Справа № 0440/5196/18
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 січня 2019 року Справа № 0440/5196/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіНеклеса О.М.
за участі секретаря судового засіданняКолесника І.О.
представника позивача представника відповідача Тішуніна О.А. Борисової Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Приватного підприємства "КОРТЕЖ" до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що спірний наказ є протиправним, оскільки відповідачем при направленні попереднього запиту, в порушення ст. 73 Податкового кодексу України, не були визначені, передбачені законом підстави для його направлення, не зазначено факти порушення позивачем законодавства. А також, що, за обставин, не зазначення відповідачем в запиті вказаної інформації, позивач був звільнений від обов'язку надавати пояснення та документи, а у відповідача - були відсутні законодавчо визначені підстави для призначення документальної позапланової невиїзної перевірки Приватного підприємства "КОРТЕЖ". У зв'язку із чим, позивач вважає, що оскаржуваний наказ ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 14.05.2018 р. № 2671-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ПП «Кортеж» є протиправним. На підставі вищевикладеного, а також у зв'язку із несвоєчасним повідомленням відповідачем про перевірку, позивач вважає протиправною саму проведену перевірку та винесені за її результатами податкові повідомлення-рішення.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.07.2018р. справу передано на розгляд судді Павловському Д.П.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.07.2018р. відкрито провадження по вказаній справі. Підготовче засідання призначено на 22 серпня 2018 року.
13.08.2018 р., шляхом електронного зв'язку від відповідача надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що запит було направлено позивачу у відповідності із вимогами закону у зв'язку із отриманням податкової інформації щодо нереальності господарських операцій, в т.ч. про вирок відносно посадової особи підприємства ТОВ «Сайдекс» - контрагента позивача; документальну позапланову невиїзну перевірку було призначено та здійснено відповідачем з підстав, передбачених п. 191.1. ст. 19, пп. 20.1.4. п.20.1 ст.20, ст. 75, п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 та ст.79 Податкового кодексу України, наслідком проведення якої є винесені законні та обґрунтовані податкові повідомлення-рішення.
У судовому засіданні 22.08.2018р. було оголошено перерву до 26 вересня 2018 року.
Судове засідання призначене на 26.09.2018р. перенесено, в зв'язку з перебуванням судді Павловського Д.П. у відпустці.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, у зв'язку із відстороненням судді Павловського Д.П., та на виконання розпорядження № 2802д від 19.10.2018 року адміністративну справу передано на розгляд судді О.М. Неклесі.
Вказана справа отримана суддею О.М. Неклеса 22.10.2018р.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.10.2018 року справу №0440/5196/18 прийнято до провадження, підготовче засідання призначено на 22.11.2018р.
В судовому засіданні оголошено перерву до 30.11.2018 року.
На виконання усної ухвали суду від 30.11.2018 р. позивачем надана частина первинних документів на підтвердження реальності господарської операції з ТОВ «Сайдекс».
В судовому засіданні оголошено перерву до 12.12.2018 року.
Усною ухвалою суду від 12.12.2018 року із занесенням до протоколу судового засідання, підготовче провадження по справі продовжено на 30 днів.
14 січня 2019 року закінчено підготовче провадження по справі, на підставі частини 7 статті 181 КАС України було призначене розгляд справи по суті та оголошено перерву перед судовими дебатами.
25.01.2019 року в судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, судом встановлено наступне.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що Приватне підприємство "КОРТЕЖ" зареєстровано 16.11.1998 року Виконавчим комітетом Криворізької міської ради та перебуває на обліку в Криворізькій центральній ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області. Основним видом економічної діяльності (код КВЕД 43.99) - інші спеціалізовані будівельні роботи, н.в.і.у.
20.09.2018 р. податковим органом сформовано запит № 7774/10/04-36-14-09 про наданні інформації (пояснень та їх документальних підтверджень).
Зокрема, в запиті контролюючого органу 7774/10/04-36-14-09 від 20.09.2018 р., позивача повідомлялося, що під час розгляду кримінальної справи, судом були встановлені ознаки фіктивності контрагента позивача ТОВ "САЙДЕКС", що дало підстави для сумніву у правильності обчислення та декларування сум податкового кредиту, як наслідок податковий орган зобов'язаний був виконати покладені на нього обов'язки з контролю за своєчасністю та повнотою сплати до бюджетів та державних цільових фондів податків та зборів.
27.02.2018 року ПП «Кортеж» направило контролюючому органу повідомлення, яким відмовилося надавати запитувану інформацію та копії документів, у зв'язку з тим, що на думку підприємства запит не відповідав вимогам законодавства.
14.05.2018 року Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області видано наказ №2671-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ПП «Кортеж» та Повідомлення №1063.
В акті перевірки викладено висновки контролюючого органу про виявлення наступних порушень:
- пп. 134.1.1 п.134.1. ст. 134 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток у загальній сумі 67 138 грн.;
- п. 185.1 ст. 185, п. 198.3 ст. 198, п. 201.1. п. 201.4., п.201.7. ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість у сумі 70 620 грн.
На цій підставі акту від 11.06.2018р. ГУ контролюючим органом прийнято податкові повідомлення - рішення:
Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступного.
Відповідно пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Згідно з пунктом 73.3 статті 73 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.
Такий запит підписується керівником (заступником керівника) контролюючого органу і повинен містити: підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; печатку контролюючого органу.
Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав:1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; 2) для визначення рівня звичайних цін на товари (роботи, послуги) під час проведення перевірок та в інших випадках, передбачених статтею 39 цього Кодексу; 3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків; 4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків: податкової накладної покупцю або про допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов'язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування; акцизної накладної покупцю або про порушення порядку заповнення та/або порядку реєстрації акцизної накладної; 5) у разі проведення зустрічної звірки; 6) в інших випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до п. 75.1 статті 75 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Підпунктом 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України встановлено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками(найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.
Відповідно до підпункту 78.1.1 пункту 78.1, пункту 78.4 статті 78 Податкового кодексу України документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин, зокрема, отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту;
Згідно з пунктом 78.4 статті 78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Запит № 7774/10/04-36-14-09 від 20.09.2018р., копія якого міститься в матеріалах справи, оформлений на бланку контролюючого органу, підписаний керівником зазначеного органу та скріплений печаткою, містить в собі підстави для надіслання запиту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати. Запит містив обґрунтовані підстави для його надіслання: у ньому зазначені порушення, допущені позивачем (пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п.135.1. ст. 135, п.137.1. ст. 137, 192.1. ст.192, пп."а" п. 198.1, пп 198.3, пп «г» п. 198.5, п. 198.6 ст. 198, пп.201.10 ст 201 , ПК України від 2 грудня 2010 року №275 5-VI (зі змінами та доповненнями), Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом міністерства фінансів України від 233 вересня 2014 року, ч.1 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року №996-ХІУ, п.п.2.1, 2.2. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затв. наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. № 88 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 року за №168/7004), із зазначенням інформації, яка це підтверджує, що відповідає приписам п.73.3 ст.73 ПК України та п.12 Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом, затв. постановою КМ України № 1245 від 27.12.2010.
Отже, враховуючи наведене, суд вважає, що контролюючий орган обґрунтовано видав запит № 7774/10/04-36-14-09 від 20.09.2018 р. за наявності встановлених законом підстав, відповідно до вимог, встановлених пунктом 73.3 статті 73 Податкового кодексу України.
Щодо твердження представника позивача в судових засіданнях про погану якість запиту, суд зазначає наступне.
В судовому засіданні під час дослідження копії запиту, судом встановлено, що зі змісту наданої копії, долученої до матеріалів справи, можливо встановити ту інформацію, яка запитувалася контролюючим органом у підприємства - позивача.
До відповіді позивача на запит № 7774/10/04-36-14-09 від 20.09.2018 р. не надано документів, які підтверджують придбання товару/послуг/робіт у ТОВ «САЙДЕКС».
Суд звертає увагу, що оскаржуваний наказ про проведення перевірки від 14.05.2018 р. №2671-п, повідомлення від 14.05.2018р. про дату початку проведення перевірки (29.05.2018 р.) та місце проведення, направлено контролюючим органом на адресу позивача засобами поштового зв'язку та отримано підприємством до початку перевірки (22.05.2018 р.), що підтверджується наявною в матеріалах справи інформацією з сайту Укрпошти, наданій позивачем, та не заперечувалося представником в судових засіданнях.
Тобто позивач був ознайомлений у встановлений законом строк і спосіб із зазначеними документами до початку перевірки. Це зумовлює правомірність дій відповідача щодо проведення документальної невиїзної перевірки позивача.
Щодо тверджень позивача про необхідність повідомлення платника податків про майбутню перевірку саме за десять днів, суд зауважує, що для спірного виду перевірок контролюючих органів законодавством такий строк не передбачений.
Відтак, дії відповідача - ГУ ДФС у Дніпропетровській області щодо проведення перевірки за наказом від 14.05.2018 р. № 2671-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ПП «КОРТЕЖ» є правомірними. Доводи представника позивача спростовуються викладеними нормами права та встановленими обставинами.
Згідно висновків Верховного суду, викладених ним у постанові від 30 жовтня 2018 року у справі № 813/4692/17, окремі дефекти оформлення наказу про призначення податкової перевірки не повинні розглядатися як підстава для визнання наказу протиправним, якщо зі змісту такого наказу можна ідентифікувати передбачену законодавством фактичну підставу для призначення відповідної перевірки.
Отже, з наведених норм діючого законодавства вбачається, що виявлені факти, які свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, можуть бути підставою для перевірки лише у випадку, коли сумніви не усунуті наданими поясненнями та документальними підтвердженнями.
Вищевикладене узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2018 року по справі № 820/2889/15.
Пунктом 78.4. ст. 78 Податкового кодексу України передбачено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
А тому суд приходить до висновку, що положення пункту 79.2. ст. 79 Податкового кодексу України, необхідно розуміти в контексті загальних положень про здійснення усіх видів позапланових перевірок.
Пунктом 79.2 ст.79 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу контролю виключно на підставі рішення керівника органу контролю, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Виконання умов цієї статті дає посадовим особам органу контролю право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
При цьому, незважаючи на проголошену в п.79.3 ст.79 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) необов'язковість присутності платника податків під час проведення документальних невиїзних перевірок, останній має право бути присутнім. Зазначений висновок узгоджується з приписами пп.17.1.6 п.17.1 ст.17 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Таким чином, із наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку.
Невиконання вимог п.79.2 ст.79 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.
За таких обставин, суд вважає, що наказ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 14.05.2018 № 2671-п прийнятий відповідно до вимог чинного законодавства, у зв'язку з чим позовні вимоги щодо вказаного наказу є необґрунтованими та задоволенню в цій частині не підлягають.
Згідно пп. 134.1.1. п. 134.1. ст.. 134 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла на час здійснення виникнення спірних правовідносин) об'єктом оподаткування з податку на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.
Згідно пп.. 185.1. ст. 185 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.
Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Згідно із п. 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України, податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).
Згідно п. 123.1. ст. 123 Податкового кодексу України, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.
Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.
Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.
Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Аналізуючи норми податкового законодавства України, ознайомившись із доводами контролюючого органу, на підставі яких здійснено висновки акту перевірки, суд зазначає, що в межах даного спору слід встановити саме факт здійснення (реальність) господарських операцій між позивачем та його контрагентом з урахуванням умов спірних правовідносин.
На підтвердження реальності господарських операцій позивачем надано: договір купівлі-продажу від 28.12.2015р., специфікації товарів, що поставляються від 28.12.2015р., договір про відступлення права вимоги№250116 від 25.01.2016р., видаткова накладна №22 від 28.12.2015р., товаро - транспортна накладна від 28.12.2015р., видаткова накладна №23 від 28.12.2015р., товаро - транспортна накладна № ТТН0006279 від 28.12.2015р., видаткова накладна №24 від 28.12.2015р., товаро - транспортна накладна № ТТН0006282 від 28.12.2015р., видаткова накладна №25 від 29.12.2015р., товаро - транспортна накладна № ТТН0006285 від 29.12.2015р., видаткова накладна №26 від 29.12.2015р., товаро - транспортна накладна № ТТН0006288 від 29.12.2015р., видаткова накладна №27 від 29.12.2015р., товаро - транспортна накладна № ТТН0006289 від 29.12.2015р., видаткова накладна №29 від 30.12.2015р., товаро - транспортна накладна № ТТН0006293 від 30.12.2015р., видаткова накладна №30 від 30.12.2015р., товаро - транспортна накладна № ТТН0006297 від 30.12.2015р.
Судом встановлено, що первинні документи (складені та датовані в період з 28 грудня 2015 року по 16 січня 2016 року), надані позивачем до матеріалів справи на підтвердження реальності фінансово-господарських операцій між ним та ТОВ «Сайдекс» підписані керівником ОСОБА_5
Вироком Печерського районного суду міста Києва від 19.09.2016 р. справа № 757/36419/16-к, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 205-1 КК України.

Зі змісту вищезазначеного вироку вбачається, що ОСОБА_5, не мав наміру здійснювати господарську діяльність та виконувати обов'язки власника ТОВ «Сайдекс», мету і предмет діяльності ТОВ «Сайдекс»; до діяльності ТОВ «Сайдекс» не мав ніякого відношення, а фінансово-господарською діяльністю з використанням ТОВ «Сайдекс» здійснювали інші особи. ОСОБА_5, у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину в межах висунутого обвинувачення, та погодився з правовою оцінкою його дій за ч. 2 ст. 205-1 КК України. Суд Затвердив угоду «28» липня 2016 року між прокурором прокуратури Печерського району м. Києва Безкоровайним Б.В. та обвинуваченим ОСОБА_5 про визнання винуватості у злочині, передбаченому ч. 2 ст. 205 Кримінального кодексу України (Фіктивне підприємництво, тобто створення або придбання суб'єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності).

Частиною шостою ст. 78 КАС України, передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, судом встановлено, що всі первинні документи від імені ТОВ "Сайдекс" по взаємовідносинам з позивачем підписані директором ОСОБА_5, який відповідно до вироку Печерського районного суду м. Києва від 19.09.2016 р. справа № 757/36419/16-к, заперечує свою участь у здійсненні підприємницької діяльності ТОВ "Сайдекс".

У зв'язку з вищевикладеним, суд дійшов до висновку про неможливість здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Сайдекс».

Зазначений висновок суду узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 02 жовтня 2018 року у справі №826/6146/16.

Згідно зі ст.1 Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого Протоколу та Протоколів 2, 4, 7, 11 до Конвенції" ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року, Україна визнала джерелом права рішення Європейського суду з прав людини, а також юрисдикцію цього суду в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. Рішення Європейського суду є частиною національного законодавства і є обов'язковим для правозастосування органами правосуддя.

У п. 38 рішення Європейського суду з прав людини від 9 січня 2007 року у справі "Інтерсплав проти України" (заява №803/02, INTERSPLAV проти України) зазначено, що на думку суду, коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною кампанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань.

Суд зазначає, що статус фіктивного підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю, навіть за формального підтвердження такої діяльності первинними документами.

Зазначене дає підстави для висновку про те, що первинні документи та податкові накладні, які стали підставою для формування витрат при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств та податкового кредиту з податку на додану вартість, виписані контрагентом, фіктивність господарської діяльності якого встановлена судовим вироком, який набрав законної сили, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг.

Суд звертає увагу, що формування витрат та податкового кредиту на підставі правочинів, у межах яких було здійснено виключно обмін документами первинного бухгалтерського обліку та перерахування грошових коштів, чинним законодавством не передбачено. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 22.09.2015 у справі №21-1526а15.

За таких обставин, враховуючи у сукупності вищезазначене, суд дійшов висновку про те, що первинні документи, виписані від імені ТОВ «Сайдекс» є дефектними з огляду фіктивність діяльності такого суб'єкта господарювання, у зв'язку з чим такі документи не можуть слугувати підставою для формування даних бухгалтерського обліку та відповідно показників податкової звітності.

Інші доводи представників сторін не є юридично значимими та не впливають на висновки суду.

Суд погоджується з висновками контролюючого органу щодо нереальності господарських взаємовідносин позивача з контрагентом ТОВ «Сайдекс» та відсутності у позивача права на формування показників податкової звітності з урахуванням вказаних господарських операцій, у зв'язку з чим податкові повідомлення рішення від 27.06.2018 № та № в частині збільшення грошового зобов'язання по взаємовідносинам з даним контрагентом та застосування відповідних штрафних (фінансових) санкцій є правомірними.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень відповідач діяв обґрунтовано та з врахуванням всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішень, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог Приватного підприємства "Кортеж" також і в цій частині.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно до ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що оскільки позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню, підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 72, 77, 241, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного Приватного підприємства "КОРТЕЖ" (вул. Літке, будинок 63, місто Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50055, ) до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, 17-А, м. Дніпро, 49600, ) про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 04.02.2019 року.

Суддя О.М. Неклеса