Справа № 200/888/19-а
Суддя: Михайлик А.С.
Дата ухвалення: 2019-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

05 лютого 2019 р. Справа №200/888/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Михайлик А.С., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Селидівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Селидівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання протиправним та скасування рішення від 06.10.2016 про відмову у призначенні пенсії, зобов'язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи на підприємствах.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи подано позов у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Частиною 1, 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Оскаржуване рішення, яким не зараховано до стажу роботи позивача спірні періоди роботи на підприємствах, прийнято відповідачем 06.10.2016, при цьому із позовом про визнання його протиправним та скасування позивач звернувся до суду 10.01.2019, тобто, із пропуском визначеного ч. 2 ст. 122 КАС України шестимісячного строку.

Позивач зазначає у позові, що оскаржив це рішення до Головного управління ПФУ в Донецькій області. З матеріалів позову вбачається, що відповідь на вказане звернення надана позивачу ГУ ПФУ в Донецькій області 29.11.2016 за № 1244-Г-01.

Враховуючи надання Головним управлінням ПФУ в Донецькій області у листі 29.11.2016 за № 1244-Г-01 відповіді позивачу в порядку, визначеному Законом України «Про звернення громадян», таку відповідь не можна вважати рішенням, прийнятим в порядку досудового вирішення спору, отже, ч. 4 ст. 122 КАС України в даному випадку застосуванню не підлягає.

У позові позивачем викладено клопотання про надання додаткового строку для звернення до суду із позовом, оскільки вважає, що пропустив строк з поважних причин. За змістом позову, після отримання відповіді з Головного управління ПФУ в Донецькій області позивач зневірився в тому, що зможе доказати свою правоту, оскільки мешкав в Донецьку, де і працював, у зв'язку з чим не зміг би отримати належні документи для підтвердження стажу, оскільки вони б були неналежного оформлення. Позивач вважав, що війна закінчиться і настане справедливість. Однак, через відсутність роботи і пенсії позивач опинився у скрутному матеріальному становище, у зв'язку з чим все ж таки вирішив звернутись за захистом свого порушеного права до суду.

Будь-яких доказів на підтвердження своїх посилань та на підтвердження поважності пропуску строку звернення до суду позивачем не надано.

Частиною 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Ухвалою від 21.01.2019 позов залишено без руху, позивачу надано строк на усунення його недоліків протягом 10 днів з дня отримання цієї ухвали шляхом надання до суду, зокрема, заяви про поновлення строку звернення до суду із доказами поважності його пропуску.

На виконання ухвали позивачем надано заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, де ним знов вказано, що на його думку строк пропущено з поважних причин.

Будь-яких доказів на підтвердження поважності пропуску строку звернення до суду позивачем знов не надано.

Слід зазначити, що строк звернення до адміністративного суду - це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно-правових відносинах або для реалізації владних повноважень. Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов'язано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням, а її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

Безпідставне поновлення строку є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об'єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов'язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків.

Так у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Плахтєєв та Плахтєєва проти України" (2009) ЄСПЛ зазначає, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Однак це право не є абсолютним та воно може підлягати законним обмеженням, таким, наприклад, як встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (також наприклад, справи "Девеер проти Бельгії" рішення від 27.02.1980 року, "Голдер проти Сполученого Королівства" рішення від 21.02.1975 року ).

Кажучи про принцип рівності сторін, Європейський Суд з прав людини зазначає, що кожній стороні мають бути надані рівні можливості щодо представлення справи у такому вигляді, якій не ставить її у невигідне становище стосовно свого противника (рішення у справі "Бацаніна проти Росії" від 26.05.2009 року). Вказані принципи допомагають зрозуміти деякі важливі елементи справедливого суду. При цьому, й саме питання застосування строку звернення до суду тісно пов'язано з їх реалізацією.

У справі "Gradescolo S.R.L. проти Молдови" Європейський Суд з прав людини послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частини якої проголошує верховенство закону, що є обов'язком для країн, які підписали Конвенцію.

На думку Європейського суду з прав людини у справі "Мельник проти України" (2006) необхідно досліджувати, чи можна вважати перебіг строку прогнозованим з точки зору заявниці.

Отже, установлений Кодексом адміністративного судочинства України строк звернення до суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При визначенні початку цього строку суд з'ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з'ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Позивач міг знати та знав про порушення своїх прав після отримання рішення відповідача від 06.10.2016 та листа ГУ ПФУ в Донецькій області від 29.11.2016 за № 1244-Г-01, а до суду із даним позовом звернувся 10.01.2019, тобто, із пропуском визначеного ч. 2 ст. 122 КАС України шестимісячного строку.

Згідно з ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Так, викладені позивачем підстави щодо поважності пропуску строку звернення до суду до уваги судом не приймаються, оскільки причини пропуску позивачем такого строку не є поважними. Доказів поважності пропуску строку звернення до суду позивач не надав.

Таким чином, вимоги ухвали суду від 21 січня 2019 року позивачем не виконано.

Відповідно до п.п. 1, 9 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява: повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви; у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, позовна заява підлягає поверненню позивачеві.

З огляду на наведене та керуючись ст.ст. 169, 243, 248, 256, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

У Х В А Л И В:

Повернути позовну заяву ОСОБА_1 до Селидівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії.

Роз'яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Михайлик А.С.