Справа № 400/2836/18
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2019-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2019 р. № 400/2836/18
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Устинова І.А., розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1, АДРЕСА_1 ОСОБА_2, АДРЕСА_1 ОСОБА_3, АДРЕСА_2

до відповідача:Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, пр. Миру, 34, м. Миколаїв, 54034

про:визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (надалі - позивачі, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3.) звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області (надалі - відповідач, Управління) з вимогами:

- визнати протиправними дії відповідача щодо розгляду заяви ОСОБА_1 стосовно затвердження проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства, площею 7, 6019 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану в межах території Новокрасненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області;

- зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 стосовно затвердження проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства, площею 7, 6019 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану в межах території Новокрасненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області;

- визнати протиправними дії відповідача щодо розгляду заяви ОСОБА_2 стосовно затвердження проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства, площею 7, 6069 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану в межах території Новокрасненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області;

- зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_2 стосовно затвердження проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства, площею 7, 6019 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану в межах території Новокрасненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області;

- визнати протиправними дії відповідача щодо розгляду заяви ОСОБА_3 стосовно затвердження проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства, площею 7, 6002 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану в межах території Новокрасненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області;

- зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_3 стосовно затвердження проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства, площею 7, 6002 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану в межах території Новокрасненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області.

Ухвалою суду від 22.11.2018р. провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивачі обгрунтували позовні вимоги тим, що відповідачем неправомірно було відмовлено у затвердженні проекту землеустрою, оскільки таких підстав для відмови як вказав відповідач у своїх листах від 07.09.2018р. за № М-8269/0-4814/0/20-18-СГ, № М-8268/0-4812/0/20-18-СГ, № М-8270/0-4814/0/20-18-СГ законодавством не передбачено.

Відповідач не погоджуючись з позовними вимогами, надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що проекти землеустрою позивачів розроблено на підставі розпорядження Арбузинської районної державної адміністрації Миколаївської області № 669-р від 20.12.2006 року, яке втратило чинність на підставі пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будіництву" від 16.09.2008 року № 509-VI, тому Управлінням правомірно відмовлено позивачам у затвердженні проекту землеустрою.

Відповідно до ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), суд здійснив розгляд справи у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1, відповідно до Державного акту на право постійного користування землею від 06.03.1995 року надана в постійне користування земельна ділянка площею 26, 4 га на території Новокрасненської сільської ради для ведення селянського (фермерського) господарства.

23.02.1996 року було створено Фермерське господарство ОСОБА_1, головою якого є ОСОБА_1

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є членами фермерського господарства ОСОБА_1.

Розпорядженням Арбузинської районної державної адміністрації Миколаївської області № 669 від 20 грудня 2006 року "Про приватизацію земельних ділянок, які перебувають у користуванні фермерського господарства ОСОБА_1 в межах території Новокрасненської сільської ради було надано громадянам ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 у власність земельні ділянки із земель постійного користування фермерського господарства ОСОБА_1 площею по 7,15 в умовних кадастрових гектарах ріллі кожному по вартості 24 394 грн. 21 коп. у власність в межах території Новокрасненської сільської ради.

На підставі вищевказаного розпорядження "Про приватизацію" членами Фермерського господарства ОСОБА_1 було замовлено проект землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність, що підтверджується договором на створення проектно-вишукувальної документації (послуг) за №17 від 22.04.2008р. та 17/1 від 22.04.2008р.

В серпні 2018 року позивачі звернулися до відповідача з заявами про затвердження проекту землеустрою земельної ділянки у власність за рахунок земель постійного користування фермерського господарства, за межами населеного пункту, яка перебуває в постійному користуванні голови фермерського господарства ОСОБА_1.

Листами від 07.09.2018р. за № М-8269/0-4814/0/20-18-СГ, № М-8268/0-4812/0/20-18-СГ, № М-8270/0-4814/0/20-18-СГ відповідач відмовив позивачам у затвердженні документації, оскільки, проекти землеустрою позивачів розроблено на підставі розпорядження Арбузинської районної державної адміністрації Миколаївської області № 669-р від 20.12.2006 року, яке втратило чинність на підставі пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будіництву" від 16.09.2008 року № 509-VI.

Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель регулюються, зокрема, Конституцією України, Земельним кодексом України та Законом України «Про землеустрій».

Статтею 14 Конституції України закріплено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Стаття 118 ЗК України встановлює порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Згідно з частиною восьмою статті 118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 107 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1051 від 17 жовтня 2012 року, державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку.

Частиною дев'ятою статті 118 ЗК України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (частина десята статті 118 ЗК України).

Отже, системний аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що законом передбачено певний алгоритм та поетапність процесу безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян, а саме:

1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність;

2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні);

3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів статті 186-1 ЗК України;

4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;

5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов'язаний прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або рішення про відмову передання земельної ділянки у власність чи залишення клопотання без розгляду.

При цьому з вищенаведених норм Земельного кодексу України вбачається, що єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, а також відсутність обов'язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку статті 186-1 Земельного кодексу України, норми статті 118 Земельного кодексу України не містять. При цьому перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів має здійснюватись саме на етапі погодження такого проекту.

Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 30 жовтня 2018 року по справі №820/4852/17.

Повертаючись до обставин справи, суд враховує, що позивачами до заяви про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства було долучено висновок від 25.06.2018 № 6989/82-18, термін дії якого необмежений та яким погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

Стосовно твердження відповідача щодо розпорядження Арбузинської районної державної адміністрації Миколаївської області № 669-р від 20.12.2006 року, яке втратило чинність на підставі пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будіництву" від 16.09.2008 року № 509-VI суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до пункту 15 частини першоїстатті 26 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон № 280/97-ВР) питання щодо скасування актів органів виконавчої влади, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням ради, прийнятим у межах її повноважень, вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Згідно з частиною дев'ятою статті 59 цього Закону рішення виконавчого комітету ради з питань, віднесених до власної компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою.

Частиною десятою статті 59 Закону № 280/97-ВР передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Системний аналіз наведених положень Конституції і законів України дає підстави вважати, що за органами місцевого самоврядування законодавець закріпив право на зміну та скасування власних рішень. Таке право випливає із конституційного повноваження органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов'язковими до виконання на відповідній території, оскільки вони є суб'єктами правотворчості, яка передбачає право формування приписів, їх зміну, доповнення чи скасування.

Водночас у ст. 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Цей принцип знайшов своє відображення у ст. 74 Закону № 280/97-ВР, згідно з якою органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами.

Положенню частини десятої згаданої вище статті надано офіційне тлумачення Рішенням Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009, в якому з-поміж іншого зазначено, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

В аспекті конституційного подання (щодо якого прийнято рішення України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009) Конституційний Суд України роз'яснив, що положення частини другої статті 19, статті144 Конституції України, статті 25, частин першої, десятої статті 59 Закону № 280/97-ВР (з наступними змінами) стосовно права органу місцевого самоврядування скасовувати свої раніше прийняті рішення та вносити до них зміни необхідно розуміти так, що орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналогічний правовий висновок зробив Верховний Суд України, зокрема, у постанові від 17 березня 2015 року (справа № 21-38а15), а також в постановах від 18 листопада 2014 року (справа № 21-438а14) та 4 червня 2013 року (справа № 21-64а13).

Таким чином, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Тобто, розпорядження Арбузинської районної державної адміністрації Миколаївської області № 669-р від 20.12.2006 року є ненормативним правовим актом одноразового застосування, який вичерпав свою дію фактом його виконання (виготовленням проекту землеустрою).

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, суд вважає, що відповідач, відмовляючи позивачам у затвердженні проекту землеустрою, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Земельним кодексом України, Законом України «Про землеустрій», без дотримання вимог частини другої статті 2 КАС України.

Так, статтею 118 ЗК України не передбачено надання відповідей у такій формі відповідачем, натомість останній зобов'язаний протягом двох тижнів після надходження погодженого проекту землеустрою прийняти владне управлінське рішення у формі наказу про затвердження або відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Частиною 2 статті 9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, позов належить задовольнити повністю.

Судовий збір розподіляється відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. 2, 19, 134, 139, 241, 244, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_2) ОСОБА_3 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_3) до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області (пр. Миру, 34, м. Миколаїв, 54034, ідентифікаційний код 39825404) задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області () щодо розгляду заяви ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) стосовно затвердження проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства, площею 7,6019 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану в межах території Новокрасненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області.

3. Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) стосовно затвердження проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства площею 7,6019 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану в межах території Новокрасненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області.

4. Визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області () щодо розгляду заяви ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_2) стосовно затвердження проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства, площею 7,6069 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану в межах території Новокрасненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області;

5. Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області () повторно розглянути заяву ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_2) стосовно затвердження проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства, площею 7,6019 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану в межах території Новокрасненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області;

6. Визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області () щодо розгляду заяви ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_3) стосовно затвердження проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства, площею 7,6002 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану в межах території Новокрасненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області;

7. Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області () повторно розглянути заяву ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_3) стосовно затвердження проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства, площею 7,6002 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану в межах території Новокрасненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області.

8. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області (пр. Миру, 34, м. Миколаїв, 54034, ідентифікаційний код 39825404) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) судові витрати в розмірі 704,80 грн.

9. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області (пр. Миру, 34, м. Миколаїв, 54034, ідентифікаційний код 39825404) на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_2) судові витрати в розмірі 704,80 грн.

10. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області (пр. Миру, 34, м. Миколаїв, 54034, ідентифікаційний код 39825404) на користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_3) судові витрати в розмірі 704,80 грн.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П'ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. А. Устинов