенсійне забезпечення врегульовано Законом України Про міліцію від 20.12.1990 р. № 565-XII, згідно з ч. 1, 2 ст. 22 якого передбачено, що держава гарантує працівникам міліції соціальний захист. Працівники міліції користуються пільгами при розподілі житла, встановленні квартирних телефонів, влаштуванні дітей у дошкільні заклади, вирішенні інших питань соціально-побутового забезпечення у порядку, передбаченому законодавством України.
Чинною на час призначення позивачу спірної пільги редакцією Закону України "Про міліцію" передбачено, що працівникам міліції та членам їх сімей надається 50-процентна знижка по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива. За працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, зберігається право на пільги за цим Законом
Пільги, передбачені частинами 4, 5 та 6 цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. (ч. 4, 6-7 ст. 22 Закону України "Про міліцію").
4 червня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №389 (набрала чинності 1 липня 2015 року), якою затверджено Порядок надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім'ї.
Відповідно до пункту 2 вказаного Порядку його дія поширюється, зокрема, на осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою згідно із Законом України «Про міліцію» (у тому числі звільнені із служби за віком, хворобою або вислугою років працівники міліції).
Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 2016 року №36 до пункту 2 зазначеного Порядку було внесено зміни та виключено слова «Про міліцію» (звільнені із служби за віком, хворобою або вислугою років працівники міліції, особи начальницького складу податкової міліції, особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби; діти (до досягнення повноліття) працівників міліції, осіб начальницького складу податкової міліції, рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби, загиблих або померлих у зв'язку з виконанням службових обов'язків, непрацездатні члени сімей, які перебували на їх утриманні).
Суд звертає увагу, що з 7 листопада 2015 року у зв'язку з набуттям чинності Законом України Про Національну поліцію втратив чинність Закон України Про міліцію, а стаття 22, відповідно до якої позивач до прийняття ЗУ Про Національну поліцію мав право на 50-відсоткову знижку по сплаті за користування житлом та комунальними послугами, викладена в другій редакції та не містить посилань на пільги, що були встановлені раніше, а містить основні повноваження керівника поліції.
У період з часу призначення позивачу пільги та до набуття чинності Законом України "Про Національну поліцію" чинним законодавством встановлювалось право певного кола осіб, в тому числі і позивача, відповідно до Закону України "Про міліцію" на отримання 50-відсоткової знижки по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива.
Однак, згідно абзаців 2 та 3 пункту 15 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" (доповнено згідно із Законом № 900-VІІІ від 23.12.2015 року) встановлено, що за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.
З цього приводу суд зазначає, що Закон України "Про Національну поліцію" не містить норм, які б передбачали таку пільгу, як 50-відсоткова знижка по оплаті жилої площі, комунальних послуг не тільки для колишніх міліціонерів, а й для тих, які виходять на пенсію після вступу цього закону в силу
Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини Рішення від 3 жовтня 1997 року № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акту, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.
Враховуючи те, що останнім в часі є Закон України "Про Національну поліцію", в якому у прикінцевих та перехідних положеннях встановлено, що за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, які передбачені ЗУ "Про Національну поліцію", тому пріоритетними в даному випадку є положення саме цього Закону.
Крім того, суд зазначає, що встановлені діючим законодавством пільги не є довічними, а залежать від конкретних положень чинного законодавства, яке визначає, чи надаються пільги певній категорії осіб чи ні. Не можна вважати пільги і досягнутою соціальною гарантією, яку забороняється звужувати за нормами Конституції України, оскільки пільги безпосередньо пов'язані із правовим статусом певної особи, а не із досягненням особою певних соціальних гарантій, як, наприклад, набуття права на призначення пенсії чи її перерахунок, яких особу неможливо позбавити наступними змінами в законодавстві. Тобто при зміні правового статусу працівника міліції (поліції) шляхом позбавлення їх певних пільг, такі пільги перестають надаватись всім особам цієї категорії, а не тільки тим, хто стане міліціонером (поліцейським) в майбутньому.
Оскільки саме пільги на оплату житлово-комунальних послуг в Законі України «Про Національну поліцію» не передбачені, відсутні встановлені законом підстави для поновлення позивачу пільг, на які він мав право і якими користувався відповідно до статті 22 Закону України «Про міліцію», у зв'язку з чим дії управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради Дніпропетровської області щодо припинення нарахування пільг позивачу на житлово-комунальні послуги є правомірними.
Аналогічна правова позиція щодо наведених обставин викладена у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2018 року у справі № 484/655/16-а.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно з ч.1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно з ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на встановлені під час розгляду справи обставини та норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що дії управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради Дніпропетровської області щодо припинення нарахування пільг позивачу на житлово-комунальні послуги є правомірними, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
Таким чином, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що оскільки позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню, підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.
Керуючись ст. ст. 2, 5, 72, 77, 241, 243-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Копію рішення суду направити сторонам.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 05.02.2019р.

Суддя О.М. Неклеса