Справа № 310/923/17(2-а/310/54/17)
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2019-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

07 лютого 2019 року

Київ

справа №310/923/17(2-а/310/54/17)

адміністративне провадження №К/9901/29419/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мороз Л.Л.,

суддів: Гімона М.М., Стародуба О.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у касаційній інстанції адміністративну справу №310/923/17 (2-а/310/54/17)

за позовом ОСОБА_2 до Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 31 травня 2017 року, ухвалену у складі головуючого судді Черткової Н.І., та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2017 року, постановлену у складі колегії суддів: головуючого судді Олефіренко Н.А., суддів: Шальєвої В.А., Білак С.В.,

в с т а н о в и в :

У лютому 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просила:

- визнати протиправними дій відповідача щодо відмови в призначенні пенсії за віком;

- зобов'язати відповідача призначити пенсію за віком відповідно до ст. 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ч. 2 ст. 40 цього Закону із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії;

- зобов'язати відповідача виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення у відповідності до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві| положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі також Закон №1058-ІV).

Постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 31 травня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2017 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у призначенні пенсії за віком згідно ч. 2 ст. 40 Закону №1058-ІV із застосовуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки (2013 - 2015 роки), що передують року звернення за призначенням пенсії за віком та у призначенні грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до діючого законодавства.

Зобов'язано Бердянське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести нарахування та виплату пенсії відповідно до ч.2 ст.40 Закону №1058-ІV із застосуванням показника середньої зарплати за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2013-2015 роки), та виплатити грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до норм діючого законодавства.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Як встановлено, ОСОБА_2 з 28.11.2003 була призначена пенсія за вислугою років відповідно до статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", виплата якої була призупинена в грудні 2003 року у зв'язку з працевлаштуванням.

26.04.2016 позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення їй пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Проте, Управління призначило пенсію за віком на підставі Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням середньої заробітної плати на одну застраховану особу по Україні за 2007 рік.

Вважаючи такі дії відповідача неправомірними, позивач звернулась до суду з даним позовом. Також позивач вказувала, що має право на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, оскільки її стаж роботи вчителем становить 30 років, а загальний трудовий - 40 років.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, мотивував своє рішення тим, що позивачу першопочатково було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а тому у відповідача немає підстав для застосування у спірних правовідносинах порядку переведення з одного виду пенсії на інший згідно з положеннями частини третьої статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та, відповідно, застосування показника середньої заробітної плати за 2007 рік. Також, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, оскільки позивач на день досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-ІV, пропрацювала вчителем середньої шкоди 30 років.

Апеляційний суд залишив постанову суду першої інстанції без змін, погодившись з мотивами суду першої інстанції про наявність підстав для призначення пенсії за віком відповідно до ст. 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ч. 2 ст. 40 цього Закону із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (2013 - 2015 роки).

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Зазначає, що апеляційним судом не було досліджено наявні у справі докази та не враховано під час апеляційного перегляду постанови суду першої інстанції доводи відповідача про те, що позивачу вперше пенсія була призначена у 2003 році та їй було виплачено 19,84 грн. через установу Укрпошти, а тому позивач не має права на виплату грошової допомоги. Вказує, що апеляційним судом вказані вимоги щодо виплати грошової допомоги взагалі не досліджувались.

У поданих запереченнях позивач просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін.

Суд, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Спірним у даній справі є наявність у позивача права на призначення пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (2013 - 2015 роки) та на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій у відповідності до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.п.2, 16 розд. ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, які працювали на посадах, що дають право на пенсію за вислугою років, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом № 1788-XII. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до ст.27 та з урахуванням норм ст.28 цього Закону. До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону № 1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію (…) за вислугу років.

Водночас ч.3 ст.45 Закону №1058-IV установлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст.40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

З аналізу зазначених вище норм законодавства вбачається, що ч.3 ст.45 Закону №1058-IV установлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV.

Однак, у випадку із заявою позивача мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а тому має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком).

Таким чином, правильними є висновки судів попередніх інстанцій щодо наявності у позивача право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення.

Щодо виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій у відповідності до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві| положення» Закону №1058-ІV, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Частинами 2, 3 статті 159 КАС України (в редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанції) встановлено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 3 статті 242 чинного Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам ухвала апеляційного суду не відповідає.

Як вже було зазначено вище, позивач заявила дві основні вимоги щодо призначення пенсії та виплати грошової допомоги.

Проте, апеляційним судом вимога щодо виплати грошової допомоги не розглянута.

Так, згідно з п.7-1 Прикінцевих положень Закону України № 1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону України №1058-IV, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Отже, обставиною, яка надає право на отримання грошової допомоги, є неотримання будь-якої пенсії.

Відповідачем до апеляційної скарги додано довідку про нарахування та виплату позивачу пенсії у сумі 19,84 грн. у 2003 році через установу Укрпошти.

Зазначені обставини апеляційним судом не перевірено, наявним в матеріалах справи доказам оцінки не надано.

Суд касаційної інстанції, відповідно до положень частини 2 статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Пунктом 1 частини 2 статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Враховуючи, що апеляційним судом залишились нез'ясованими обставини щодо наявності підстав для виплати позивачу грошової допомоги, суд дійшов висновку про скасування ухвали суду апеляційної інстанції в цій частині з направленням справи в частині позовних вимог про зобов'язання виплатити грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 353, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, -

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області задовольнити частково.

Постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 31 травня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2017 року в частині задоволення позовних вимог про визнання неправомірними дій та зобов'язання призначити ОСОБА_2 пенсію за віком згідно з ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосовуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки (2013 - 2015 роки), що передують року звернення за призначенням пенсії - залишити без змін.

Ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2017 року в частині залишення без змін постанови Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 31 травня 2017 року щодо позовних вимог про зобов'язання виплатити грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій у відповідності до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» - скасувати, а справу в цій частині направити на новий апеляційний розгляд.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

/підпис/

/підпис/

/підпис/

Л.Л. Мороз

М.М. Гімон

О.П. Стародуб,

Судді Верховного Суду

З оригіналом згідно.

____________________

О.Малиніна