Справа № 0540/7824/18-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року справа №0540/7824/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Міронової Г.М., суддів Арабей Т.Г., Казначеєва Е.Г., секретаря судового засідання - Тішевського В.В., за участю представника позивача - Помалюк І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2018 р. (повний текст рішення виготовлено та підписано 26 листопада 2018 року у м. Слов'янськ) у справі № 0540/7824/18-а (головуючий І інстанції суддя Кочанова П.В.) за позовом Головного управління ДФС у Донецькій області до Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу" про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДФС у Донецькій області (далі - позивач) 29.08.2018 звернулось до суду з позовом до Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу" (далі - відповідач), просило стягнути з відповідача до державного бюджету борг з частини чистого прибутку у розмірі 5723466, 00 грн. (а.с. 5-7).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2018 року у справі № 0540/7824/18-а у задоволенні адміністративного позову відмовлено (а.с. 81-83).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити заявлені вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відповідачем подано «Розрахунок частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об'єднаннями» за 2017 рік, в якому ним самостійно визначено платіж в сумі 5723466, 00 (термін сплати до 11.03.2018 року).

Сукупність норм, а саме: Бюджетний кодекс України, наказ ДПА України від 16.05.2011 № 285, Порядок відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об'єднаннями, дає підстави для висновків про те, що саме позивач і є уповноваженим контролюючим органом, якому надано право на звернення до суду з позовами про стягнення до бюджету частини чистого прибутку (доходу) господарських операцій, у разі не перерахування їх підприємством самостійно.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Позивач в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, наполягав на її задоволенні.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, надав відзив на апеляційну скаргу і просив розглянути справу за його відсутністю.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» є юридичною особою, яке зареєстровано та обліковується в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з кодом: 00191678, місцезнаходження юридичної особи: вулиця К.Лібкнехта, 177 А, місто Маріуполь, Донецька область, 87547, про що свідчать відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 50).

КП «Компанія «Вода Донбасу» подано «Розрахунок частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об'єднаннями за 2017 рік», в якому останнім самостійно визначено платіж у розмірі 5 723 466,00 грн. (а.с. 11).

Згідно Статуту Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», затвердженого розпорядженням голови Донецької обласної ради від 28.08.2007 року № 98р., зі змінами, внесеними 28.11.2014 року № 245 р., Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» створене відповідно до рішення Донецької обласної ради від 28.12.2004 року № 4/24-557 (із змінами внесеними рішенням від 23.03.2007 року № 5/8-181), шляхом перетворення Державного виробничого підприємства по зовнішньому централізованому водопостачанню «Укрпромводчормет». Підприємство є об'єктом спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, що знаходиться в управлінні Донецької обласної ради. Органом управління Підприємства є Донецька обласна рада (а.с. 42-49).

26.11.1996 року Маріупольська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області взяла відповідача на податковий облік.

Рішенням Донецької обласної ради від 07.11.2012 року № 6/16-399 затверджено Порядок відрахування до загального фонду обласного бюджету частини чистого прибутку (доходу) комунальними підприємствами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, що перебувають в управлінні обласної ради та форму Розрахунку частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті комунальними підприємствами (а.с. 22-26).

Спірним у даній справі є правомірність пред'явлення позивачем позову про стягнення з відповідача позивачем до державного бюджету боргу з частини чистого прибутку у розмірі 5723466, 00 грн.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні адміністративного позову з огляду на наступне.

Абзацом першим частини 5 ст. 11 Закону України "Про управління об'єктами державної власності" (Закон N 185-V) встановлено, що господарська організація, у статутному капіталі якої є корпоративні права держави, за підсумками календарного року зобов'язана спрямувати частину чистого прибутку на виплату дивідендів згідно з порядком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

За унормуванням абзаців четвертим - сьомим частини 5 цієї статті, господарські товариства, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, до 1 травня року, що настає за звітним, приймають рішення про відрахування не менше 30 відсотків чистого прибутку на виплату дивідендів.

Господарські товариства, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, сплачують до Державного бюджету України дивіденди у строк не пізніше 1 липня року, що настає за звітним, нараховані пропорційно розміру державної частки (акцій, паїв) у їх статутних капіталах.

Господарські товариства, 50 і більше відсотків акцій (часток, паїв) яких знаходяться у статутних капіталах господарських товариств, частка держави в яких становить 100 відсотків, сплачують дивіденди безпосередньо до Державного бюджету України у строк не пізніше 1 липня року, що настає за звітним, у розмірі базових нормативів відрахування частки прибутку, що спрямовується на виплату дивідендів, але не менше 30 відсотків, пропорційно розміру державної частки (акцій, паїв) у статутних капіталах господарських товариств, акціонером яких є держава і володіє в них контрольним пакетом акцій.

На суму дивідендів на державну частку, несвоєчасно сплачених господарським товариством, у статутному капіталі якого є корпоративні права держави, та господарським товариством, 50 і більше відсотків акцій (часток, паїв) яких знаходяться у статутному капіталі господарського товариства, частка держави якого становить 100 відсотків, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, нараховується пеня, яка сплачується до загального фонду Державного бюджету України з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України від суми недоплати, розрахованої за кожний день прострочення платежу, починаючи з наступного дня після настання строку платежу і по день сплати включно.

Порядок відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об'єднаннями затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2011 № 138 (далі - Порядок № 138).

Пунктом 1 Порядку № 138 визначено. що згідно з цим Порядком частина чистого прибутку (доходу), що відраховується державними унітарними підприємствами та їх об'єднаннями (крім державного підприємства обслуговування повітряного руху України "Украерорух" відповідно до Закону України "Про приєднання України до Багатосторонньої угоди про сплату маршрутних зборів", державного підприємства із забезпечення функціонування дипломатичних представництв та консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних міжурядових організацій в Україні Державного управління справами, а також державних підприємств "Міжнародний державний центр "Артек" і "Український дитячий центр "Молода гвардія") до державного бюджету за відповідний період, визначається виходячи з обсягу чистого прибутку (доходу), розрахованого згідно з положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку як підсумок суми чистого фінансового результату (прибутку) та суми капіталу в дооцінках, яка підлягає перенесенню до нерозподіленого прибутку, з урахуванням того, що до такого підсумку також може бути включена частка нерозподіленого прибутку або невикористаних фондів, утворених внаслідок розподілу прибутку в обсязі, визначеному рішенням органу управління, за наявності фінансових ресурсів у підприємства, у розмірі: 30 відсотків - державними підприємствами, що є суб'єктами природних монополій, та державними підприємствами, плановий розрахунковий обсяг чистого прибутку яких перевищує 50 млн. гривень; 15 відсотків - іншими державними унітарними підприємствами.

Згідно з пунктом 2 цього Порядку, частина чистого прибутку (доходу) сплачується державними унітарними підприємствами та їх об'єднаннями до державного бюджету наростаючим підсумком щоквартальної фінансово-господарської діяльності за відповідний період у строк, встановлений для сплати податку на прибуток підприємств.

За приписами пункту 3 цього Порядку частина чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету, визначається державними унітарними підприємствами та їх об'єднаннями відповідно до форми розрахунку, встановленої Державною податковою службою, та зазначається у декларації з податку на прибуток підприємства.

Розрахунок частини чистого прибутку (доходу) разом з фінансовою звітністю, складеною відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку, подається державними унітарними підприємствами та їх об'єднаннями до органів державної податкової служби у строк, передбачений для подання декларації з податку на прибуток підприємств.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Перелік загальнодержавних податків та зборів, а також місцевих податків встановлено ст. ст. 9 та 10 ПК України відповідно, та частина чистого прибутку не віднесено у жодній із цих статей.

Враховуючи нормативні визначення вищевказаних понять (грошове зобов'язання), частина чистого прибутку не є податковим платежем у розумінні норм Податкового кодексу України. Цей платіж не віднесений ні до загальнодержавних податків та зборів, ні до місцевих податків. Отже, стягнення з відповідача боргу з частини чистого прибутку не відповідає змісту вищевказаної норми, дія якої поширюється виключно на випадки несплати платником податків грошових зобов'язань.

При цьому, покладення на контролюючі органи повноважень щодо обліку таких платежів, а також сплата його до державного бюджету України, не змінює правової природи такого платежу. Це, однак, не звільняє позивача від обов'язку, встановленого ст. 11 Закону № 185-V щодо сплати частини чистого прибутку, розрахованого за відповідний рік та визначеного у відповідному розрахунку.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, зазначеній в постанові від 01.08.2018 р. у справі № 826/19797/16.

Підпунктом 19-1.1 19-1.22 ст. 19 ПК України передбачено право контролюючого органу звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Як вже зазначалось, сплата частини чистого прибутку (доходу) державних підприємств не є податковим платежем, внаслідок чого колегія суддів вважає, що стягнення суми заборгованості з застосуванням положення підпункту 19-1.1 19-1.22 ст. 19 ПК України, не передбачають права податкового органу звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків.

Отже, колегія суддів вважає хибним твердження позивача, що постановою Кабінету Міністрів України № 106 від 16.02.2011 року надано право позивачу звертатися до суду з позовом про стягнення несплаченої своєчасно частини чистого прибутку державних підприємств.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки не ґрунтуються на нормі закону.

За таких обставини, доводи апелянта щодо того, що саме позивач і є уповноваженим контролюючим органом, якому надано право на звернення до суду з позовами про стягнення у бюджет частину чистого прибутку (доходу) господарських операцій, у разі не перерахування їх підприємством самостійно, є безпідставними.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 205, 283, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Донецькій області - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2018 р. у справі № 0540/7824/18-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 04 лютого 2019 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді Т.Г. Арабей

Е.Г. Казначеєв