Справа № 522/2101/19
Суддя: Шкамерда К. С.
Дата ухвалення: 2019-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/2101/19
Провадження № 2-а/522/249/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2019 року м.Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої-судді ОСОБА_1,

за участю секретаря судового засідання Довгань Ж.А.,

представника позивача ОСОБА_2,

перекладача Хамдард Непа Хабібрахман,

відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_4 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом посилаючись на те, що 17.01.2019 року співробітниками ГУДМС України в Одеській області за адресою: вул. Преображенська, 64, м. Одеса, було виявлено особу, яка назвалась громадянином ОСОБА_5 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. В результаті проведеної перевірки наявних документів та відібраних пояснень у відповідача, було встановлено, що громадянин ОСОБА_5 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, прибув на територію України у серпні 2003 року з метою працевлаштування в одній з Європейських країн. На даний час відповідач на території України знаходиться не законно, постійного місця проживання та законного джерела існування не має.

17.01.2019 року за порушення ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що виразилось в порушенні правил перебування іноземців в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні стосовно відповідача складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МОД №006794 та постановою про накладення адміністративного стягнення від 17.01.2019 року ПН МОД № 006794 був притягнутий до адміністративної відповідальності в розмірі 1700,00 грн. зазначений штраф відповідач не сплатив.

17.01.2019 року ГУ ДМС України в Одеській області було прийняте рішення про примусове повернення в країну походження відповідача та зобовязано його покинути територію України у термін до 30.01.2019 року.

У визначений термін громадянин ОСОБА_5 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, не виїхав.

07.02.2019 року ГУ ДМС України в Одеській області було подано адміністративний позов до відповідача про примусове видворення.

На думку позивача, є обґрунтовані підстави вважати, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, про що свідчить його ухилення від добровільного виїзду, відсутність родичів на території України, які б могли надати допомогу у поверненні до країни походження, а також коштів на повернення, документів, просив прийняти рішення про затримання відповідача з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 07.02.2019 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 07.02.2019 року на 15 годину 15 хвилин.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 підтримав позовні вимоги, та просив їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, та зазначив, що проживає на території України біля 15 років. Звертався до ГУ ДМС України в Одеській області із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, але йому було відмовлено у задоволенні заяви. Паспорту немає, закінчився 5 років тому.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно із частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За правилами частини сьомої статті 5 КАС України іноземці та особи без громадянства користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що і громадяни України.

Згідно з ч. 4 ст. 46 Кодексу адміністративного судочинства України іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Відповідно до статей 9, 29 Загальної декларації прав людини (1948 року) та ст. 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права (1966 року) ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

Статтею 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04.11.1950 р., ратифікованою Верховною Радою України 17.07.1997 р., задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, коли здійснюється законний арешт або затримання з метою запобігання її недозволеному в'їзду в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Судом встановлено, що 17.01.2019 року співробітниками ГУ ДМС України в Одеській області за адресою: вул. Преображенська, 64, м. Одеса, було виявлено особу, який назвався громадянином ОСОБА_5 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В результаті проведеної перевірки встановлено, що громадянин ОСОБА_5 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, порушив правила перебування іноземців в Україні проживання без документів на право проживання в Україні.

З пояснень відповідача встановлено, що він прибув до України у серпні 2003 року з метою працевлаштування в одній з Європейських країн.

Відносно відповідача 17.01.2019 року було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МОД № 006794 та винесено постанову ПН МОД №006794 про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.1 ст. 203 КУпАП, згідно якої на відповідача накладено стягнення у вигляді штрафу сумою 1700,00 грн..

17.01.2019 року ГУ ДМС України в Одеській області було прийняте рішення про примусове повернення в країну походження громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та зобовязано його покинути територію України у термін до 30.01.2019 року. ГУ ДМС України в Одеській області встановлено, що громадянин ОСОБА_5 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на території України знаходиться незаконно, постійного зареєстрованого місця проживання та законного джерела існування немає.

Проте, як встановлено судом, відповідач добровільно рішення позивача не виконав та у встановлений строк з країни не виїхав.

27.01.2016 відповідач звернувся до ГУ ДМС України в Одеській області із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Відповідно до наказу від 13.07.2017 № 130 стосовно відповідача було прийнято рішення про відмову в прийнятті заяви для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Не погодившись з зазначеним рішенням відповідач оскаржив його у судовому порядку.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 02.10.2017 по справі № 815/3862/17 у задоволені позову було відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.09.2018 у задоволені апеляційної скарги відмовлено, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Верховного суду від 01.11.2018 року відмовлено у відкритті касаційного провадження по справі № 815/3862/17.

Згідно п.14 ст.1 Закону «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року № 3773-VІ передбачено, що іноземець або особа без громадянства зобовязані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Підстави для застосування судом положень статті 289 КАС України, щодо застави з боку відповідача не доведенні, доказів можливості отримання з країни походження грошей в короткий термін не предявлено.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення з наступним повідомленням протягом 24 годин прокурора розміщує іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першої цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

Положеннями ч. 1 ст. 289 КАС України визначено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов'язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Відповідно до п. 2.7 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.12., № 353/271/150, зареєстрованої в Мін'юсті 21.05.12р. за № 806/21119, у разі відсутності в іноземця документів, що посвідчують особу, територіальний орган, територіальний підрозділ ДМС, орган СБУ або орган охорони державного кордону України вживають заходів щодо їх ідентифікації та документування (запити до дипломатичних представництв або консульських установ із долученням двох кольорових фотокарток на кожну особу).

При цьому, аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених вище норм адміністративного законодавства, у звязку з невиконанням відповідачем рішення міграційної служби та не здійснення виїзду за межі України у встановлений строк, до 30.01.2019 року, враховуючи той факт, що він перебуває на території України нелегально, відсутній паспортний документ, немає законних джерел існування, суд приходить до висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_4 в частині затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України та задовольняє дані позовні вимоги.

Відповідно до ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

У частині вимог щодо негайного виконання рішення суду, суд враховує, що ст. 371 КАС України передбачено перелік судових рішень, які виконуються негайно. Між тим, положеннями даної статті не передбачено негайне виконання рішення суду про затримання іноземця, з огляду на що, в цій частині позову, суд вважає за необхідне відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 2, 5, 7-9, 72-79, 90, 241, 242, 243, 246, 250, 255, 289 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_4 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України - задовольнити частково.

Затримати громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на шість місяців до 07.08.2019 року з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Пятого апеляційного адміністративного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя : К.С. Шкамерда