Справа № 200/10821/18-а
Суддя: Загацька Т. В.
Дата ухвалення: 2019-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2019 р. Справа№200/10821/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Загацька Т.В.,

при секретарі судового засідання Скрипник К.О.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Волноваського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1) звернулась до суду з адміністративним позовом до Волноваського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області (85000, Донецька область, м. Волноваха, вул. Обручева, 17), в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за віком, з урахуванням до пільгового стажу, якій надає право на призначення пенсії, часу роботи у районах Крайньої Півночі за період з 03.05.1984 року по 01.01.1991 року із застосуванням коефіцієнта 1,6 та скасувати рішення відповідача № 41/Ш-1-01-15 від 05.09.2018 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії у зв'язку із недостатністю пільгового стажу роботи;

- зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву № 929 від 14.05.2018 року про призначення пенсії із зарахуванням до пільгового стажу, що надає право на пенсію стажу роботи з 03.05.1984 року по 01.01.1991 року з врахуванням коефіцієнту 1,6.

Також, позивач просить зобов'язати відповідача подати до суду звіт про виконання постанови у строк один місяць з дня отримання постанови після набрання судовим рішенням законної сили.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що не згодна з висновками відповідача, викладеними у листі Волноваського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 41/111-19-01-15 від 05.09.2018 року, яким повідомлено позивача про те, що немає підстав для призначення їй пенсії, оскільки, за розрахунком відповідача, ОСОБА_1 має 12 років 8 місяців стажу роботи в районі Крайньої Півночі та в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі. Вважає такі висновки відповідача не відповідають висновкам закону та порушують її конституційні права, оскільки наданими відповідачу документами, а саме трудовою книжкою та архівною довідкою підтверджено її роботу у районі Крайньої Півночі за період з 03.05.1984 року по 01.01.1991 року на підприємстві ЦТЗС ОРС «Нерюнгриуголь». На підставі викладеного позивач звернувся до суду з даним позовом для відновлення своїх прав на соціальний захист.

Відповідачем на адресу суду надано відзив, в обґрунтування якого зазначено, що згідно пп. «д» п. 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР «Про упорядкування пільг для осіб, що працюють у районах Крайньої Півночі й у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» від 10.02.1960 року зарахування одного року роботи в районах Крайньої Півночі за один рік і шість місяців при обчисленні стажу для одержання пенсії, провадиться тільки за умови укладення строкового трудового договору про роботу в цих районах. Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки та письмового трудового договору (який укладали з робітниками та службовцями, що прибули на роботу на Крайній Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі), або довідки, у яких зазначені періоди роботи в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, і користування пільгами, передбаченими вищевказаними нормативно-правовими актами. Тобто, якщо в трудовій книжці відсутній запис про укладення трудового договору про користування пільгами, з посиланням на нормативно-правові акти, то для пільгового обчислення стажу повинний бути представлений в органи Пенсійного фонду сам трудовий договір про роботу в цих районах. Аналогічні вимоги містяться в пп. «б» п. 7 Порядку подачі й оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за № 1566/11846. Стосовно зарахування до пільгового стажу роботу на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР періодів після 1991 року, то відповідач наголошує, що чинним законодавством не передбачено такої можливості.

Відповідно до ст. 3 Тимчасової угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, які прирівняні до даних районі, в галузі пенсійного забезпечення від 19 січня 1993 року при призначенні пенсії у відповідності із ст. 1 цієї Тимчасової Угоди на території України, компетентні органи Російської Федерації відшкодують витрати на виплату цієї пенсії у тій її частині, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, починаючи з 1 січня 1991 року. У цьому випадку частина пенсії, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, обчислюються за нормами законодавства Російської Федерації. Порядок відшкодування витрат на виплату зазначених вище пенсій регулюються спеціальною Угодою між компетентними органами Сторін. Відшкодування витрат у відповідності із п. 1 цієї статті здійснюється до виникнення права на пенсійне забезпечення згідно законодавства України (з врахуванням Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року). Тобто, вказана Тимчасова угода надає громадянам Сторін цієї угоди право на достроковий вихід на пенсію по старості (за віком) за вказаних у ст. 1 угоди умов, а також визначає порядок реалізації цього права. Проте, ні в зазначеній Тимчасовій угоді від 15 січня 1993 року, ні в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, не передбачено пільг при обчисленні стажу роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Таким чином, підстав для зарахування управлінням до пільгового стажу позивача роботу в районах Крайньої Півночі і в прирівняних до них місцевостях після 01 січня 1991 - відсутні.

Ухвалою суду від 24.10.2018 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою суду від 21.11.2018 року замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. 18.12.2018 року відкладено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 15.01.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач та відповідач до судового засідання не з'явились, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, на адресу суду надали клопотання про розгляд справи без їх участі.

Керуючись ст.ст. 205, 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд дійшов висновку про розгляд справи у відкритому судовому засіданні без здійснення фіксації судового процесу.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1, громадянка України, що підтверджується паспортом НОМЕР_1.

Відповідач - Волноваське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області є суб'єктом владних повноважень - органом виконавчої влади, основним завданням якого, зокрема, є реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення.

14.05.2018 року позивач звернувся до УПФУ в м. Вугледар Донецької області із заявою про призначення за віком на пільгових умовах, відповідно до от. 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

08.08.2018 року позивач звернулась до УПФУ в м. Вугледарі Донецької області із запитом щодо стану розгляду заяви від 14.05.2018 року № 929. Заяву прийнято Волноваським ОУПФУ Донецької області 08.08.2018 року, про що свідчить штам вхідної кореспонденції Управління.

Листом від 05.09.2018 року № 41/Ш-19-01-15 на запит Волноваським об'єднаним управлінням пенсійного фонду України Донецької області було надано відповідь відповідно до Закону України «Про звернення громадян», у якій повідомлено, що немає підстав для призначення пенсії позивачу, оскільки за розрахунком відповідача ОСОБА_1 має 12 років 8 місяців стажу роботи в районі Крайньої Півночі та в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі. Відповідно до прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію зі зниженням пенсійного віку мають особи, які відпрацювали у районах Крайньої Півночі 15 років або в районах прирівняних до районів Крайньої Півночі 20 років за умови підтвердження стражу трудовими договорами.

В трудовій книжці НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_1 зроблено записи:

- № 1 наказом № 181 від 28.04.1984 року, прийнята на посаду бухгалтера до ЦТЗБ ОРС «Нерюнгриуголь» з 03.05.1984 року;

- № 2 у наказом № 357 від 25.11.1985 року, була переведена на посаду старшого бухгалтера ЦТЗБ ОРС «Нерюнгриуголь»;

- № 7 наказом № 1095к від 26.09.1994 року, була переведена на посаду економіста - фінансиста ОРКП «Нерюнгриуголь»;

- № 8 наказом № 522к від 07.07.1995 року, була переведена на посаду бухгалтера І категорії ОРКП «Нерюнгриуголь»;

- № 9, наказом № 362к від 28.11.1996 року, була звільнена з 03.01.1997 року у зв'язку із скороченням.

З наданої довідки Оптово-роздрібного комерційного підприємства «Нерюнгриуголь» №141к від 29.05.1997 року вбачається, що ОСОБА_1 працювала в районі Крайньої Півночі на підприємстві ОРКП «Нерюнгриуголь» з 03.05.1984 року по 03.01.1997 року та отримувала коефіцієнт 1,7 та 80 % північних надбавок до заробітної плати. Довідку видано на підставі особової картки Т2, наказів, архівної справи, облікових рахунків для підтвердження пільгового трудового стажу.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України. Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики України, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України та Міністра.

Отже, відповідач має діяти в межах та у спосіб, встановлених законодавчих норм.

Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача із заявою від 14.05.2018 року встановленого зразка згідно із додатком 2 Порядку № 22-1 про призначення за віком на пільгових умовах відповідно до от. 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Проте, відповідачем всупереч вимогам п. 4.3 Порядку подачі й оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, не прийнято законодавчо визначеного рішення про призначення пенсії або відмову у такому призначенні.

Відповідачем розглянуто заяву позивача від 08.08.2018 року щодо стану розгляду заяви про призначення пенсії у порядку, визначеному Законом України «Про звернення громадян».

Стосовно доводів, викладених у відзиві на позовну заяву суд зазначає наступне.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п. 5 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Відповідно до п.п. 4, 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

Пунктом 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до п. 7 параграф «б» цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Пункт 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

При цьому п. 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» доповнює, що у якості документів про стаж, які передбачені вищезазначеним Порядком підтвердження наявного трудового стажу, за період роботи до 1 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген можуть надаватись договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», визначений постановою Ради Міністрів СРСР № 1029 від 10 листопада 1967 року.

Спору, що місцевість, де працював позивач відносилась до районів Крайньої Півночі, між сторонами не існує.

Відповідач, як вбачається із матеріалів справи не заперечує той факт, що позивач дійсно працювала в період з 03.05.1984 року по 03.01.1997 року ОРКП «Нерюнгриуголь» в районі Крайньої Півночі.

Судом встановлено, що у трудовій книжці позивача наявні записи, що ОСОБА_1 працювала в районі Крайньої Півночі на підприємстві ОРКП «Нерюнгриуголь» з 03.05.1984 року по 03.01.1997 року.

Вказаний період роботи також підтверджується довідкою Оптово-роздрібного комерційного підприємства «Нерюнгриуголь» № 141к від 29.05.1997 року.

При цьому, суд зазначає, що з огляду на вищенаведені норми права, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду у справах № 351/1207/15-а, № 302/662/17-а від 03.07.2018 року, від 7 червня 2018 року у справі № 173/637/17, від 3 липня 2018 року у справі № 302/662/17-а, від 25 вересня 2018 року у справа № 554/1723/17.

Частиною 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Приймаючи до уваги наведене та враховуючи відсутність відповідного рішення Волноваського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, суд вважає, що в цій частині відповідачем допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у не розгляді заяви ОСОБА_1 від 14.05.2018 року № 929 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином позовні вимоги позивача про визнання дій відповідача протиправними та скасування рішення відповідача № 41/Ш-1-01-15 від 05.09.2018 року задоволенню не підлягають, оскільки в даному випадку відповідач не вчиняв дій, а навпаки допустив бездіяльність щодо не розгляду заяви позивача від 14.05.2018 року.

Згідно із ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному п. 4 ч. 2 цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Отже, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірності своїх дій щодо нездійснення призначення пенсії з урахуванням страхового стажу у пільговому обчислені як для осіб, працюючих в місцевостях, прийнятих до районів Крайньої Півночі.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною кожен, чиї права та свободи, визнані у цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 05.04.2005 року "Афанасьєв проти України" вказав, що спосіб захисту, що вимагається статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - повинен бути "ефективним" як у законі так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Отже, "ефективний засіб правового захисту" у розумінні ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації - не відповідає зазначеній нормі Конвенції.

У рішенні у справі "Олсон проти Швеції" Європейський суд з прав людини сформулював вимогу чіткого визначення меж дискреційних повноважень, а саме: "Закон, яким надаються повноваження певним органам державної влади, має бути таким, щоб обсяг повноважень та спосіб їх застосування були зазначені з достатньою чіткістю та при цьому враховувалась легітимна мета того чи іншого вживаного заходу в тій чи іншій ситуації, щоб надати індивіду адекватний захист від свавільного втручання".

З урахуванням наведеного у сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині зобов'язання розглянути заяву ОСОБА_1 № 929 від 14.05.2018 року про призначення пенсії із зарахуванням до пільгового стажу, що надає право на пенсію, стажу роботи з 03.05.1984 року по 01.01.1991 року з врахуванням коефіцієнту 1,6, у відповідності до норм чинного законодавства та прийняти рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Приймаючи до уваги вищенаведене в сукупності, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до Волноваського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, підлягає частковому задоволенню.

Що стосується клопотання позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, суд зауважує на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Положення ст. 382 КАС України не є імперативними, тобто, передбачають право суду діяти на власний розсуд в залежності від обставин справи. Суд вважає, що за своїм змістом такі заходи контролю за виконанням судового рішення є додатковим засобом для спонукання суб'єкта владних повноважень до вчинення дій з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення суду у визначений чинним законодавством спосіб. За таких обставин відсутня необхідність застосування положень ст. 382 КАС України.

Відповідно до ч.ч. 1 та 3 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_1; адреса: АДРЕСА_1) до Волноваського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (; юридична адреса: 85700, Донецька область, м. Волноваха, вул. Обручева, 17) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Волноваського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, яка полягає у не розгляді заяви ОСОБА_1 від 14.05.2018 року № 929 про призначення за віком на пільгових умовах, відповідно до от. 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зобов'язати Волноваське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області розглянути заяву ОСОБА_1 № 929 від 14.05.2018 року про призначення пенсії із зарахуванням до пільгового стажу, що надає право на пенсію стажу роботи з 03.05.1984 року по 01.01.1991 року з врахуванням коефіцієнту 1,6, у відповідності до норм чинного законодавства та прийняти рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Волноваського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (; юридична адреса: 85700, Донецька область, м. Волноваха, вул. Обручева, 17) на користь ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_1; адреса: АДРЕСА_1) суму судового збору у розмірі 528,60 грн.

Рішення прийняте в нарадчій кімнаті, вступна та резолютивна частини проголошені в судовому засіданні 04.02.2019 року.

Повний текст рішення виготовлено 08.02.2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Загацька Т. В.