Справа № 127/33138/18
Суддя: Борисюк І. Е.
Дата ухвалення: 2019-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження 2-а/127/524/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Борисюк І. Е.,

за участю: секретаря Максимчука Я.В.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці ДФС України про скасування постанови про порушення митних правил,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Одеської митниці ДФС України про скасування постанови про порушення митних правил.

Позов мотивовано тим, що 21.11.2018 Одеською митницею ДФС за відсутності позивача як особи, що притягається до відповідальності, неправомірно винесено постанову в справі про порушення митних правил № 3200/50000/18, якою визнано його винним у вчинення порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8 500, 00 гривень. 16 .01.2017 позивачем було ввезено на митну територію України автомобіль марки «AUDI А 6», реєстраційний номер НОМЕР_2, VIN-код НОМЕР_1, через Чернігівську митницю ДФС в митному режимі «транзит». Проте, зазначений автомобіль вивезти за межі України протягом передбаченого строку не було можливим внаслідок поважних причин, а саме через те, що 20.01.2017 даний автомобіль вийшов з ладу та фізично не міг експлуатуватися. Як наслідок, автомобіль перебував на СТО по 13.10.2018. 25.01.2017 позивачем листом було повідомлено про поломку автомобіля Чернігівську митницю ДФС, в зоні діяльності якої було ввезено автомобіль. Незважаючи на це, відповідачем 15.10.2018 при перетині кордону безпідставно було складено протокол про порушення митних правил. Крім того, адміністративне стягнення було накладено поза межами строків, передбачених ст. 467 МК України.

Вищевикладене й стало підставою для звернення позивача до суду із вимогами про скасування постанови Одеської митниці ДФС України у справі про адміністративне правопорушення митних правил від 21.11.2018 № 3200/50000/18 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 3 ст. 470 МК України і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8 500, 00 гривень та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Ухвалою суду від 15.01.2019 позивачу поновлено строк звернення до адміністративного суду, вищевказану заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі, яку вирішено провести в порядку розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ. Також, даною ухвалою суду було запропоновану відповідачу надати суду відзив на позов і усі докази в порядку, визначеному судом, а також витребувано від нього матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1.

Як вбачається із матеріалів справи, копію вищевказаної ухвали суду, копію позовної заяви та доданих до неї документів, відповідач отримав електронною поштою 16.01.2019 (враховуючи отримання повідомлення 15.01.2019 після 18 години).

Від відповідача судом було отримано 30.01.2019, з порушенням строку, встановленого судом, відзив на позовну заяву без додатків, зазначених у ньому. Даний відзив, однак вже з додатками, відповідачем було направлено до суду поштовим відправленням 31.01.2019. Крім того, в порушення вимог п. 2 ч. 4 ст. 162 КАС України суду не надано документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву позивачу, який повинен був у відповідності до ч. 3 ст. 162 КАС України надісланий (наданий) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

В порушенням вимог судового рішення від 15.01.2019 витребувані докази відповідачем суду надані з порушенням строку, встановленого ухвалою суду.

Причини невиконання ухвали суду від 15.01.2019 у строк, визначений судом - відповідачем не повідомлено.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав і просив задовольнити, аргументуючи мотивами, викладеними в позовній заяві.

В судове засідання представник відповідача не з'явився, хоча у відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 268 КАС України, був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомлено.

Суд, заслухавши думку позивача та враховуючи положення ч. 3 ст. 268 КАС України, ухвалив провести розгляд справи у відсутність представника відповідача (ухвала суду постановлена не виходячи до нарадчої кімнати та занесена до протоколу судового засідання).

Згідно з ч. 2 ст. 44 КАС України учасники справи зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки. Відповідно до ч. 1 ст. 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Враховуючи вищевказане та положення ч. 6 ст. 162 КАС України, суд вирішує справу за наявними матеріалами, без розгляду відзиву.

По справі судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

15.10.2018 в зону митного контролю митного поста «Подільськ» Одеської митниці ДФС, з території України до Молдови, в'їхав автомобіль марки «AUDI А 6», реєстраційний номер НОМЕР_2, кузов № НОМЕР_1, країна реєстрації Литва, під керуванням громадянина України ОСОБА_1

Під час проведення митних формальностей, згідно інформації, яка міститься в програмно-інформаційному комплексі «Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення» ЕАІС ДМСУ встановлено, що 16.01.2017 громадянин України ОСОБА_1 ввіз на митну територію України автомобіль марки «AUDI А 6», реєстраційний номер НОМЕР_2, кузов № НОМЕР_1, країна реєстрації Литва, через Чернігівську митницю ДФС в митному режимі «транзит».

Одночасно було встановлено відсутність у ЄАІС ДФС України інформації про вивезення з митної території України вказаного автомобіля, внаслідок чого старшим державним інспектором ВМО №1 м/п «Подільськ» Одеської митниці ДФС складено протокол про порушення митних правил № 3200/50000/18 від 15.10.2018, в якому зазначено, що позивач перевищив встановлений ст. 95 МК України строк доставки транспортного засобу, що перебуває під митним контролем до митного органу призначення більш ніж на десять днів.

21.11.2018 постановою у справі про порушення митних правил № 3200/50000/18 визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 8 500, 00 гривень.

Відповідно ст. 90 МК України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного пизначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 95 МК України для автомобільного транспорту встановлюється строк транзитних перевезень - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

При цьому, згідно із ст. 102 МК України митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем органу доходів і зборів призначення. Митний режим транзиту також завершується поміщенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення в інший митний режим при дотриманні вимог, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 381 МК України громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

Згідно з ч. 3 ст. 470 МК України перевищення встановленого ст. 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Виходячи з наведених норм законодавства та встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позивачем дійсно було перевищено транзитний строк встановлений ст. 95 МК України для доставки до митного органу автомобіля, що перебуває під митним контролем.

Окрім того, вказана обставина не заперечувалась позивачем, а ні в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення, а ні під час розгляду справи в суді, що випливає зі змісту поданого ним позову, письмових пояснень від 15.10.2018, які були додані до протоколу про адміністративне правопорушення від 15.10.2018, а також усних пояснень, наданих в судовому засіданні.

Дії перевізника, в разі неможливості його прибуття до митного органу призначення передбачені ч. 1 ст. 192 МК України, у відповідності до змісту якої останній зобов'язаний терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події (аварії або дії обставин непереборної сили), місце знаходження товарів і транспортного засобу.

Відповідно до ч. 1 ст. 460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених ст. 470 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вказані норми чітко визначають умови звільнення особи від відповідальності за перелічені порушення митних правил, якими є: аварія, дія обставин непереборної сили або протиправні дії третіх осіб, що підтверджується відповідними документами.

До строків, зазначених у ч. 1 ст. 95 МК України, не включається: 1) час дії обставин, зазначених у ст. 192 цього Кодексу; 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів) (частина 2 цієї статті).

Згідно з ч.1 ст. 192 МК України у випадку якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов'язаний: 1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; 2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Відповідно до п.п. «в» п. 2 Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України 17 листопада 2005 року № 1118, обставинами непереборної сили є: смерть власника ТЗ; стихійне лихо (пожежа, повінь, інше стихійне лихо чи сезонне природне явище, зокрема замерзання моря, проток, портів тощо, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів); військові дії чи надзвичайний стан у регіоні, через який переміщується ТЗ; страйк; злочинні дії третіх осіб, спрямовані проти власника ТЗ; дорожня пригода за участю ТЗ, яка спричинила повне або часткове його пошкодження; неможливість подальшого руху ТЗ, якщо зсув або ожеледиця створює небезпеку чи загрозу дорожньому руху, життю чи здоров'ю людей або навколишньому середовищу; інші схожі за характером обставини чи події.

Також згідно з п. 2 розділу VIII «Підтвердження факту втрати товарів унаслідок аварії або дії обставин непоборної сили» Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2013 р. № 657, обставини непереборної сили - це надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов'язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події; аварія - небезпечна подія техногенного характеру, у зв'язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи; факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

Відповідно до п. 3 вказаного Порядку залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

Позивачем не підтверджено належними і допустимими доказами направлення до Чернівецької митниці ДФС повідомлення від 25.01.2017 про неможливість доставлення транспортного засобу до пункту пропуску.

Зі змісту письмових пояснень ОСОБА_1 від 15.10.2018, наданих працівнику Одеської митниці ДФС, які містяться в матеріалах справи про порушення митних правил, вбачається, що позивач, пояснюючи причини порушення ним митного режиму транзит, зазначив про перебування автомобіля тривалий час на ремонті. Також, ОСОБА_1 в поясненнях зазначив, що він не звертався з приводу продовження строків транзиту транспортного засобу.

Судом звернуто увагу на те, що в даному випадку, саме по собі повідомлення митного органу про перебування транспортного засобу на ремонті не є підставою звільнення позивача від адміністративної відповідальності за порушення митного режиму.

Технічну несправність транспортного засобу неможливо визнати аварією чи обставиною непереборної сили у розумінні зазначених вище вимог митного законодавства.

Факт технічної несправності транспортного засобу не унеможливлює вивезення автомобіля за межі митної території України, зокрема, за допомогою інших способів та засобів.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що ремонт транспортного засобу не входить до переліку обставин непереборної сили, аварії або протиправних дій третіх осіб.

Окрім того, суд критично ставиться до довідок, які видані фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 від 25.01.2017 та від 26.12.2018 щодо ремонту автомобіля з 20.01.2017 по 13.10.2018. Позивачем не надано суду ні актів виконаних робіт, ні рахунків, ні документів, які б підтверджували придбання запчастин необхідних для ремонту тощо.

Однак, в будь-якому випадку, сам по собі факт проведення ремонту транспортного засобу не може бути підставою для незастосування до позивача заходів адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачене ч. 3 ст. 470 МК України.

Доказів того, що такий ремонт був здійснений у зв'язку із обставинами аварії або дії обставин непереборної сили позивачем у судовому процесі надано не було.

Позивачем у судовому засіданні не було доведено наявності обставин, наведених у ст. 460 МК України, що в свою чергу не потягло б настання адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Вищевказана позиція узгоджується із позицією Верховного Суду, висловленою 06.06.2018 у справі № 339/198/16, 22.08.2018 у справі № 342/355/17.

Щодо доводів позивача про факт порушення відповідачем строків притягнення його до адміністративної відповідальності, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до ст. 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.

За змістом ст. 491 МК України підставами для порушення справи про порушення митних правил, зокрема є безпосереднє виявлення посадовими особами митного органу порушення митних правил.

Триваючими визначаються правопорушення, які почались з певної протиправної дії або бездіяльності та проявляється в подальшому безперервно шляхом невиконання обов'язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов'язок, або виконує його не повністю чи неналежним чином.

Діяння (бездіяльність) позивача щодо не вивезення транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, за межі території України, характеризуються тривалим невиконанням встановленого Митним кодексом України обов'язку. Вчиняючи такі діяння, позивач перебував у стані безперервного порушення закону, тому відповідне порушення не може вважатись таким, що носить разовий характер.

Використання транспортного засобу, що перебуває в режимі транзиту, та щодо якого існує обов'язок вивезення за межі митної території, протягом певного строку, є триваючим правопорушенням, оскільки в даному випадку особа перебуває в безперервному стані протиправної бездіяльності через невиконання свого обов'язку, а відтак, приймаючи оскаржувану постанову, адміністративне стягнення за порушення митних правил накладене відповідачем в межах строку, передбаченого ст. 467 МК України, а саме не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення.

Встановлено, що датою виявлення правопорушення, вчиненого позивачем, є дата складення протоколу про правопорушення митних правил - 15.10.2018, і саме з цього дня починається відлік шестимісячного строку притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 22.03.2018 у справі № 450/2731/15-а, від 08.08.2018 у справі № 607/12366/15-а, від 04.12.2018 у справі № 448/1715/16-а.

Таким чином, доводи позивача щодо порушення митним органом строків притягнення його до адміністративної відповідальності є безпідставними.

Щодо доводів позивача про порушення відповідачем порядку розгляду адміністративної справи, суд зазначає наступне.

Положеннями ст.ст. 486, 488, 497, 498 МК України закріплено, що завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у ст. 508 МК України (розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв'язку з оскарженням), та вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.

Особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених у п. 3 ст. 461 МК України (заінтересовані особи), під час розгляду справи про порушення митних правил у органі доходів і зборів або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у органі доходів і зборів та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови органу доходів і зборів, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Відповідно ст. 526 МК України передбачено, що справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил. Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що митним законодавством регламентовано чіткий та послідовний порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, зокрема за ч. 3 ст. 470 МК України.

При цьому, наведені правові норми, закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі на участь у розгляді її справи, також містять й певні застереження, націлені на попередження зловживання особою такими правами та на забезпечення належної реалізації митними органами наданих їм повноважень.

Водночас, одним із зазначених застережень є можливість розгляду митним органом справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, якщо вона була попереджена належним чином про дату, час та місце розгляду її справи і станом на момент розгляду її справи від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду.

Судом встановлено, що позивач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду його справи відповідачем, що підтверджується протоколом про порушення митних правил № 3200/50000/18 від 15.10.2018, примірник якого позивач особисто отримав 15.10.2018.

Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку про обізнаність позивача про сам факт проведення митним органом перевірки законності перебування на митній території ввезеного ним 16.01.2017 автомобіля та наявність в його діях порушення.

До відповідача із клопотанням про відкладення розгляду справи позивач не звертався.

Явка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за правопорушення, є суб'єктивним процесуальним правом, і як кожне суб'єктивне право - це гарантовані законом вид і міра можливої або дозволеної поведінки особи і реалізація суб'єктивного права залежить від розсуду, бажання і волі уповноваженої особи.

Судом встановлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення проведено з дотриманням норм чинного законодавства України.

Відповідно до ст.ст. 9, 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно з ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Заслухавши пояснення позивача в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов не підлягає задоволенню, оскільки є необґрунтованим та недоведеним належними і допустимими доказами, враховуючи вищевикладене. Дії позивача вказують на явне нехтування вимогами чинного законодавства України. Заперечення позивача стосовно скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого з ч. 3 ст. 470 МК України та не визнання вини є логічним, враховуючи суму штрафу.

За наведених обставин, суд вважає, що дії позивача кваліфіковано вірно, згідно з ч. 3 ст. 470 МК України, постанова № 3200/50000/18 від 21.11.2018 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, якою застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу за вчинення зазначеного правопорушення, винесена з дотриманням норм чинного законодавства України, а тому є правомірною і підстави для її скасування відсутні.

Положенням ч. 3 ст. 286 КАС України чітко визначено наслідки розгляду даної категорії справ. Відповідно, суд прийшов до висновку про залишення адміністративного позову ОСОБА_1 без задоволення, а постанову Одеської митниці ДФС № 3200/50000/18 від 21.11.2018 - без змін.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат судом встановлено, що сторони по справі звільнені від сплати судового збору, а судові витрати, які необхідно було б компенсувати в порядку ч. 5 ст. 139 КАС України, сторонами по справі не понесено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 90, 95, 102, 192, 381, 458-462, 466, 467, 470, 486-495, 497, 498, 508, 509, 523-531 МК України, ст.ст. 2, 6-11,44, 45, 72-77, 90, 139, ч. 5 ст. 162, ст.ст. 241-246, 255, 268-272, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеської митниці ДФС України про скасування постанови про порушення митних правил № 3200/50000/18 від 21.11.2018 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 3 ст. 470 МК України і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8 500, 00 гривень та закриття справи про адміністративне правопорушення - залишити без задоволення.

Постанову Одеської митниці ДФС України про порушення митних правил № 3200/50000/18 від 21.11.2018 - залишити без змін.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду або через суд першої інстанції.

Суддя: