Справа № 826/3081/16
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/3081/16 Прізвище судді (суддів) першої інстанції:
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Кузьменка В.В., Пилипенко О.Є.;

за участю секретаря: Горяінової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 серпня 2018 року (прийнята в порядку письмового провадження, м. Києві, дата складання повного тексту рішення - 31 серпня 2018 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей - Колект», Служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2016 року, ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2.) звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни (далі - відповідач), третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей - Колект», Служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» про визнання протиправним та скасування рішення від 02.02.16 р., індексний номер 28033593 державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коболєвої Алли Михайлівни про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1.

Позивач зазначає, що вона дізналася про прийняття оскаржуваного рішення 15.02.16 р. після отримання інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від ТОВ «Кей - Колект». «

Позивачем не укладалося окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя з жодною юридичною особою, тому у відповідача були відсутні правові підстави для реєстрації права власності на належну йому квартиру.

Вказана процедура передбачена чинним законодавством та п. 5 договору іпотеки, згідно якого сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, що, на думку позивача, потребує укладення окремого договору.

Також, позивач посилається на порушення відповідачем вимог ст. 3, 15, 16 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки вчинена ним дія не була пов'язана із вчиненням нотаріальної дії з нерухомими майном.

Крім того, позивач посилається на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який встановлює обмеження на відчуження нерухомого майна, яке є предметом застави, а також на Закон України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», згідно якого для відчуження нерухомого майна, право власності на яке або право користування мають діти, необхідний дозвіл органів опіки і піклування.

Станом на 28.01.16 р. право користування вказаною квартирою мали малолітні діти ОСОБА_6 - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3

Додатково позивач посилається на ту обставину, що заборгованість за кредитним договором від 11.12.07 р. №0 стягнута з ОСОБА_6 та ОСОБА_10 рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 04.11.09 р. у справі №2-5277, що набуло законної сили, і щодо виконання якого відкрито виконавче провадження ВП №46619462 за заявою АКІБ «УкрСиббанк».

Позивач вважає, що оскаржувана реєстраційна дія вчинена за заявою неналежної особи, оскільки докази укладення нотаріально посвідченого договору про відступлення прав за іпотечним договором не надано, тоді як згідно ч. 3 ст. 24 Закону України «Про іпотеку».

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 серпня 2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, представником позивача подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таеу, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове, яким позов задоволити.

Відповідно до п.13 ст.10 КАС України, суд під час розгляду справи в судовому засіданні здійснює повне фіксування його перебігу за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу, крім випадків, визначених цим Кодексом. Порядок такого фіксування встановлюється цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.229 КАС України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

За наявності заперечень з боку будь-кого з учасників судового процесу проти здійснення повного фіксування судового засідання за допомогою відеозаписувального технічного засобу таке фіксування здійснюється лише за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів відповідно ч.2 ст.313 КАС України визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін та їх представників.

Згідно ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а постанова суду першої інстанції скасуванню з закриттям провадження, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, що 11.12.07 р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» як кредитором та ОСОБА_6 як позичальником укладено договір про надання споживчого кредиту №0, згідно умов якого позичальником отримано споживчий кредит у розмірі 101 000 дол. США, до дорівнює еквіваленту 510 050 грн., терміном до 11.11.28 р.

Також 11.12.07 р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» як кредитором та ОСОБА_6 в забезпечення виконання за договором про надання споживчого кредиту №0 укладено договір іпотеки №72348, згідно якого кредитору передано в іпотеку нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1 загальною площею 36, 4 кв.м. (нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернокур О.М. за №4548к)

Одночасно з укладенням договору іпотеки приватним нотаріусом накладено заборону на відчуження нерухомого майна, про що внесено відповідний запис до Державного реєстру іпотек.

12.12.11 р. між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей - Колект» укладено договір факторингу №1, згідно якого банк як клієнт зобов'язався передати у власність фактору, а фактор прийняти права вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження клієнта та визначених договором умовах.

На виконання вказаного договору факторингу №1 12.12.11 р. між банком та укладено договір відступлення права вимоги за договорами іпотеки, згідно умов якого банк як цедент передає, а товариство як цесіонарій приймає права вимоги за договорами іпотеки, зазначеному у додатку 1 до цього договору (нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Саєнко Е.В., №5207-5208).

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей - Колект» від 28.01.16 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою Аллою Михайлівною як державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 02.02.16 р., індексний номер 28033593, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей - Колект».

Підставою для прийняття вказаного рішення стало рішення Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей - Колект» як іпотекодержателя про задоволення власних вимог за рахунок предмета іпотеки в позасудовий спосіб, а саме: в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку» через порушення боржником основного зобов'язання.

Позивач не погоджуючись із вказаною реєстраційною дією, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також надати додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що дані правовідносини є суто цивільно-правовими, а тому взагалі не підлягають розгляду адміністративними судами в порядку адміністративного судочинства, з огляду на наступне.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи; справа адміністративної юрисдикції переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, в якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

Вказані норми права встановлюють, що в порядку адміністративного судочинства захищаються права та інтереси осіб у сфері публічно - правових відносин. Публічно - правові відносини є складовою частиною правових відносин, які виникають у суспільстві.

Таким чином, до адміністративного суду з адміністративним позовом має право звернутись особа за захистом саме публічного права, свободи чи інтересу у сфері публічно - правових відносин.

Публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий.

Проте, сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції, оскільки важливе значення для визначення юрисдикції має питання підстав виникнення спору та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Колегія суддів зазначає, що публічно - правовим спором в адміністративному судочинстві є не будь-який спір, у якому однією із сторін є орган публічної адміністрації, а лише той, що випливає із здійснення таким суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій щодо скаржника.

Тобто, для наявності такого спору є обов'язковим наявність зв'язку між здійсненням органом влади покладених на нього владних управлінських функцій та порушення прав, свобод чи інтересів фізичної або юридичної особи внаслідок такої реалізації своїх функцій владним органом.

Звернення особи з позовом до суду на захист іншого крім публічного права, свободи чи інтересу, не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у даному випадку, спір виник між фізичною особою та державним реєстратором у зв'язку з невиконанням договірних зобов'язань і реалізацією прав іпотекодержателя на предмет іпотеки - квартири позивача.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов'язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Як встановлено судом апеляційної інстанції спірні правовідносини виникли між учасниками справи, в основному між позивачем та третьою особою у зв'язку з невиконанням договірних зобов'язань по кредитному договору, укладеному між позивачем та акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», реалізацією прав іпотекодержателя на предмет іпотеки - квартири позивача, а отже, існує спір про право, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства.

Такий спір має вирішуватися судами за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Аналогічна правова позиція у подібних справах висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові № 815/6956/15 від 17 квітня 2018 року, у постанові №826/14433/16 (К/9901/7474/18) від 28 березня 2018 року.

За практикою Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі «Сокуренко і Стригун проти України», суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, оскільки спір, що виник між сторонами, стосується питання невиконання договірних зобов'язань і реалізацією прав іпотекодержателя на предмет іпотеки квартири АДРЕСА_1, є цивільно-правовим і не підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Частиною 1 ст. 319 КАС України передбачено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов'язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2018 року підлягає скасуванню з ухваленням постанови про закриття провадження у справі, роз'яснивши позивачеві право на звернення з позовом до суду цивільної юрисдикції.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 229, 241, 242, 243, 250, 251, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2018 року - скасувати.

Провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей - Колект», Служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії - закрити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 01 лютого 2019 року).

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: В.В. Кузьменко,

О.Є. Пилипенко