Справа № 1340/3472/18
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1340/3472/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Коморний О.І.,

секретар судового засідання Редкевич О.Р.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представник відповідача 1 не прибув

представника відповідачів 2,3 Громик Л.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства у Львівській області в особі Голови ліквідаційної комісії Сисуна З.М., Управління Державного агентства рибного господарства у Львівській області, Державне агентство рибного господарства України про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку.

Обставини справи.

До Львівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства у Львівській області в особі Голови ліквідаційної комісії Сисуна З.М. (далі - відповідач 1), Управління Державного агентства рибного господарства у Львівській області (далі - відповідач 2), Державного агентства рибного господарства України (далі - відповідач 3), у якому, з врахуванням останньої заяви про уточнення позовних вимог /а.с.134-135/, просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства у Львівській області №25-ОС від 19.07.2018 про звільнення ОСОБА_1;

- поновити на державній службі ОСОБА_1 на посаді завідувача сектора юридичного забезпечення та роботи з персоналом Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства у Львівській області з 19.07.2018;

- стягнути з Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства у Львівській області на користь позивача суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу;

- зобов'язати Державне агентство рибного господарства України (правонаступника; ) працевлаштувати позивача на державній службі на рівнозначній посаді в органі, що утворився та перебрав всі функції органу, що ліквідувався (Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства у Львівській області), а саме: працевлаштувати в Управління державного агентства рибного господарства у Львівській області (Код ).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що звільнення відбулося з грубими порушеннями трудового законодавства, Конституції України та Закону України «Про державну службу». Зокрема, завідувач сектору призначається на посаду та звільняється з посади за погодженням з Держрибагентством України (центральним органом виконавчої влади), чого зроблено не було. Також у наказі про попередження про наступне звільнення працівників не зазначено дати звільнення. Позивачу не запропоновано рівнозначну чи нижчу посаду в органі, що утворюється. У день звільнення позивачу не було виплачено жодних коштів, всупереч закону України «Про державну службу».

Позивач вважає, що звільнення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України допускається лише у разі, якщо державного службовця не може бути переведено на іншу посаду відповідно до кваліфікації або якщо він відмовляється від такого переведення. Навіть конкретні форми змін в організації виробництва і праці - реорганізація і перепрофілювання підприємства - не є підставами для розірвання трудового договору, якщо не скорочується штат або чисельність працівників. Також зазначає, що стаж державної служби у нього становить близько 8 років; має 2 вищі освіти - юридичну та магістра державної служби; є експертом - дорадником з питань рибництва на підставі кваліфікаційного свідоцтва, один у Львівській області; навчався за державним замовленням в Національній академії державного управління при Президентові України, яку успішно закінчив у 2017 році. Просить суд задовольнити позов повністю.

Ухвалою суду від 07.08.2018 року позовну заяву залишено без руху та зобов'язано позивача усунути недоліки.

Ухвалою суду від 17.09.2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Відповідач 1, Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства у Львівській області в особі Голови ліквідаційної комісії Сисуна З.М., письмових пояснень суду не надав, явку уповноваженого представника в судові засідання не забезпечив.

Представник відповідача 2, Управління Державного агентства рибного господарства у Львівській області (Львівський рибоохоронний патруль), надав суду письмові пояснення /а.с.59-60/ у яких проти позову заперечив повністю. Зазначив, що оскільки призначення ОСОБА_1 на посаду завідувача сектору юридичного забезпечення та роботи з персоналом Управління Держрибагентством не погоджувалося, відповідно не погоджувалося і звільнення його з цієї посади. Переведення позивача у Львівський природоохоронний патруль, відповідно до п. 1 ст. 41 Закону України «Про державну службу» можливе з врахуванням його професійної компетентності без обов'язкового конкурсу на рівнозначну або нижчу вакантну посаду в іншому органі за рішенням керівника державної служби в державному органі, до якого переводиться державний службовець. Львівський природоохоронний патруль не є правонаступником прав та обов'язків Львіврибохорони. Просить суд відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача 3, Державне агентство рибного господарства України, у письмових поясненнях проти позову заперечив повністю /а.с.51-55/ та зазначив, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 №894 «Питання функціонування територіальних органів Державного агентства рибного господарства» (зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 04.02.2016 №86) Управління охорони використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства у Львівській області ліквідовано як юридичну особу публічного права. Правонаступником майна територіальних органів Держрибагентства, за переліком згідно з додатком до цієї постанови, є Держрибагентство України. Законодавство не зобов'язує у випадку ліквідації юридичної особи пропонувати працівникам роботу в іншій організації, чи у тій же організації але в іншій місцевості. Оскільки Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства у Львівській області ліквідоване, як юридична особа і усі посади у штатному розписі ліквідовано, в цьому випадку не можна здійснити переведення працівників на іншу роботу в цьому органі. Відтак звільнення працівників рибоохорони, зокрема позивача, за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України є правомірним. Просить суд відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 30.11.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просить позов задовольнити повністю.

Представник відповідачів 2, 3 заперечили проти позову повністю, просять суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд заслухав вступне слово позивача та представника відповідачів, дослідив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 працював на посаді завідувача сектора юридичного забезпечення та роботи з персоналом Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства у Львівській області.

Наказом голови комісії з ліквідації від 19.07.2018 року №25-ОС відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 року №894 «Питання функціонування територіальних органів Державного агентства рибного господарства України», наказу Держрибагентства України №369 від 30.11.2015 року «Про ліквідацію територіальних органів Держрибагентства України» та наказу Львіврибохорони №53 від 07.12.2015 року, а також із врахуванням наказу Держрибагентства України №58 від 09.02.2018 року та листа Держрибагентства України №2-8-16 від 27.01.2016 року ОСОБА_1, завідувача сектора юридичного забезпечення та роботи з персоналом Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства у Львівській області, звільнено з 19.07.2018 року, згідно з п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України, п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу», про що зроблено запис у трудовій книжці /а.с.11, 10/.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернувся за захистом свої прав до суду.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За правилами предметної підсудності встановленими ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби (п. 2 ч. 1).

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України).

Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення (ч.ч. 1, 2, 6 ст. 43 Конституції України).

Однією з гарантій держави щодо забезпечення права на працю працездатним громадянам є правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи згідно з вимогами ст. 5-1 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 36 КЗпП України зміна підпорядкованості підприємства, установи, організації не припиняє дії трудового договору. У разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України).

Згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення працівника з підстав, зазначених у п. 1 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (ч. 2 ст. 40 КЗпП України).

За приписами ч.ч. 1-3 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII (далі - Закон №889-VIII) визначено, що державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави (ч. 1 ст. 1).

Приписами ст. 5 Закону передбачено, що правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби (ч. 1).

Відносини, що виникають у зв'язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом (ч. 2).

Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом (ч. 3).

Згідно з ч. 5 ст. 22 Закону України «Про державну службу» у разі реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації державного органу переведення державного службовця на рівнозначну або нижчу (за його згодою) посаду в державному органі, якому передаються повноваження та функції такого органу, здійснюється без обов'язкового проведення конкурсу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 41 Закону України «Про державну службу» державний службовець з урахуванням його професійної підготовки та професійної компетентності може бути переведений без обов'язкового проведення конкурсу: на рівнозначну або нижчу вакантну посаду в іншому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням керівника державної служби в державному органі, з якого переводиться державний службовець, та керівника державної служби в державному органі, до якого переводиться державний службовець.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснено, що розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Таким чином, виходячи з системного тлумачення законодавчих норм, власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов'язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації.

Судом з матеріалів справи встановлено, що позивачу роботодавець не пропонував жодної посади, тобто не намагався виконати свій обов'язок з працевлаштування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 року №894 «Питання функціонування територіальних органів Державного агентства рибного господарства України» ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Державного агентства рибного господарства за переліком згідно з додатком 1, зокрема, Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства у Львівській області. Установлено, що правонаступником майна територіальних органів Державного агентства рибного господарства, що ліквідуються згідно з п. 1 цієї постанови, є зазначене Агентство. Державне агентство рибного господарства зобов'язано забезпечити здійснення територіальними органами, що ліквідуються згідно з п. 1 цієї постанови, функцій та повноважень, покладених на зазначені органи, до утворення територіальних органів як структурних підрозділів апарату Державного агентства рибного господарства /а.с.12-14/.

Згідно з додатком 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 року №894 до переліку територіальних органів Держрибагентства, що утворюються входить Управління Державного агентства рибного господарства у Львівській області /а.с.14-15/.

Отже, одночасно з ліквідацією Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства у Львівській області утворено Управління Державного агентства рибного господарства у Львівській області, як структурний підрозділ апарату Державного агентства рибного господарства України.

Верховний Суд України у постановах від 04.03.2014 (справа №21-8а14), від 27.05.2014 (справа №21-108а14), від 28.10.2014 (справа №21-484а14) сформулював правову позицію, згідно з якою ліквідація юридичної особи публічного права має місце у випадку, якщо в розпорядчому акті органу державної влади або органу місцевого самоврядування наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій таким органом. У разі ж покладення завдань і функцій ліквідованого органу на інший орган, мова йде фактично про реорганізацію.

Таким чином, встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов'язання роботодавця (держави) з працевлаштування працівників ліквідованої установи.

За такого правового регулювання суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваного наказу про звільнення ОСОБА_1 та про його скасування.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Разом з тим, судом з матеріалів справи встановлено, що Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства у Львівській області як юридичну особу припинено (а.с.58), штатні розписи анульовано. Натомість утворено Управління Державного агентства рибного господарства у Львівській області, як структурний підрозділ апарату Державного агентства рибного господарства України.

Таким чином, задовольнити позовну вимогу позивача про поновлення на попередній посаді неможливо, оскільки орган з якого він звільнений ліквідовано.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 року №894 «Питання функціонування територіальних органів Державного агентства рибного господарства України» установлено, що правонаступником майна територіальних органів Державного агентства рибного господарства, що ліквідуються згідно з п. 1 цієї постанови, є Державного агентства рибного господарства України.

Оскільки правонаступником ліквідованого Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства у Львівській області є Державне агентство рибного господарства України, яке не виконало обов'язок по працевлаштуванню позивача, то з врахуванням встановлених у справі обставин слід зобов'язати Державне агентство рибного господарства України працевлаштувати позивача на державній службі на рівнозначній посаді в територіальних органах Державного агентства рибного господарства України.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Оскільки на час розгляду справи судом Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства у Львівській області припинено як юридичну особу (а.с.58), а згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 року №894 «Питання функціонування територіальних органів Державного агентства рибного господарства України» правонаступником майна територіальних органів Державного агентства рибного господарства україни, що ліквідуються згідно з п. 1 цієї постанови, є зазначене Агентство, суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача оплати за вимушений прогул з Державного агентства рибного господарства, до якого перейшло майно Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства у Львівській області.

З довідки про доходи (а.с.31) судом встановлено, що середньомісячна заробітна плата позивача становить 3723,00 грн., відповідно середньоденна - 181,60 грн. Позивач перебував у вимушеному прогулі 130 днів - з 20.07.2018.

Тому слід виплатити позивачу середній заробіток за весь час вимушеного прогулу в сумі 23608,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами встановленими у ч. 2 цієї ж статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про задоволення позову в частині визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, зобов'язати працевлаштувати позивача на державній службі на рівнозначній посаді в територіальних органах та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу. У задоволенні інших позовних вимог слід відмовити.

Оскільки відповідно до п.2 ч.1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць, рішення суду в частині стягнення з Державного агентства рибного господарства України середнього заробітку за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Керуючись ст.ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 241-248, 256, 294, 295, 371 КАС України, суд

у х в а л и в :

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства у Львівській області № 25-ОС від 19.07.2018 про звільнення ОСОБА_1.

3. Зобов'язати Державне агентство рибного господарства України (вул. Січових Стрільців, 45-а, м. Київ, 04053; ) працевлаштувати ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.) на державній службі на рівнозначній посаді в територіальних органах Державного агентства рибного господарства України (вул. Січових Стрільців, 45-а, м. Київ, 04053; ).

4. Стягнути з Державного агентства рибного господарства України (вул. Січових Стрільців, 45-а, м. Київ, 04053; ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.) суму середнього заробітку в розмірі 23608 (двадцять три тисячі шістсот вісім) грн 00 коп. за час вимушеного прогулу за період з 20.07.2018 року по 24.01.2019 року.

5. Рішення суду в частині стягнення з Державного агентства рибного господарства України (вул. Січових Стрільців, 45-а, м. Київ, 04053; ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.) середнього заробітку за один місяць в сумі 3723 (три тисячі сімсот двадцять три) грн 00 коп. допустити до негайного виконання.

6. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

7. Судові витрати зі сторін не стягувати.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив судове рішення. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 04.02.2019 року.

Суддя Коморний О.І.