Справа № 362/2393/18
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 362/2393/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ганечко О.М.

суддів Федотова І.В.

Коротких А.Ю.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Хмельницькій області ДПП капрала поліції Безпалько Олександра Миколайовича на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 липня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Хмельницькій області ДПП капрала поліції Безпалько Олександра Миколайовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до Інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Хмельницькій області ДПП капрала поліції Безпалько Олександра Миколайовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 липня 2018 року позов задоволено.

Скасовано постанову про адміністративне правопорушення серії ВР № 069943 від 04 травня 2018 р. про накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень.

Закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позову відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи та порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

У відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з п. 1 п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.05.2018 року о 13:52 год, ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом Wolkswagen Passat д.н. НОМЕР_1 на а/д М-12 «Стрий-Знамянка» здійснив обгін транспортного засобу, при цьому перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1 «Вузька суцільна лінія», яка розділяє транспортні потоки протилежних напрямків чим порушив п. 8.5.1. ПДР України.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 069943 від 04 травня 2018 року ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. за вказане правопорушення до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, виходив з того, що незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, інспектор поліції не наддав позивачу можливості скористатися своїми правами передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі. Крім того, відповідач проігнорував вимоги ч. 2 ст. 33 КУпАП. Розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу, унеможливило ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи. А тому, вказана постанова підлягає скасуванню.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Статтею 222 КУпАП, визначено компетенцію органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених ч.1 ст.122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 1 статті 283 КУпАП, передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Разом з тим, частинами 2, 4 статті 258 КУпАП, встановлено, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, протокол не складається. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 Кодексу.

Тобто, у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП.

Висновки аналогічного змісту містяться у рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015 по справі №1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення».

Таким чином, Відповідач розглянув вказану справу в порядку передбаченому ст.258 КУпАП, яка визначає, що постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачені, зокрема, ч.1 ст.122 КУпАП виносяться на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Крім того, колегією суддів встановлено, факт вчинення адміністративного правопорушення було зафіксовано нагрудний відеореєстратор патрульного поліцейського (відеофайл № ), де вбачається рух автомобіля позивача який здійсни обгін транспортного засобу перетнувши суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1. при тому, що крайня права смуга була вільна.

Також, з вказаного відеофайлу вбачається, що водій не заперечує про здійснення вказаного обгону, зазначаючи, що був змушений до такого маневру, оскільки автомобіль, який рухався по переду, здійснював рух неадекватно.

Згідно з п. 1.1. Правил дорожнього руху, ці Правила, відповідно до Закону України « Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з п. 1.3. Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 1.9.Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 1 розділу 8 ПДР, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання , світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що Відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову.

Суд першої інстанції допустив порушення норма матеріального права та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

З огляду на зазначені вище обставини, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, що містяться в постанові, що є підставами для її скасування.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Хмельницькій області ДПП капрала поліції Безпалько Олександра Миколайовича - задовольнити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 липня 2018 року - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким в задоволені позову ОСОБА_3 до Інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Хмельницькій області ДПП капрала поліції Безпалько Олександра Миколайовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Ганечко О.М.

Судді Федотов І.В.

Коротких А.Ю.