Справа № 520/16/19
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2019-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

05.02.2019 р. справа №520/16/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Старосєльцевої О.В., розглянувши за процедурою письмового провадження у порядку ст. 263 КАС України справу за позовом

ОСОБА_1
до Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова
про1) визнання протиправними дії Київського ОУПФУ м. Харкова щодо невиплати, вже призначеної раніше пенсії за минулий час з урахуванням заборгованості, що виникла в період з 01 серпня 2016 року по 30 травня 2018 року, щодо зупинення виплати пенсії з 01 липня 2018 року; 2) зобов'язання Київське ОУПФУ м.Харкова прийняти відповідні заходи - виплатити пенсію за віком за минулий час ОСОБА_1, РНОКП НОМЕР_1 у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням заборгованості, що виникла з 01 серпня 2016 року по 30 травня 2018 року; 3) відновлення виплати пенсії ОСОБА_1, РНОКП НОМЕР_1 у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 01 липня 2018 року; 4) встановити судовий контроль за виконанням судового рішення з метою забезпечення повного, правильного і своєчасного виконання судових рішень в адміністративних справах; зобов'язання суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, -

встановив:

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що громадянин має право на одержання виплат за раніше призначеною пенсією, але внаслідок вчинення райУПФУ протиправного діяння коштів за пенсією за період з 01.08.2016 р. по 30.05.2018р. та з 01.07.2018р. не отримав.

Відповідач, Київське ОУПФУ м. Харкова, з поданим позовом не погодився.

Аргументуючи заперечення проти позову зазначив, що рішення про припинення виплат за пенсією обумовлено об'єктивними чинниками, а саме: відсутністю необхідних доказів постійного проживання пенсіонера на території України, де безперешкодно функціонують органи державної влади України.

Суд, вивчивши доводи позову і відзиву на позов, повно виконавши процесуальний обов'язок із збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, з'ясувавши обставини фактичної дійсності, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

За матеріалами справи судом установлено, що позивач є громадянином України, має правовий статус внутрішньо переміщеної особи, як пенсіонер знаходиться з 01.08.2016р. на обліку в установі відповідача. До цього часу перебував на обліку в Управлінні Пенсійного фонду м.Маріуполя Донецької області. З 01.08.2016р. по 30.05.2018р. та з 01.07.2018р. припинив одержувати кошти за пенсією.

З наданої відповідачем довідки від 04.02.2019р. №33 вбачається, що ОСОБА_1 нарахована пенсія за період з 01.08.2016р. по 31.01.2019р., однак виплата проведена лише за травень 2018р., грудень 2018р. та січень 2019р.

Як вбачається зі змісту наданих відповідачем пояснень, рішення щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 було прийняте Управлінням Пенсійного фонду м.Маріуполя Донецької області.

При цьому, даних про припинення нарахувань за пенсією або скасування рішення про призначення пенсії (чи втрати юридичної дії цього рішення у будь-який інший спосіб) матеріали справи не містять.

Перевіряючи відповідність закону оскаржених діянь владного суб'єкта, суд зазначає, що правовідносини з приводу соціального захисту громадян шляхом пенсійного забезпечення унормовані, насамперед, приписами ст.46 Конституції України, ст.25 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, Закону України "Про пенсійне забезпечення", Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Так, випадки, коли відбувається припинення виплат за пенсією, викладені у ч. 1 ст. 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", де передбачено, що підставою для припинення виплат є рішення суду або рішення тероргану ПФУ, а приводом для прийняття такого рішення: призначення пенсії за недостовірними документами; подія смерті особи; подія неотримання пенсії протягом 6 місяців підряд; інші випадки згідно з законом.

Водночас із цим, суд зауважує, що іншого закону з приводу визначення таких приводів не існує.

Правовий висновок відносно застосування ст.49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" міститься у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 р. по справі №805/402/18 (провадження Пз/9901/20/18) і полягає у тому, що за відсутності визначених законом підстав виплати за пенсією не можуть бути припинені.

У ході розгляду спору судом достеменно встановлено, що у спірних правовідносинах відсутні і приводи, і підстави для припинення виплати пенсії, визначені ст. 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Вирішуючи спір, суд наголошує, що норми підзаконних нормативно-правових актів, у тому числі і постанов КМУ, на які посилається відповідач, не можуть змінювати приписів закону України.

Питання щодо пропуску позивачем строку звернення до суду було вирішено судом в ухвалі Харківського окружного адміністративного суду від 08.01.2019р.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст. 72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах владний суб'єкт не забезпечив реалізацію управлінської функції відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України України в частині своєчасного та повного проведення платежів за призначеною пенсією.

Підстав для застосування до спірних правовідносин положень ст. 382 КАС України судом не виявлено.

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст.ст.139, 143 КАС України та Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, ст.ст.72-77, 211, 241-243, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов - задовольнити частково.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова виплатити пенсію ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1, місцезнаходження - АДРЕСА_1; дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1) за період з 01.08.2016р. по 30.04.2018р. і допустити негайне виконання у межах платежу за один місяць.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова виплатити пенсію ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1, місцезнаходження - АДРЕСА_1; дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1) з 01.06.2018р. по 30.11.2018р. і допустити негайне виконання у межах платежу за один місяць.

У решті вимог позов - залишити без задоволення.

Роз'яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, тобто протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення, а набирає законної сили відповідно ст. 255 КАС України після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Роз'яснити, що скарга може бути подана у порядку ч.1 ст.297 КАС України безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду або у порядку п.15.5 Розділу VII КАС України до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Суддя О.В.Старосєльцева