Справа № 465/7114/18
Суддя: Ванівський Ю. М.
Дата ухвалення: 2019-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

29.01.2019 року м. Львів

Франківський районний суд м.Львова, в складі:

головуючого - судді Ванівського Ю.М.

при секретарі Школьніковій К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Львова адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу 1 роти 2 батальйону 3 УПП у Львівській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Павлюх Василя Антоновича про скасування постанов, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора взводу 1 роти 2 батальйону 3 УПП у Львівській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Павлюх Василя Антоновича про скасування постанов.

Позовну заяву мотивує тим, що 09.11.2018 року інспектором 1 взводу 2 роти 3 батальйону УПП у Львівській області Павлюх В.А. винесено постанову серії НК№636994, якою визнано ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення за ч. (1) 2 ст. 126 КУпАП, а саме за передачу керування транспортним засобом, особі яка не мала права ним керувати та не мала при собі полісу, за що накладено стягнення у розмірі 510 грн.

З вищевказаною постановою позивач не погоджується, вважає таку протиправною, виходячи з наступного.

Інспектором патрульної поліції не складено протоколу про адміністративне правопорушення, та не надано жодного доказу вчинення ним правопорушення.

Крім того, цього ж дня інспектором 1 взводу 2 роти 3 батальйону УПП у Львівській області Павлюх В.А. винесено постанову серії ГО №399549 на позивача за ч.3 ст. 184 КУпАП за неналежне виховання свого неповнолітнього сина, який у 15 років вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст. 126 КУпАП.

З вищевказаною постановою позивач теж не погоджується, оскільки в такій постанові невірно зазначена санкція статті.

На підставі вищевикладеного просить заяву задоволити.

21.11.2018 року ухвалою Франківського районного суду м. Львова у справі №465/7114/18 призначено розгляд справи у спрощеному позовному провадженні.

В судове засідання представник позивача не з'явився, причини неявки суду не повідомив.

В судове засідання представник відповідача також не з'явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на адресу суду не надав.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за правилами спрощеного провадження за наявних у справі доказів без участі сторін.

Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши її дійсні обставини, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що 11.04.2018 року інспектором 1 взводу 2 роти 3 батальйону УПП у Львівській області Павлюх В.А. винесено постанову серії НК№636994, якою визнано ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення за ч. (1) 2 ст. 126 КУпАП, а саме за передачу керування транспортним засобом, особі яка не мала права ним керувати та не мала при собі полісу, за що накладено стягнення у розмірі 510 грн.

цього ж дня інспектором 1 взводу 2 роти 3 батальйону УПП у Львівській області Павлюх В.А. винесено постанову серії ГО №399549 на позивача за ч.3 ст. 184 КУпАП за неналежне виховання свого неповнолітнього сина, який у 15 років вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст. 126 КУпАП.

В ст.72 КАС України вказано, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

В ч.1 ст.77 КАС України вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно ч. 2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п. 15.10.д ПДР України, стоянка заборонена у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів;

Відповідно до п. 1.3 ПДР, учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР України, а також бути взаємно ввічливими;

Віжповідно до п. 1.5 ПДР, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до п.1.9 ПДР , особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідності до ч.2, 4 ст.258 КУпАП, та, керуючись Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі та Кодексом України про адміністративні правопорушення, не складають протокол про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, а виносять постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Суд не бере до уваги рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року у справі №5/2015, з тих підстав, що згідно п.2.3 мотивувальної частини вищевказаного рішення Конституційного Суду України перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015 № 596-VIII, який набув чинності 07.11.2015р. було внесено зміни до згаданого переліку, а саме змінено ч. 2, 4, 5 статті 258 КУпАП, відповідно до яких порушення в сфері безпеки дорожнього руху віднесено до категорії справ розгляд яких відбувається на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Тобто, як вбачається з змін внесених до КУпАП від 14.07.2015 року та які набрали чинність 07.11.2015 року, та які не могли бути враховані в рішенні Конституційного суду України №5-рп/2015 від 26.05.2015, уповноваженими органами та посадовим особам прямо передбачена можливість складати постанови на місці вчинення правопорушення в сфері безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч.2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованого не в автоматичному режимі.

Тому суд вважає, що враховувати пом'якшуючі чи обтяжуючі обставини не є доцільним, оскільки правопорушення відносяться до сфери забезпечення безпеки дорожнього руху.

Однак, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.1 ст. 126 КУПАП передбачена відповідальність водія за керування транспортним засобом, а, як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 не керував транспортним засобом HONDA TANT.

Крім того, суд звертає увагу на значні виправлення у постанові, а також той факт, що фабула постанови про притягнення до відповідальності не вірно зазначена, у зв'язку із тим, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом HONDA TANT.

Відповідно до ч.2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Отже, працівниками в постанові не зазначено ч.2 ст. 36 КУпАП.

Щодо винесеної постанови серії ГО №399549 від 09.11.2018 р. за ч. 3 ст.184 КУпАП інспектором патрульної суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, до компетенції національної поліції не належить розгляд справ за ст. 184 КУпАП, а відповідно до ст. 221 КУпАП, належить до компетенції судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про неправомірність складання постанови серії ГО №399549, крім того, невірно зазначена санкція статті в межах ч.3 ст. 184 КУпАП.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов'язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення(п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов'язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Отже, вважаю, що зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки жодні докази вини позивача не надані.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, встановлених обставин справи, системного аналізу положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.

На основі вищевикладеного, керуючись, ст.9,72,77, 241, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора взводу 1 роти 2 батальйону 3 УПП у Львівській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Павлюх Василя Антоновича про скасування постанов, - задоволити.

Скасувати постанову серії НК №636994 від 09.11.2018 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Скасувати постанову ГО №399549 від 09.11.2018 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржено сторонами в апеляційну порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги в 10 денний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя Ванівський Ю.М.