Справа № 280/5240/18
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2019-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 року Справа № 280/5240/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши за правилами спрощеного провадження, без виклику учасників справи (у письмовому провадженні), адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 69124) до Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (вул. Запорізького козацтва, буд. 25-А, м. Запоріжжя, 69076) про визнання дій протиправними, скасування рішень та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

07.12.2018 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач або ОСОБА_1І.) до Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (далі відповідач або Правобережне ОУПФУ м.Запоріжжя), в якій позивач просить: визнати дії відповідача щодо утримання надмірно сплачених коштів з позивача неправомірними, скасувати рішення відповідача про утримання надміру виплачених сум пенсії від 23.04.2018, від 26.07.2018 та зобовязати відповідача повернути позивачу утримані кошти з пенсії у розмірі 20% з 01.07.2018 по теперішній час.

Крім того, просить стягнути на користь позивача судові витрати.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначила, що у лютому 2018 року вона звернулась до Правобережного ОУПФУ м.Запоріжжя з заявою про перерахунок пенсії. Однак, після звернення дізналась, що з пенсії проводяться щомісячні утримання. В звязку з отриманням зазначених відомостей, позивач звернулась до відповідач з заявою про отримання інформації та копій рішень, на підставі яких здійснюється утримання сум з пенсії. Листом №339/О-9 від 19.09.2018 відповідач повідомив позивача, що данні про заробітну плату, зазначені в попередніх довідках КУ «Центральна поліклініка №1» відрізняються від даних про заробітну плату за ідентичний період наданих КУ «Центральна поліклініка №1» у 2017 та 2018 роках. На підставі висновків Акту перевірки достовірності даних довідки про заробітну плату на імя ОСОБА_1, 23.04.2018 відповідачем прийнято рішення про утримання надмірно виплачених сум пенсій за період з 01.05.2015 по 30.04.2018 у розмірі 10698,28 грн. та 26.07.2018 відповідачем прийнято рішення про утримання надмірно виплачених сум пенсій за період з 28.04.2004 по 30.04.2018 у розмірі 26404,36 грн. Вказаними рішеннями з позивача утримується переплата в розмірі 20% пенсії щомісячно, починаючи з 01.07.2018 до повного погашення. ОСОБА_1 з даними рішеннями не погоджується оскільки вважає, що відповідач двічі стягує з неї надміру виплачені суми пенсії за період з 01.05.2015 по 30.04.2018. Крім того зазначає, що вона жодним чином не має відношення до виготовлення довідок та не несе відповідальність за інформацію, яку зазначає підприємство в довідках, про розмір її заробітної плати. В звязку з чим саме підприємство, а не позивач, повинно нести відповідальність за видачу документів з недостовірними даними. Просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою суду від 12.12.2018 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі № 280/5240/18. Судове засідання призначено на 08.01.2019 об 11:30 без виклику сторін.

Представник відповідача позов не визнав, надав суду письмові заперечення (вх.№190 від 03.01.2019) в яких зазначив, що Правобережним ОУПФУ м.Запоріжжя було встановлено, що в довідках, які були надані позивачем для перерахунку пенсії 26.04.2004 та в довідках, які надані 12.02.2018, відрізняються суми заробітної плати за ідентичний період. Зазначені довідки було направлено на перевірку. Згідно висновків акту перевірки, при звірці даних довідок з первинними документами встановлено завищення сум заробітної плати для обчислення пенсії, тому, раніше видані довідки від 31.08.2017 №8/01-20, від 31.08.2017 №7/01-20 та від 05.01.2004 № б/н є недійсними. Разом з актом перевірки до відповідача надійшли нові довідки про заробітну плату для обчислення пенсії на ОСОБА_1 На підставі нових довідок, у квітні 2018 року, пенсія позивача перерахована. В результаті перерахунку, розмір пенсії з 01.05.2018 року зменшився до 2628,22 грн., а за період з 28 квітня 2004 року по 30 квітня 2018 року утворилася переплата у розмірі 26404,36 грн. В звязку з чим, 23.04.2018 та 26.07.2018 прийняті рішення про утримання з позивача надміру виплачених сум пенсій щомісячно у розмірі 20%, починаючи з 01.07.2018 до повного погашення заборгованості. Відповідач вважає, що переплата пенсії ОСОБА_1 виникла в результаті видачі та подання нею недостовірних довідок про заробітну плату, а отже, відповідно до вимог ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» надміру виплачені суми пенсії підлягають стягненню з позивача. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Також у наданому відзиві відповідач просить суд:

залучити в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, до участі у справі - Комунальну установу «Центральна поліклініка № 1» Хортицького району;

витребувати із Хортицького відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області інформацію щодо руху по кримінальному провадженню, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001032 від 02.06.2018 та в подальшому прийняте рішення по даному кримінальному провадженню.

Вирішуючи заявлене клопотання про витребування доказів суд виходить з наступного.

Відповідно до приписів ч.1 ст.80 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Частиною 1 статті 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У заявленому клопотанні відповідачем не вказано, що саме можуть підтвердити або спростувати зазначені докази, стосовно кого чи по факту чого порушено кримінальне провадження, тощо. Також відповідачем не обґрунтовано, чому він не може надати суду вказані у клопотанні докази, відсутні документальні докази спроб отримати докази та документальні докази відмов у наданні їх відповідачу.

З урахуванням викладеного, суду вважає клопотання про витребування доказів необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Щодо залучення до участі в справі третьої особи - Комунальну установу «Центральна поліклініка № 1» Хортицького району, то суд зазначає, що всупереч вимогам ч. 4 ст. 49 КАС України відповідачем не обґрунтована необхідність залучення цієї особи до участі в справі, не зазначено яким саме чином рішення суду по даній справі може вплинути на права та обовязки КУ «Центральна поліклініка № 1» Хортицького району, а тому у задоволенні цього клопотання відповідача слід відмовити.

04.01.2019 від позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№ 435), в якій зазначено, що ОСОБА_1 не має жодного відношення до виготовлення довідок про розмір заробітної плати, а отже не може нести відповідальність за інформацію зазначену в них. Таким чином, рішення про утримання з позивача надміру виплачених сум пенсій не можуть бути визнані як законні та обґрунтовані. Просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Згідно з ч.1 ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.4 ст.243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

В звязку з перебуванням судді Киселя Р.В. у відпустці, що підтверджується довідкою за вих.№02-35/19/9 від 18.01.2019, повний текст судового рішення складено та підписано 06.02.2019.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з 30.01.2001 призначено пенсію по інвалідності, в розмірі пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», що підтверджується протоколом №60150 від 09.02.2001 року (копія долучена до матеріалів справи).

Як вбачається з матеріалів справи, при призначенні розмір пенсії був визначений із заробітної плати за період з 01.02.1999 по 31.01.2001 на підставі довідки КУ «Центральна поліклініка №1» Хортицького району від 02.02.2001 №215 (копія розрахунку заробітку та довідки долучені до матеріалів справи).

26.04.2004 позивач звернулася до відповідача з заявою (копія додана відповідачем до матеріалів справи) про перерахунок пенсії з більшого заробітку, надавши дві довідки про заробітну плату від 05.01.2004 за період з 01.01.1992 по 31.12.1996 та за період з 01.01.1997 по 31.12.1998, які видані Комунальною установою «Центральна поліклініка №1» Хортицького району.

На підставі наданих довідок пенсія позивача з 01.01.2004 року перерахована із заробітної плати за період з 01.01.1994 по 31.12.1998 відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується розпорядженням від 25.08.2004 та розрахунком заробітку (копії розпорядження, розрахунку заробітку та довідок про заробітну плату надані відповідачем та долучені до матеріалів справи).

На підставі особистої заяви від 28.04.2004 (копія долучена до справи) пенсію позивача переведено з пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком на пенсію за віком відповідно до ст.ст. 40, 42, 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується розпорядженням від 23.09.2004 (копія долучена до справи). Розмір пенсії визначений із заробітної плати за період з 01.01.1994 по 31.12.1998 (на підставі довідок про заробітну плату від 05.01.2004, які видані Комунальною установою «Центральна поліклініка №1» Хортицького району) та за період з 01.07.2000 по 31.03.2004 (на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу). Копія розрахунку заробітної плати надані відповідачем та долучена до матеріалів справи.

12.02.2018 ОСОБА_1 звернулася до Правобережного ОУПФУ м.Запоріжжя з заявою про попередній перерахунок пенсії із більшого заробітку. Де заяви позивачем були надані копії довідок про заробітну плату для обчислення пенсії № 8/01-20 від 31.08.2017 за період з 01.01.1987 по 31.12.1992 та № 7/01-20 від 31.08.2017 за період з 01.01.1993 по 31.12.1997. Вказані довідки також були видані Комунальною установою «Центральна поліклініка №1» Хортицького району. Копії довідок долучені до матеріалів справи.

Як зазначив представник відповідача в наданому відзиві, при попередньому огляду довідок, Правобережним ОУПФУ встановлено, що в довідках, які були надані позивачем для перерахунку пенсії 26.04.2004 та в довідках, які були надані 12.02.2018, відрізняються суми заробітної плати за ідентичний період.

В звязку з виявленими розбіжностями, зазначені довідки про заробітну плату для обчислення пенсії, відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», були направлені на перевірку для підтвердження первинними документами.

Згідно акту перевірки достовірності даних довідки про заробітну плату на імя ОСОБА_1 наданої для призначення пенсії Комунальною установою «Центральна поліклініка №1» Хортицького району за № 3170/1 від 05.04.2018, який складено Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області (копія долучена до матеріалів справи), при звірці даних довідок з первинними документами встановлено завищення сум заробітної плати для обчислення пенсії у результаті включення у липні 1991 року квартальної допомоги на дітей та сум матеріальної допомоги у 1995 року, допущені технічні помилки, не вірно рознесено перехідну відпустку, тому раніше видані довідки від 31.08.2017 №8/01-20, від 31.08.2017 №7/01-20 та від 05.01.2004 № б/н вважати недійсними. Рекомендовано видати нові довідки (а.с. 13-14).

Разом з зазначеним Актом надані нові довідки про заробітну плату для обчислення пенсії на ОСОБА_1 від 05.04.2018 №7/01-20 за період з 01.01.1993 по 31.12.1998 та №8/01-20 за період з 01.01.1987 по 31.12.1992 (копії додано до матеріалів справи, а.с 15-16).

На підставі нових довідок, у квітні 2018 року, пенсія позивача була перерахована, що підтверджується розпорядженням від 20.04.2018, яке долучено до справи .

Як вбачається з матеріалів справи в результаті перерахунку, розмір пенсії з 01.05.2018 зменшився до 2628,22 грн., а за період з 28 квітня 2004 року по 30 квітня 2018 року утворилася переплата у розмірі 26404,36 грн.

23.04.2018 відповідачем прийнято рішення про утримання надмірно виплачених сум пенсій за період з 01.05.2015 по 30.04.2018 у розмірі 10698,28 грн. та 26.07.2018 відповідачем прийнято рішення про утримання надмірно виплачених сум пенсій за період з 28.04.2004 по 30.04.2018 у розмірі 26404,36 грн. Вказаними рішеннями з позивача утримується переплата в розмірі 20% пенсії щомісячно, починаючи з 01.07.2018 до повного погашення (а.с 11 -12).

03.09.2018 позивачем до Правобережного ОУПФУ м.Запоріжжя подано заяву в якій він просив: припинити проведення утримань з його пенсії, надати копії відповідних рішень про утримання пенсії; надати письмову відповідь з зазначенням підстав зменшення розміру пенсії та підстав утримання з пенсії (а.с. 8).

Листом від 19.09.2018 за №339/О-9 позивача повідомлено про вищезазначені обставини (а.с 9-10).

Не погоджуючись з діями відповідача, вважаючи протиправними рішення від 23.04.2018 та від 26.07.2018 про утримання надмірно виплачених сум пенсій, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Згідно зі статтею 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання територіальними органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, визначено Порядком повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України 21.03.2003 №6-4 (надалі - Порядок №6-4).

Пунктами 3 та 4 Порядку №6-4 встановлено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії (додаток 1).

У разі припинення виплати пенсії відповідно до частини першої статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» решта переплати пенсії, що стягувалася за рішенням територіального органу Пенсійного фонду України, або суми пенсії, виплачені надміру внаслідок рахункової помилки, у випадку відмови пенсіонера від добровільного повернення виплачених сум стягуються в судовому порядку.

Таким чином, законодавець встановив наступні підстави для відрахування виплаченої надміру суми пенсії на підставі рішення пенсійного органу:

- зловживання з боку пенсіонера;

- подання страхувальником недостовірних даних.

Відповідно до ст.1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

За змістом названих норм цього закону відповідальність пенсіонера наступає виключно у випадках свідомого надання особисто пенсіонером особистої недостовірної інформації або неповідомлення органу, який призначає пенсію, відомих йому обставин, що зумовлюють зменшення призначеної пенсії.

Відповідно до статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Згідно статті 106 Закону України «Про пенсійне забезпечення» посадові особи суб'єктів солідарної системи та накопичувальної системи пенсійного страхування, винні в порушенні законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Аналізуючи вищезазначені норми суд зазначає, що на пенсіонера може бути покладений обов'язок про повернення надміру виплаченої пенсії лише у випадку встановлення і доведення об'єктивними даними зловживань з його боку, тобто наявність об'єктивно встановленої вини в наданні недостовірних даних та в жодному випадку вказані суми не можуть бути стягнуті у випадку призначення її на підставі недостовірних даних, формування яких не залежить від пенсіонера. При цьому, в разі, якщо порушення пенсійного законодавства допустила установа (підприємство, організація), то позивач в свою чергу не повинен нести відповідальність за надання до Управління Пенсійного фонду відомостей за достовірність яких відповідає саме ця установа. Отже, відповідальність за правильність та достовірність документів, що подаються для призначення пенсій, в тому числі персоніфікованих відомостей про заробітну плату, які вносяться до реєстру застрахованих осіб, покладено на роботодавця (страхувальника). Таким чином у разі порушення пенсійного законодавства суми зайво виплаченої пенсії стягуються зі страхувальника.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постановах від 28 квітня 2015 року по справі № 21-138а15, від 25 жовтня 2016 року по справі №686/26486/14а, Верховним Судом в постановах від 11 квітня 2018 року по справі №712/9936/14, від 25 вересня 2018 року по справі №340/644/15-а, від 03 грудня 2018 року по справі №340/225/15-а та іншім.

Частиною 5 ст.242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В межах розгляду даної справи суд не встановив зловживань з боку ОСОБА_1 щодо отримання пенсії у збільшеному розмірі, у зв'язку з чим спірні рішення відповідача від 23.04.2018 та від 26.07.2018 про утримання надміру виплачених сум пенсій, слід скасувати як протиправні.

Також суд вважає за можливе зобов'язати Правобережне ОУПФУ м.Запоріжжя повернути ОСОБА_1 безпідставно утримані, на підставі рішень від 23.04.2018 та від 26.07.2018, кошти з пенсії у розмірі 20% з 01.07.2018 по теперішній час.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, суду не надав.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» (№ 25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства («STRETCH v. THE UNITED KINGDOM» № 44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття «майно», а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як «наявне майно», так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності» (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини «Фон Мальтцан та інші проти Німеччини»). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися «активом»: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність («MALTZAN (FREIHERR VON) AND OTHERS v. GERMANY» № 71916/01, 71917/01 та 10260/02).

У пункті 52 рішення у справі «Щокін проти України» (№ 23759/03 та № 37943/06) Європейський суд з прав людини зазначив, що тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд однак зобов'язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі «Скордіно проти Італії» («Scordino v. Italy» № 36813/97).

За таких обставин позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Матеріалами справи встановлено факт сплати судового збору у розмірі 704,80 грн., а отже, відповідно до вимог ч.1 ст.139 КАС України, зазначена сума підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 69124) до Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (вул. Запорізького козацтва, буд. 25-А, м. Запоріжжя, 69076) про визнання дій протиправними, скасування рішень та зобовязання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (вул. Запорізького козацтва, буд. 25-А, м. Запоріжжя, 69076) щодо визнати утримання надмірно сплачених коштів з ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 69124).

Визнати протиправними та скасувати рішення Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (вул. Запорізького козацтва, буд. 25-А, м. Запоріжжя, 69076) від 23.04.2018 та від 26.07.2018 про утримання надміру виплачених сум пенсій.

Зобов'язати Правобережне обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя (вул. Запорізького козацтва, буд. 25-а, м. Запоріжжя, 69076; ) повернути ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 69124; р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1) утриманні кошти з пенсії у розмірі 20% з 01.07.2018 по теперішній час.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 69124; р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1) сплачену суму судового збору в розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя (вул. Запорізького козацтва, буд. 25-а, м. Запоріжжя, 69076; ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.В. Кисіль