Справа № 0940/1553/18
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2019-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/4125/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Гуляка В.В., Коваля Р.Й.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2018 року (головуючого судді Матуляка Я.П.) ухвалене у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження в м. Івано-Франківськ у справі №0940/1553/18 за позовом Фермерського господарства «Персей Агро» до Старшого державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Семчука Руслана Миколайовича, Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Прикарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України про визнання протиправним та скасування припису від 31.07.2018 року за № 377/0/19-18-ДК/194Пр/03/01/-18,-

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство «Персей Агро» 28.08.2018 звернулося в суд з позовом до Старшого державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Семчука Руслана Миколайовича та судом залучено другого відповідача Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Прикарпатську державну сільськогосподарську дослідну станцію Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України в якому просить визнати протиправним та скасувати припис від 31.07.2018 року за № 377/0/19-18-ДК/194Пр/03/01/-18.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2018 року задоволено позов повністю.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції скаргу Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області подало апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що порушені вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України оскільки не враховано клопотання про розгляд справи за участі уповноваженого представника Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області. Зокрема, судом не досліджено, чи спірна ділянка площею 42,0475 га, яка розташована на території Підпечерівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, входить до числа земель, на яких позивач проводив роботи щодо здійснення сільськогосподарського обробітку згідно договору підряду № 19/16/4 від 19.12.2016р. і відповідних додаткових угод до нього, укладених з третьою особою. Також у ході здійснення заходів державного контролю встановлено, що Прикарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України не є належним користувачем спірної ділянки по причині відсутності в такої дійсних правовстановлюючих документів на неї. Представлені зі сторони Прикарпатської ДСДС документи не можуть підтверджувати право користування спірною ділянкою, оскільки право користування через процеси реорганізації останньої не зареєстровано в установленому порядку.

Позивачем та третьою особою подано відзиви на апеляційну скаргу, в яких викладені заперечення на доводи скаржника, просили рішення суду залишити без змін, скаргу без задоволення.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), відповідно до статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що старшим державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Семчуком Р.М. проведено обстеження земельної ділянки та перевірку дотримання вимог земельного законодавства за об'єктом - земельних ділянок, що знаходяться на території Підпечерівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, про що складено Акт обстеження земельної ділянки від 17.04.2018 року за № 377/0/92-18-ДК/313/АО/10/01/-18 (аркуші справи 163-165) та Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об'єктом - земельної ділянки від 30.05.2018 року за № 377/0/92-18-ДК/549/АП/09/01/-18 (аркуші справи 166-170).

Перевіркою встановлено, що земельна ділянка площею 42,0475 га (кадастровий номер :02:003:0002), яка розташована на території Підпечерівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, на момент обстеження самовільно зайнята шляхом здійснення сільськогосподарського обробітку ФГ «Персей Агро».

Враховуючи виявлене порушення, старшим державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Семчуком Р.М. складено протокол про адміністративне правопорушення від 13.07.2018 року за № 377/0/92-18-ДК/0170П/07/01/-18.

31.07.2018 старшим державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Семчуком Р.М. винесено оскаржуваний припис за № 377/0/19-18-ДК/194Пр/03/01/-18, яким позивача зобов'язано в 30-денний термін усунути порушення вимог земельного законодавства.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційні скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 188 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15 встановлено, що державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Відповідно до пунктів 30, 31 частини 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, затвердженого наказом Державної служби з питань геодезії картографії та кадастру від 17.11.2016 № 308, Головне управління Держгеокадастру в області здійснює державний контроль за дотриманням вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, обстежує земельні ділянки, яким заподіяна шкода внаслідок їх самовільного зайняття.

Частиною 6 вказаного Положення визначено повноваження посадових осіб управління Держгеокадастру в області. Зокрема, пунктом 1 визначено, що посадові особи Головного управління в межах своїх повноважень мають право складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності; давати обов'язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов'язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків.

Судом встановлено, що старшим державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Семчуком Р.М. проведено обстеження земельної ділянки та перевірку дотримання вимог земельного законодавства за об'єктом - земельних ділянок, що знаходяться на території Підпечерівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, про що складено Акт обстеження земельної ділянки від 17.04.2018 року за № 377/0/92-18-ДК/313/АО/10/01/-18 та Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об'єктом - земельної ділянки від 30.05.2018 року за № 377/0/92-18-ДК/549/АП/09/01/-18, та як наслідок винесено припис про усунення виявлених порушень.

В контексті вищевикладеного, суд погоджується з доводами відповідача щодо підставності проведення та відсутності порушень під час проведення перевірки.

Також, перевіркою встановлено, що земельна ділянка площею 42,0475 га (кадастровий номер :02:003:0002), яка розташована на території Підпечерівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, на момент обстеження, самовільно зайнята шляхом здійснення сільськогосподарського обробітку ФГ «Персей Агро».

Такі висновки інспектора не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки всі роботи, які здійснювались ФГ «Персей Агро» на земельній ділянці площею 42,0475 га (кадастровий номер :02:003:0002), яка розташована на території Підпечерівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області проводились на підставі Договору підряду за № 19/16/4 від 19.12.2016 року (аркуші справи 21-23) та додаткових угод до договору, зокрема Додаткової угоди за № 1/1 від 14.03.2017 року до договору підряду за № 19/16/4 від 19.12.2016 року (аркуш справи 119), за яким позивач (Підрядник) зобов'язується надати Прикарпатській державній сільськогосподарській дослідній станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України (Замовник) комплекс послуг та робіт в процесі виробництва сільськогосподарської продукції Замовником на сільгоспугіддях Замовника, а Замовник зобов'язується прийняти виконані роботи і оплатити вартість послуг Підрядника.

Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01 липня 2004 року передбачено, зокрема, обов'язковість державної реєстрації права постійного користування земельною ділянкою, права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб тощо.

Права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають лише підприємства, установи та організації, що належать до державної або комунальної власності, а також громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об'єднання), установи та організації.

Згідно приписів частини 1 статті 92 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Відповідно до частини 4 статті 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Абзацом 1 частини 1 статті 123 ЗК України встановлено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Відповідно до матеріалів справи третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Прикарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України стверджує, саме вона є землекористувачем названої земельної ділянки.

На підтвердження обставин, щодо того, що саме вона є землекористувачем названої земельної ділянки, Прикарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України надала рішення Арбітражного суду Івано-Франківської області від 12.04.1994 року по справі № 352/5 Інституту хрестоцвітих культур Української академії аграрних наук видано Державний акт на право постійного користування землею серії І-ІФ № 000256 на території земель зокрема, Підпечерівської сільської ради для дослідних і навчальних цілей, пропаганди передового досвіду та ведення сільського господарства (аркуші справи 24-25, 76), Статут третьої особи, затвердженого Президентом Національної академії аграрних наук України 15.02.2018 року, правонаступником Інституту хрестоцвітих культур Української академії аграрних наук є Прикарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України (аркуші справи 77-86). Зокрема, правонаступником Інституту хрестоцвітих культур Української академії аграрних наук згідно наказу Української академії аграрних наук № 29 від 25.02.1999 року був Івано-Франківський інститут агропромислового виробництва Української академії аграрних наук. На підставі Постанови Президії Національної академії аграрних наук від 18.05.2011 року «Про оптимізацію мережі наукових установ Національної академії аграрних наук України» та наказу № 10 від 25.01.2012 року «Про перейменування Івано-Франківського інституту агропромислового виробництва НААН» була створена Прикарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України.

За наведених обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що позивач є лише виконавцем певних підрядних сільськогосподарських робіт на обумовленій земельній ділянці, фактичним землекористувачем якої є Прикарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України.

Відтак, колегія суддів вважає, що на момент укладення та виконання договору підряду, позивач не був фактичним землекористувачем названої ділянки, а відтак не міг допустити порушення земельного законодавства, відображені в Акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об'єктом - земельної ділянки від 30.05.2018 за № 377/0/92-18-ДК/549/АП/09/01/-18, як самовільний землекористувач.

Стосовно ж правової оцінки обставин щодо належного користування названою земельною ділянкою Прикарпатською державною сільськогосподарською дослідною станцією Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України, то колегія суддів зазначає, що висновки суду першої інстанції у названій частині є передчасними, оскільки до предмету спірних правовідносин не відноситься встановлення фактів та обставин щодо правомірності або неправомірності користування названою земельною ділянкою Прикарпатською державною сільськогосподарською дослідною станцією Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України.

Водночас, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з приводу того, що відповідач, встановивши порушення вимог земельного законодавства, повинен застосувати певні види зобов'язань чи стягнень лише відносно фактичного землекористувача - Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України як особи, яка здійснювала всі дії по відношенню до спірної земельної ділянки як Замовник, і лише за умови доведення неправомірного використання ним земельної ділянки до моменту проведення її реєстрації в листопаді 2017 року.

Окрім того, суд зазначає, що відповідачем не долучено доказів, щодо обставин з приводу самовільного захоплення саме - Фермерським господарством «Персей Агро» земельної ділянки площею 42,0475 га (кадастровий номер :02:003:0002), яка розташована на території Підпечерівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області.

Відтак, колегія суддів вважає, що на момент укладення договору підряду, умови такого договору було дотримано, а позивач жодним чином не міг допустити порушення земельного законодавства, відображені в Акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об'єктом - земельної ділянки від 30.05.2018 року за № 377/0/92-18-ДК/549/АП/09/01/-18, так як всі дії вчиняв на виконання вищевказаного договору, який є чинним і його виконання не заперечується сторонами.

Щодо посилань скаржника на ознаки нікчемності договору підряду № 19/16/4 від 19.12.2016р. та додаткових угод до нього такі на думку суду є протиправними, оскільки не підтверджені доказами визнання такого в судовому порядку.

Стосовно доводів скаржника, щодо розгляду справи в порядку письмового провадження судом першої інстанції колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції в цій частині дотримані вимоги статті 257 КАС України, оскільки процесуальним законом не встановлено будь-яких обмежень щодо розгляду цієї справи в порядку спрощеного провадження. Також відповідачем не було заявлено в порядку частини 4 статті 260 КАС України заяву із запереченнями розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

При цьому, заявлене у відзиві на позов клопотання про проведення розгляду справи за участі представника ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області не можна вважати запереченнями проти спрощеного провадження (частина 4 статті 260 КАС України), щодо клопотанням про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (частина 5 статті 262 КАС України), колегія суддів вважає, що відповідно до матеріалів справи ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.09.2018 року залучено до участі у справі № 0940/1553/18 Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області в якості другого відповідача та надано 10 днів на подання відзиву, а копію ухвали отримано 13.09.2018, однак подано до суду клопотання про долучення відзиву 27.09.2018, з порушенням встановленого строку подання до суду.

Водночас, вказуючи на таке порушення норм процесуального права, апелянт наголошує на тому, що такі дії суду призвели до неповного з'ясування всіх обставин справи, неправильного застосування норм матеріального права, однак такі дії суду першої інстанції (не вирішення заявленого клопотання про проведення розгляду справи за участі представника ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області) не призвели до неправильного вирішення справи, тому вказані обставини не можуть покладатися в основу скасування правильного по суті судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стосовно решти доводів апелянта колегія суддів вважає, що оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх. У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуваний припис від 31.07.2018 року за № 377/0/19-18-ДК/194Пр/03/01/-18 винесено без урахування усіх обставин, що мали значення для його прийняття, а відтак є протиправним та підлягає до скасування, мотивація наведена у апеляційній скарзі, не дає адміністративному суду апеляційної інстанції підстави для постановлення висновків, які вказують про помилкове вирішення спору судом першої інстанції.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно статті 139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області - залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2018 року у справі №0940/1553/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді В.В. Гуляк

Р.Й. Коваль