Справа № 826/1351/18
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2019-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/1351/18 Суддя (судді) першої інстанції: Амельохін В.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого: Бєлової Л.В.
суддів: Безименної Н.В.,
Кучми А.Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 листопада 2018 року (справу розглянуто у порядку письмового провадження) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2018 року позивач, ОСОБА_2 , звернулась до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просила:
- визнати протиправними та скасувати Рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленого Протоколом № 67 від 30.06.2017 року, затвердженого Міністерством оборони України від 04 липня 2017 року, в частині відмови в призначені дочці померлого старшого солдата ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;
- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), дочці померлого старшого солдата ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 листопада 2018 року адміністративний позов задоволено повністю.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано всі обставини справи.
У прохальній частині апеляційної скарги відповідач просить здійснювати розгляд справи за участі представника Міністерства оборони України.
Щодо заявленого відповідачем клопотання колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.
Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для задоволення клопотання про вихід із письмового провадження та проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.
Відповідно до ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 , є донькою померлого старшого солдата ОСОБА_3 , який згідно довідки Військової частини Польової пошти В 2089 від 22.09.20016 року № 266 перебував на військовій службі у військовій частині польова пошта НОМЕР_2 .
Вказаний фат також підтверджується Довідкою Військової частини Польової пошти НОМЕР_2 , відповідно до якої старший солдат ОСОБА_3 дійсно в період з 11.09.2015 року по 20.10.2015 року, з 19.11.2015 року по 03.03.2016 року, з 02.04.2016 року по 23.09.2016 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпечені її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.
Згідно Свідоцтва про смерть від 28.09.2016 року № Серія НОМЕР_3 , старший солдат ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до відпускного листа Військової частини Польової пошти НОМЕР_2 від 22.09.2016 року № 249, старший солдат ОСОБА_3 звільнений у щорічну основну відпустку за 2015 рік м. Камянське Дніпровської області терміном на 13 (тринадцять) діб з 23.09.2016 року по 05.10.2016 року, та зобов`язаний з`явитися до місця служби у в/ч пп НОМЕР_2 м. Покровське Донецької область 06.10.2016 року.
З листа Міністерства оборони України від 24.07.2017 року за №7/2651 позивачу стало відомо, що при розгляді його звернення, останньому відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю батька - старшого солдата ОСОБА_3 .
Вважаючи таке рішення необґрунтованим та протиправними, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
Суд першої інстанції адміністративний позов задовольнив та зазначив, що смерть ОСОБА_3 не була наслідком вчинення ним кримінального чи адміністративного правопорушення, або перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння, відтак, Міністерство оборони України, не надало суду достатніх та беззаперечних доказів, які б свідчили, що його рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги позивачу у зв`язку із загибеллю ОСОБА_3 прийнято обґрунтовано та з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення для його прийняття.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 41 Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу", виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 3 даного Закону його дія поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти
Частиною 1 та п. 1 ч. 2 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.
Відповідно до п. "а" ч. 1 ст. 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону.
Відповідно до ч. 6 ст. 16-3 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
Згідно з ч. 9 ст. 16-3 Закону, Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, у разі загибелі (смерті) військовослужбовців державою гарантовано виплату одноразової грошової допомоги членам сімей військовослужбовців, які загинули у розмірі, визначеному ст. 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначає Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі Порядок № 975).
Згідно з п. 4 цього Порядку № 975, одноразова грошова допомога призначається у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, якщо смерть настала:
1) під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби;
2) у період проходження військовослужбовцем військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби;
3) під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві військовозобов`язаним та резервістом, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори.
Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Як вбачається з матеріалів справи, листом №7/2651 від 24.07.2017 року Міністертсво оборони України повідомило позивача, розглянувши подані дукоменту, Комісія Міністертсва оборони України дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги матері та дочці померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 старшого солдата ОСОБА_3 , оскільки на час смерті він перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 21).
Так, відповідно до ч. 1 ст. 16-4 даного Закону, призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:
а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;
б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;
в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);
г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Аналогічні норми містяться в п. 19 зазначеного вище Порядку № 975.
Проаналізувавши зміст наведених норм, колегія суддів зазначає, що зазначена допомога не призначається з підстав, наведених цими нормами, лише у випадку, якщо смерть військовослужбовця є наслідком його перебування у стані алкогольного сп`яніння, а саме вчинення ним певних активних дій у стані алкогольного сп`яніння, які безпосередньо призвели до смерті (загибелі).
Колегія суддів наголошує, що сам факт перебування військовослужбовця у стані алкогольного сп`яніння на час настання смерті не визначається вказаними нормами права як підстава для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги.
Тобто, необхідно встановити причинно-наслідковий зв`язок між станом сп`яніння військовослужбовця та його смертю (загибеллю).
Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 20 березня 2018 року у справі № 813/4502/17.
Як вбачається з матеріалів справи, згідно відпускного листа Військової частини Польової пошти НОМЕР_2 від 22.09.2016 року № 249, старший солдат ОСОБА_3 у період з 23.09.2016 року по 05.10.2016 року перебував у щорічній основній відпустці, тобто не виконував обов`язки військової служби.
Згідно Свідоцтва про смерть від 28.09.2016 року № Серія НОМЕР_3 , старший солдат ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно витягу з протоколу № 67 від 30.06.2018 р., Міністерством оборони України відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із тим, що старший солдат ОСОБА_3 на час смерті перебував у стані алкогольного сп`яніння, з посиланням на висновок судово-медичного експерта № 1196-Е від 17.10.2016 року Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи (Дніпродзержинське відділення).
В матеріалах справи наявний вищевказаний висновок, який був проведений на підставі постанови старшого слідчого СВ Заводського ВП ОСОБА_5 , судово-медичним експертом В.М. Беркут, на основі даних судово-медичної експертизи трупа громадянина ОСОБА_3 , 1977 року народження (а.с. 15-17).
Враховуючи результати лабораторних експертиз і у відповідь на поставлені запитання постанови, дійшов висновку, що причиною смерті ОСОБА_3 була: серцево-судинна недостатність, атеросклеротична серцево-судина хвороба.
Також у висновку експерта зазначено, що при судово-токсикологічній експертизі крові у трупа громадянина ОСОБА_3 виявлений етиловий спирт в кількості 1,36%.
Також, з витягу з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Південного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій травм, каліцтв від 08.02.2017 року № 60, підтверджено, що підставою смерті старшого солдата ОСОБА_3 послужило захворювання «серцево-судинна недостатність; атеросклеротична серцево-судина хвороба» (а.с. 18).
Колегія суддів наголошує, що у висновку судово-медичного експерта № 1196-Е від 17.10.2016 року не вказано про те, що алкогольна інтоксикація, яка мала місце, була пов`язана (є причиною) смерті ОСОБА_3
З вищевказаних документів підтверджується факт смерті (загибелі) ОСОБА_3 , внаслідок саме серцево-судинної недостатності та атеросклеротичної серцево-судинної хвороби.
Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Міністерством оборони України, не було надано достатніх та беззаперечних доказів, на підтвердження того, що рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги позивачу у зв`язку із загибеллю ОСОБА_3 прийнято обґрунтовано та з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення для його прийняття.
Відповідно до пункту 5 Порядку 975, одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.
Якщо одна із зазначених осіб відмовляється від отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на її отримання. Заява про відмову від отримання одноразової грошової допомоги повинна бути нотаріально посвідчена в установленому законодавством порядку.
Як вбачається з матеріалів справи, у додаткових поясненнях апелянтом надано копію нотаріально завіреної заяви ОСОБА_6 , посвідченої 30.05.2018 року ОСОБА_7 , державним нотаріусом Першої Кам`янської нотаріальної контори Дніпропетровської області, зареєстрованої за № 793 (а.с. 47).
З вищевказаної копії вбачається, що мати загиблого ОСОБА_3 ОСОБА_6 відмовилась від належної їй частки одноразової грошової допомоги внаслідок смерті сина. Відтак, твердження апелянта про те, що позивач протиправно ставить вимогу про стягнення одноразової грошової допомоги тільки собі, є безпідставним.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а відтак не є підставою для скасування рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 листопада 2018 року.
Окрім того, доводи апеляційної скарги є повністю ідентичні тим, що вже були зазначені відповідачем у відзиві на позовну заяву в суді першої інстанції.
Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до вимог ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.
Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 листопада 2018 року залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 листопада 2018 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст.328 КАС України.
Повний текст постанови складено 07.02.2019.

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Н.В. Безименна,

А.Ю. Кучма