Справа № 520/11157/18
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2019-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2019 р. № 520/11157/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мороко А.С., розглянувши в загальному порядку у письмову провадженні в приміщенні суду у м. Харкові адміністративну справу № 520/11157/18 за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: управління Державної казначейської служби у Московському районі м. Харкова Харківської області про зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд зобов'язати Індустріальне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова повернути ОСОБА_1 безпідставно сплачені кошти за збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі - продажу нерухомого майна, придбання квартири в сумі 4718,00 грн та здійснити виплату зазначених коштів без обмежень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що нею сплачено збір на обов'язкове державне пенсійне страхування в розмірі 1 % від вартості об'єкту купівлі - продажу, проте, враховуючи, що вона придбала житло вперше, вважає, що є звільненою від вказаного збору, а тому, звернулася до суду з даним позовом з метою повернення помилково сплачених грошових коштів.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 26.12.2018 відкрито провадження в адміністративній справі № 520/11157/18 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 17.01.2019 по справі № 520/11157/18 замінено первісного відповідача, Індустріальне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова, на належного відповідача - управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору управління Державної казначейської служби у Московському районі м. Харкова Харківській області.

Позивач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином.

04.02.2019 представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду відзив на позов, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки порушення зі сторони управління відсутні. Також, у вказаному відзиві представник відповідача просив суд розглядати справу без участі представника управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, 01.02.2019 подав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника управління Державної казначейської служби у Московському районі м. Харкова Харківської області.

Згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд встановив наступне.

09 серпня 2018 року між ОСОБА_3 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівлі-продажу квартири, за умовами якого, продавець передає у власність покупця квартиру, а покупець - приймає її у власність та сплачує за неї грошову суму за ціною та на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до пункту 3 даного договору, продаж, зазначеної в п. 1 цього договору квартири за домовленістю сторін вчиняється за суму 471800,00 грн.

Згідно з п.14 договору купівлі-продажу від 09.08.2018 покупцю роз'яснено про обов'язок сплатити 1 % від суми договору до Пенсійного фонду України.

Договір купівлі-продажу квартири посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Лук'яновою О.Б. за № 2069.

Згідно з квитанцією № 0.0..1 від 09.08.2018 кошти у сумі 4718,00 грн (збір з операцій купівлі-продажу нерухомого майна 1 %) сплачені позивачем на рахунок № 0007, отримувач: УДКСУ у Московському районі м. Харкова Харківської області, код отримувача: 37999607.

Щодо правового регулювання спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Пункт 9 частини першої статті 1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування визначає підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичних осіб, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Згідно з пунктом 8 статті 2 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування", об'єктом оподаткування для платників збору, визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону є вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Ставки збору на обов'язкове державне пенсійне страхування для таких суб'єктів встановлюються у розмірі 1 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного пунктом 8 статті 2 цього Закону (п. 10 ст. 4 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування").

Відповідно до пункту 15-1 Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 № 1740 (Порядок № 1740 у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об'єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Пунктом 15-3 Порядку №1740 визначено, що нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Як зазначено у позові, нерухоме майно на підставі договору купівлі-продажу від 09.08.2018 придбано ОСОБА_1 вперше.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.08.2018 за № 133823502 відомості про реєстрацію за позивачем іншого нерухомого майна, ніж придбаної нею квартири на підставі договору купівлі-продажу - відсутні.

Відповідачем вказані доводи та інформація не спростовані, судом протилежного за результатами розгляду справи не встановлено.

За таких обставин суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 придбала житло вперше, а тому, звільняється від сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування за купівлю квартири.

Суд звертає увагу, що на момент придбання позивачем нерухомості, як і станом на час розгляду справи, в Україні відсутній механізм перевірки інформації про те, чи вперше особа придбала нерухомість.

Вказане питання було предметом звернення Пенсійного фонду України до Конституційного Суду України з проханням дати тлумачення терміну "придбавають житло вперше", що міститься у пункті 9 статті 1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування", визначивши коло осіб, яких необхідно вважати такими, що придбавають житло вперше.

Ухвалою Конституційного Суду України від 23.03.2000 №29-у/2000 (справа №2-30/2000) у відкритті конституційного провадження у справі через відсутність у Пенсійного фонду України права на конституційне подання та непідвідомчість Конституційному Суду України питання, порушеного у поданні, - відмовлено.

За відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме Держава в особі Пенсійного фонду України як уповноваженого суб'єкта владних повноважень зобов'язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов'язана сплачувати збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше.

Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов'язана забезпечити його реалізацію. В протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.

Відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та позбавлення можливості Пенсійного фонду України та його територіальних відділень можливості встановити придбання квартир конкретною особою вперше, не може ставитись в провину особі, оскільки не визначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може призводити до порушення прав громадян, які наділені такими правами.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 1740 збір на обов'язкове державне пенсійне страхування сплачується платниками на бюджетні рахунки для зарахування надходжень до державного бюджету, відкриті в головних управліннях Казначейства в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - головні управління Казначейства).

Згідно з пунктом 18 Порядку № 1740 повернення помилково або надміру сплачених сум збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій здійснюється у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України та нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання, щодо повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Пунктом 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об'єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 28-2 від 22.12.2014 (далі - Положення № 28-2) Управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об'єднані управління (далі - управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - Фонд).

Відповідно до підпункту 2 пункту 4 Положення № 28-2 Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань забезпечує надходження від сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, інших коштів, ведення обліку їх надходжень та платників відповідно до законодавства.

Таким чином, органом, що контролює справляння збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є територіальний орган Пенсійного фонду, в даному випадку, Київське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова

Механізм повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів визначено Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787 (далі - Порядок №787).

Відповідно до пункту 5 Порядку № 787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Згідно з пунктом 10 Порядку № 787 заява та подання або ухвала суду подається до відповідного органу Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету.

Як вже зазначалось судом, згідно з квитанцією № 0.0..1 від 09.08.2018 кошти у сумі 4718,00 грн сплачені на рахунок управління Державної казначейської служби у Московському районі м. Харкова Харківської області.

Процедура примусового стягнення коштів визначена Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 № 845 (далі - Порядок № 845)

Зазначений порядок передбачає, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів.

Згідно з пунктом 17 Порядку № 845 стягувані, на користь яких прийняті судові рішення про стягнення надходжень бюджету, подають до органу Казначейства, на рахунки в якому зараховані надходження бюджету, документи, зазначені у пункті б цього Порядку.

Отже, здійснювати повернення зазначених коштів має управління Державної казначейської служби у Московському районі м. Харкова Харківської області.

Суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення (постанова Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі 826/4418/14).

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 р. (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява N 28924/04) констатував: "50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов'язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. theUnitedKingdom), пп. 28 - 36, Series A N 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява N 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява N 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)".

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Враховуючи викладене, з метою захисту прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова звернутись до управління Державної казначейської служби у Московському районі м. Харкова Харківської області з поданням про повернення ОСОБА_1 помилково сплачених грошових коштів у розмірі 4718,00 грн.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання - АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) до управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова (місцезнаходження - вул. Валентинівська, буд. 22-Б, м. Харків, 61170, ідентифікаційний код - 22682655), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: управління Державної казначейської служби у Московському районі м. Харкова Харківської області (місцезнаходження - 61001, Харківська обл., місто Харків, вул. Юр'ївська, буд. 7, ідентифікаційний код - 37999607) про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити в повному обсязі.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова звернутись до управління Державної казначейської служби у Московському районі м. Харкова Харківської області з поданням про повернення ОСОБА_1 помилково сплачених грошових коштів у розмірі 4718 (чотири тисячі сімсот вісімнадцять) грн 00 коп.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова (ідентифікаційний код - 22682655) судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо справа розглядалась в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.С. Мороко