Справа № 127/10847/18
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2019-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/10847/18

Головуючий у 1-й інстанції: Клапоущак С.Ю.

Суддя-доповідач: Шидловський В.Б.

05 лютого 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Іваненко Т.В. Кузьменко Л.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Ткач В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу інспектора патрульної поліції БУПП у Хмельницькій області Римаря Петра Петровича на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до інспектора патрульної поліції БУПП у Хмельницькій області Римаря Петра Петровича про визнання дій протиправними та скасування постанови серії ВР №233095 від 30 квітня 2018 в справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії ВР № 233095 від 30 квітня 2018 року винесену інспектором патрульної поліції БУПП у Хмельницькій області Римар П.П. в справі про адміністративне правопорушення, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.121 КУпАП.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10 вересня 2018 року позовні вимоги задоволено.

Визнано дії інспектора патрульної поліції БУПП у Хмельницькій області Римаря Петра Петровича протиправними та скасовано його постанову серії ВР № 233095 від 30 квітня 2018 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн., провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч.2 ст.121 КУпАП - закрито.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням інспектор патрульної поліції БУПП у Хмельницькій області Римар П.П. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказане рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що 30 квітня 2018 року інспектором патрульної поліції БУПП у Хмельницькій області Римар П.П. винесено постанову серії ВР № 233095 якою до ОСОБА_3 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 680 грн. за скоєне ним адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КУпАП.

Як вбачається із оскаржуваної постанови 30 квітня 2018 року о 10.45 год. на автодорозі М-12 «Стрій-3нам»янка» 315 км, водій ОСОБА_3 керував маршрутним транспортним засобом за маршрутом «Вінниця-Хмельницький» з технічною несправністю, а саме: із заблокованим аварійним виходом, чим порушив п.31.4.7. г ПДР, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КУпАП.

Не погодившись із даною постановою позивач оскаржив її до суду.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що при накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_3 суб'єктом владних повноважень не дотримано вимог законодавства, що порушило законні права та інтереси позивача, в постанові не наведено на підставі яких доказів позивача визнано винним у вчиненні даного правопорушення, а тому оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Положеннями ч. 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту - КУпАП), адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (частини перша, друга і третя статті 122).

Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За змістом статті 31 вказаного Закону, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до абз."а" п.2.4 Правил дорожнього руху, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Згідно зі ст.35 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об'єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Поліцейський зобов'язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

За загальним правилом, відповідно до ст.254 КУпАП, фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення протоколу про його вчинення уповноваженою на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.3 ст.254 КУпАП, протокол не складається у випадках, передбачених ст.258 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1-3 ст.258 КУпАП, протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123,статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140КУпАП.

Згідно зі ст.283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Як вбачається із оскаржуваної постанови 30 квітня 2018 року о 10.45 год. на автодорозі М-12 «Стрій-3нам»янка» 315 км, водій ОСОБА_3 керував маршрутним транспортним засобом за маршрутом «Вінниця-Хмельницький» з технічною несправністю, а саме: із заблокованим аварійним виходом, чим порушив п.31.4.7. г ПДР, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КУпАП. За вказане правопорушення до ОСОБА_3 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 680 гривень.

Відповідно до п.31.1 Правил дорожнього руху України технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкції підприємств - виробників та іншої нормативно-технічної документації; п.31.4. - забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: п.31.4.7. «г» - не працюють передбачені конструкцією замки дверей кузова або кабіни, запори бортів вантажної платформи, запори горловин цистерн і паливних баків, механізм регулювання положення сидіння водія, аварійні виходи, пристрої для приведення їх у дію, привід керування дверима, спідометр, тахограф, пристрій для обігрівання і обдування скла.

Як було встановлено в судовому засіданні ОСОБА_3 керував автобусом заводського виготовлення, без будь-яких самочинних конструктивних змін.

Із дорожнього листа №2074 за квітень 2018 року серія 2-86 ПА, автобус ТУР НОМЕР_1, водій ОСОБА_3, розділ І, вбачається, що о 05.15 год. 30 квітня 2018 року є відмітка механіка та стоїть його підпис, який засвідчує, що автобус, під керуванням водія ОСОБА_3, технічно справний (а.с. 9).

У своєму позові позивач ОСОБА_3 зазначив, що двері запасного виходу були технічно справні, вони відкриваються назовні транспортного засобу і на дверях запасного виходу заводом - виготовлювачем встановлено кнопку-фіксатор.

Згідно з повідомленням Публічного акціонерного товариства «Черкаський автобус» за №1280/510 від 02.07.2018, в своїй конструкції аварійні двері автобуса А09214 дійсно мають фіксатор із внутрішньої сторони дверей (зі сторони салону автобуса). Цільове призначення фіксатора - перешкоджання самовільному відкриванню дверей під час руху автобуса. Про незафіксоване положення фіксатора (підняте) водій інформується звуковим (зумер) та світловим (контрольна лампа на панелі приладів) сигналом.

Із оглянутої копії відеозапису із нагрудної камери поліцейського вбачається, що аварійні двері автобуса дійсно були закриті на фіксатор із внутрішньої сторони дверей (зі сторони салону автобуса) та водій знявши даний фіксатор відкрив зазначені двері в присутності поліцейських.

Отже, твердження апелянта, що водій ОСОБА_3 керував транспортним засобом з технічною несправністю, а саме: із заблокованим аварійним виходом, не відповідають дійсності.

Із зазначеного слідує, що відповідач, в порушення ст.280 КУпАП, при винесенні постанови не з»ясував, чи винна дана особа у вчиненні правопорушення, не зібрав доказів щодо підтвердження вини позивача у вчиненні правопорушення, адже обов»язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, приведені в апеляційній скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу інспектора патрульної поліції БУПП у Хмельницькій області Римаря Петра Петровича залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 вересня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 06 лютого 2019 року.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Іваненко Т.В. Кузьменко Л.В.