Справа № 200/14720/18
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2019-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С.
розглянувши за правиламиспрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справуза позовною заявоюОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
10 вересня 2018 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач) з позовним вимогами:
- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (код СДРПОУ 21910427) здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (НІН НОМЕР_1) з урахуванням періоду роботи з 27.04.1989 року по 05.01.1993 року у Виробничому кооперативі «Гарантія» до загального страхового стажу з дати призначення пенсії, а саме: з 22.10.2014 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.01.2019 р. у справі відкрито провадження; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Обгрунтовуючи позовні вимоги в позовіпозивачзазначив, що є інвалідом 2 групи за загальним захворюванням. З 22 жовтня 2014 року йому призначено пенсію по інвалідності. Під час призначення пенсії Пенсійним фондом не враховано до загального страхового стажу період роботи з 27.04.1989 року по 05.01.1993 року у Виробничому кооперативі «Гарантія», який складає 3 роки 8 місяців 9 днів.Позивач не погоджується з відповідачем та зазначає, що під час призначення пенсії ним було надано всі необхідні документи на підтвердження його трудової діяльності, всі необхідні записи наявні в трудовій книжці. Посилання відповідача на той факт, що у трудовій книжці (записи 9-10) наказ та дата наказу при прийомі на роботу дописані та на звільненні печатка не читається, є цілком необґрунтованими та безпідставними. За твердженням позивача, записи 9-10 його трудової книжки здійснені у відповідності до вимог п. 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 р. №58. Тому такі висновки відповідача не можуть бути підставою для не зарахування періоду роботи в кооперативі до загального стажу, що пропорційно впливає на розмір отриманої пенсії. Просить суд відновити порушене право.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
25 січня 2019 року відповідачем подано до суду відзив на адміністративний позов. В обґрунтування відзиву відповідачем зазначено наступне. Відповідач повністю не погоджується з вимогами позову, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі та зазначає, що позивач пропустив строк звернення до суду. Крім того, зарахувати позивачу до загального стажу роботи період роботи з 27.04.1989 р. по 05.01.1993 р. у Виробничому кооперативі «Гарантія» немає законних підстав. Ще під час призначення пенсії позивачу було повідомлено, що в трудовій книжці (записи 9-10) наказ та дата наказу при прийомі на роботу дописані та на звільненні печатка не читається, про що свідчить його підпис на заяві про призначення пенсії. Також, позивачу було надано роз'яснення про надання уточнюючої довідки. Проте, такої позивачем не надано. У зв'язку з чим, відсутні підстави для перерахунку розміру пенсії.
30 січня 2019 р. від позивача надійшла відповідь на відзив. Позивач зазначив про безпідставність доводів відповідача, викладених у відзиві на позов. Щодо доводів відповідача про пропуск строку звернення до суду зазначив, що не пропустив такий строк, оскільки намагався вирішити спірне питання в досудовому порядку.Посилання відповідача на Порядок підтвердження трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. №637, як на підставу необхідності надання уточнюючої довідки для підтвердження стажу роботи у ВК «Гарантія», вважає неправомірним, оскільки довідки згідно із зазначеним Порядком вимагаються лише у випадку відсутності відповідних записів у трудовій книжці або якщо містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи. Позивач вважає, що записи 9-10 трудової книжки про його роботу у Виробничому кооперативі «Гарантія» відповідають вимогам законодавства щодо їх виконання та оформлення.
Згідно з ч.ч. 5, 8 ст. 261 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та з 22 жовтня 2014 року отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».
Згідно з протоколом про призначення пенсії №7274 від 11.12.2014 р. загальний стаж позивача становить 22 роки 1 місяць 28 днів (а.с.12).
Згідно з розрахунком стажу до стажу не зараховано період з 27.04.1989 р. по 05.01.1993 р.
Згідно з відомостями з трудової книжки серії НОМЕР_2 (записи 9-10) з 27.04.1989 року по 05.01.1993 року ОСОБА_1 працював у Виробничому кооперативі «Гарантія» (а.с.14-15).
31 жовтня 2017 року позивач звернувся до Пенсійного фонду із заявою про надання рішення про підстави невключення періоду роботи в кооперативі до загального страхового стажу.
Листом від 13.11.2017 року за вих.С-383 Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі надало позивачу протокол про призначення пенсії та розрахунок стажу.
19 липня 2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою щодо зобов'язання зарахувати до загального трудового стажу період роботи з 27.04.1989 р. по 05.01.1993 р. у Виробничому кооперативі «Гарантія», здійснивши перерахунок призначеної пенсії.
Не погодившись з висновком Пенсійного фонду щодо відсутності підстав для зарахування стажу роботи у Виробничому кооперативі «Гарантія» до загального страхового стажу, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За правилами частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, з яким кореспондується обов'язок держави щодо його забезпечення. Реалізація цього обов'язку здійснюється органами державної влади відповідно до їх повноважень
Надане вищевказаною статтею право деталізоване у Законах України від 05.11.1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення»(далі - Закон №1788) та від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058), зокрема, у статтях 1 і 8 відповідно.
Закон України «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих; та гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв'язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.
Згідно із ст. 1 Закону №1788 громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Відповідно до ст.ст. 6, 7 Закону №1788 особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов'язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов'язку.
Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.
Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Згідно з статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» постановою Кабінету Міністрів України затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Так, пунктами 1, 2постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі Порядок № 637), встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів уній трудовий стаж встановлюється напідставі інших документів, виданих за місцем роботи,служби,навчання,атакожархівними установами.
У разі коли документи про трудовийстажнезбереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з п.2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 р. №58 (далі - Інструкція №58) записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.
Згідно із п. 2.4. усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Згідно з частиною 1 статті 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до частини 2 статті 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а наявність відповідних записів у трудовій книжці про стаж роботи є підтвердженням страхового стажу.
Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно до ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Оцінюючи усі докази, досліджені судом, у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Законодавець чітко визначив, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів уній трудовий стаж встановлюється напідставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Наявність же відповідних записів у трудовій книжці про стаж роботи є підтвердженням страхового стажу.
В ході судового розгляду судом досліджено оригінал трудової ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 та встановлено, що у період з 27.04.1989 р. по 05.01.1993 р. позивач працював у Виробничому кооперативі «Гарантія».
Після огляду судом з трудової книжкисерії НОМЕР_2 знято копію, яку долучено до матеріалів справи.
Так, згідно із записом №9 трудової книжки - прийнятий на посаду штукатура 5 розряду (наказ №31 від 28.04.1989 року).
Згідно із записом №10 трудової книжки - звільнений за власним бажанням ст. 38 КЗпП України (наказ №1 від 05.01.1993 р.).
Відомості про період роботи у Виробничому кооперативі «Гарантія» вчинено кульковою ручкою та скріплено печаткою кооперативу.
Записи вчинені у відповідності до положень Інструкції №58.
За таких обставин, доводи відповідачащодоне підтвердження страхового стажу за період роботи позивача у Виробничому кооперативі «Гарантія» у зв'язку з тим, що дата наказу при прийомі на роботу дописані та на звільненні печатка не читається, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи в суді.
Посилання відповідача на Порядок №637 в якості обґрунтування необхідності надання уточнюючої довідки на підтвердження стажу роботи позивача у Виробничому кооперативі «Гарантія» не враховуються судом, оскільки наведений Порядок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій передбачений за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Враховуючи, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка і трудовою книжкою позивача підтверджено період його роботи у Виробничому кооперативі «Гарантія» з 27.04.1989 р. по 05.01.1993 р., відповідно перед судом доведено наявність у позивача страхового стажу за вказаний період.
Доводи відповідача стосовно пропуску позивачем строку звернення до суду безпідставні та не можуть бути враховані судом, оскільки строки давності до спорів даної категорії не застосовуються (рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 р. у справі №1-13/2013 (8-рп/2013). Заробітна плата і пенсія мають однакову правову природу, тобто є джерелом існування, доходом та власністю (матеріальним інтересом, захищеним статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
Враховуючи викладене, суд вважає позов ОСОБА_1 обґрунтованим, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору, то відсутні підстави для вирішення питання розподілу судових витрат.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 242-246, 250, 255, 262, 293,295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити в повному обсязі.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, періоду роботи з 27.04.1989 року по 05.01.1993 року у Виробничому кооперативі «Гарантія» до загального страхового стажу для призначення пенсії.
Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, період роботи з 27.04.1989 року по 05.01.1993 року у Виробничому кооперативі «Гарантія» до загального страхового стажу.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тесту судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Рябчук