Справа № 804/3117/17
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2019-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

07 лютого 2019 року

Київ

справа №804/3117/17

адміністративне провадження №К/9901/4744/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргуЗахідно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області
на постановуДніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 липня 2017 року (суддя М.В. Бондар)
та ухвалуДніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2017 року (колегія у складі суддів: С.М. Іванов, О.М. Панченко, В.Є. Чередниченко)
у справі№804/3117/17
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Агро КМР»
доЗахідно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області
провизнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро КМР» (далі - ТОВ «Агро КМР») звернулося до суду із адміністративним позовом, в якому просило скасувати рішення Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області від 21 березня 2017 року №4502/10/04-10-12-01 про відмову у реєстрації платником єдиного податку 4 групи на 2017 рік, зобов`язати контролюючий орган підтвердити статус ТОВ «Агро КМР» як платника єдиного податку 4 групи на 2017 рік та внести відповідні відомості до реєстру платників єдиного податку, про що видати довідку (витяг) з реєстру платників єдиного податку.

В обґрунтування позову позивач посилається на протиправність оскаржуваного рішення, яке підлягає скасуванню з відновленням в Реєстрі платників єдиного податку відомостей про ТОВ «Агро КМР» як платника єдиного податку 4 групи, з огляду на те, що позивач з 2015 року зареєстрований як платник єдиного податку 4 групи та на виконання приписів підпункту 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 Податкового кодексу України (далі - ПК України) позивачем надано відповідачу повний перелік документів з метою щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку 4 групи. Позивач зазначає, що ТОВ «Агро КМР» з 01 січня 2017 року автоматично набуло статусу платника податку 4 групи, тому контролюючий орган був зобов'язаний внести відповідні відомості до реєстру платників єдиного податку та інформаційних мереж, однак, цього не зробив, посилаючись на наявність у позивача податкового боргу станом на 01 січня 2017 року. Правила норми, на яку посилається відповідач, стосуються порядку самостійного переходу суб'єкта господарювання на спрощену систему оподаткування, яка податкова інспекція помилково ототожнила з правилами автоматичного переходу.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 липня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2017 року, позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення контролюючого органу від 21 березня 2017 року №4502/10/04-10-12-01 «Про відмову у реєстрації платником єдиного податку 4 групи на 2017 рік ТОВ «Агро КМР».

Зобов`язано податкову інспекцію підтвердити статус ТОВ «Агро КМР» як платника єдиного податку 4 групи на 2017 рік та внести відповідні відомості до реєстру платників єдиного податку, про що видати довідку (витяг) з реєстру платників єдиного податку.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з чим погодився суд апеляційної інстанції, обґрунтував свої висновки тим, що наявність боргу на 01 січня поточного року є підставою для відмови у набутті статусу платника єдиного податку лише для тих хто вперше набуває цей статус, а позивач у даному випадку мав з 01 січня 2017 року автоматично стати платником єдиного податку четвертої групи, тому норми підпункту 291.5-1.3 пункту 291.5-1 статті 291 ПК України щодо відмови у такій реєстрації за наявності податкового боргу до спірних правовідносин застосуванню не підлягають.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Доводи касаційної скарги є аналогічними обґрунтуванням його апеляційної скарги.

У відзиві на касаційну скаргу позивач, посилаючись на те, що вимоги касаційної скарги є необґрунтовані та не можуть бути задоволені, просить в задоволенні касаційної скарги відмовити, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.

Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, виходячи з наступного.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ТОВ «Агро КМР» є сільгоспвиробником у якого частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік постійно дорівнює або перевищує 75 відсотків, перебуває на податковому обліку у відповідача та з 01 січня 2015 року зареєстрований як платник єдиного податку 4 групи, що підтверджується довідками Західно - Донбаської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області від 20 липня 2009 року №19/153, від 25 лютого 2010 року №8/153, від 07 лютого 2011 року №9/153, від 13 лютого 2012 року №3659/10/15-333/20, від 22 лютого 2013 року №5880/10/15.4-51, від 24 лютого 2014 року №4875/15-03, від 18 березня 2015 року №6042, від 24 травня 2016 року №10128/10/04-10-12-02.

15 березня 2017 року ТОВ «Агро КМР» звернулося до відповідача з заявою за вх. №122/10/69 про видачу документу про підтвердження в 2017 році за ТОВ «Агро КМР» статусу платника єдиного податку ІV групи.

21 березня 2017 року контролюючим органом прийнято оскаржуване рішення №4502/10/04-10-12-01 про відмову у реєстрації платником єдиного податку ІV групи на 2017 рік ТОВ «Агро КМР», зареєстрованого платником єдиного податку ІV групи згідно пункту 298.8 статті 298 ПК України.

У вказаному рішенні зазначено, що позивач згідно інтегрованої картки платника станом на 01 січня 2017 року має податковий борг по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості у розмірі 231,80 грн., тому позивач не може бути платником єдиного податку ІV групи на 2017 рік.

Наведена обставина стала єдиною підставою для прийняття відповідачем рішенням про неможливість застосування спрощеної системи оподаткування, як платника єдиного податку ІV групи на 2017 рік.

Спірні правовідносини регулюються Податковим кодексом України в редакції, що була чинною на момент їх виникнення.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 298.8 статті 298 ПК України 298.8 порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування платниками єдиного податку четвертої групи здійснюється відповідно до підпунктів 298.8.1-298.8.4 цієї статті.

Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку врегульований статті 299 ПК України, відповідно до п. 299.1 якої реєстрація суб'єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Згідно з пунктом 299.2 статті 299 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.

Пунктом 298.1 статті 298 ПК України врегульовано порядок переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку.

З аналізу вищевикладених норм вбачається, що законодавством чітко розмежовано поняття переходу на спрощену систему оподаткування та щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку.

Отже, оскільки з 01 січня 2015 року позивач автоматично набув статусу платника єдиного податку 4 групи, контролюючий орган зобов'язаний внести відповідні відомості до реєстру платників єдиного податку та інформаційних мереж, а також на вимогу позивача надати підтвердження його статусу (довідку).

Таким чином, надаючи перелік документів та звертаючись 15 березня 2017 року до відповідача з заявою про видачу документа про підтвердження в 2017 році за ТОВ «Агро КМР» статусу платника єдиного податку, позивач не здійснював дій, спрямованих на перехід на спрощену систему оподаткування, а здійснював дії з щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, відповідачем не встановлено неподання у повному обсязі або наявність неточностей у документах, поданих для щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку ТОВ «Агро КМР».

Суд касаційної інстанції не приймає до уваги доводи контролюючого органу про наявність у позивача податкового боргу, як підставу для відмови у підтверджені статусу платника єдиного податку з посиланням на норми підпункту 291.5-1.3. п. 291.5-1 статті 291 ПК України, оскільки ці норми встановлюють умови за якими суб'єкти господарювання не можуть набувати статусу платника єдиного податку 4 групи і ці умови не стосуються підтвердження статусу такого платника.

Окрім того, суди попередніх інстанцій правильно зазначили, що способом реалізації владних управлінських функцій за наявності встановлення обставин, за яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), є прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, шляхом виключення з реєстру платників цього податку, проте, відповідачем відповідне рішення не приймалося.

За таких обставин, враховуючи те, що позивач у даному випадку з 01 січня 2015 року автоматично став платником єдиного податку 4 групи та відсутність відповідного рішення податкового органу про анулювання такої реєстрації, з 01 січня 2017 року автоматично набув статусу платника єдиного податку 4 групи на 2017 рік.

Враховуючи вищенаведене, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, не спростованими доводами касаційної скарги, про наявність законних підстав для задоволення позову.

Суд касаційної інстанції визнає, що суди попередніх інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до частини третьої статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області залишити без задоволення, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 липня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.П.Юрченко
І.А.Васильєва
С.С.Пасічник
Судді Верховного Суду