Справа № 520/422/19
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2019-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

05.02.2019 р. справа №520/422/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сліденка А.В., розглянувши за процедурою письмового провадження у порядку ст. 263 КАС України справу за позовом

ОСОБА_1
до УПФУ в Московському районі м. Харкова
про1) зобов'язання нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за період з 01.03.2016 р. по 30.04.2018 р.; 2) допущення негайного виконання рішення суду у межах суми стягнення за один місяць, -
встановив:

Матеріали позову одержані судом 16.01.2019 р. Рішення про прийняття справи до розгляду було прийнято 17.01.2019 р. Відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті може бути розпочатий з 04.02.2019 р.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що громадянин має право на одержання виплат за раніше призначеною пенсією, але внаслідок вчинення райУПФУ протиправного діяння коштів за пенсією у період з 01.03.2016 р. по 30.04.2018 р. не одержав.

Відповідач, УПФУ в Московському районі м. Харкова, з поданим позовом не погодився.

Аргументуючи заперечення проти позову зазначив, що позивача було взято на облік лише з 01.05.2018р., а рішення про припинення виплат за пенсією було обумовлено об'єктивними чинниками, а саме: відсутністю необхідних доказів постійного проживання пенсіонера на території України, де безперешкодно функціонують органи державної влади України, а пенсія за попередні періоди пенсіонеру нарахована та виплачена.

Суд, вивчивши доводи позову і відзиву на позов, повно виконавши процесуальний обов'язок із збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, з'ясувавши обставини фактичної дійсності, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

За матеріалами справи судом установлено, що позивач є громадянином України, знаходився на обліку як пенсіонер спочатку в УПФУ в м. Антрацит Луганської області, у подальшому - в УПФУ в м. Слов'янську та Слов'янському районі Донецької області, з 01.03.2016 р. припинив одержувати виплати за пенсією від УПФУ в м. Слов'янську та Слов'янському районі Донецької області.

На обліку в УПФУ в Московському районі м. Харкова позивач знаходиться з 01.05.2018р.

З 01.05.2018 р. УПФУ в Московському районі м. Харкова проведено виплату платежів за пенсією.

Перевіряючи відповідність закону оскаржених діянь владного суб'єкта, суд зазначає, що правовідносини з приводу соціального захисту громадян шляхом пенсійного забезпечення унормовані, насамперед, приписами ст.46 Конституції України, ст.25 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, Закону України "Про пенсійне забезпечення", Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Так, випадки припинення виплат за пенсією передбачені ч.1 ст.49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", де указано, що підставою для припинення виплат є: 1) рішення суду або 2) рішення тероргану ПФУ, а приводом для прийняття такого рішення є: 1) призначення пенсії за недостовірними документами; 2) подія смерті особи; 3) подія неотримання пенсії протягом 6 місяців підряд; 4) інші випадки згідно з законом.

Правовий висновок відносно застосування згаданої норми закону міститься у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 р. по зразковій справі №805/402/18 (провадження Пз/9901/20/18) і полягає у тому, що за відсутності визначених законом підстав виплати за пенсією не можуть бути припинені.

У спірних правовідносинах судом не виявлено визначених ст. 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" приводів і підстав для припинення виплати пенсії.

При цьому, вирішуючи спір, суд наголошує, що норми підзаконних нормативно-правових актів, у тому числі і постанов КМУ, на які посилається відповідач, не можуть змінювати приписів закону України.

Водночас із цим, суд бере до уваги, що правовідносини з приводу соціального забезпечення у спосіб виплат за пенсією склались між позивачем та відповідачем лише з 01.05.2018 р.

До зазначеної дати позивач перебував на обліку як пенсіонер в іншому районному тероргані ПФУ, яким і було вчинено діяння з припинення виплат за пенсією з 01.03.2016 р.

Відповідач не є юридичним правонаступником УПФУ в м. Слов'янську та Слов'янському районі Донецької області, а відтак, не може нести відповідальності за управлінські діяння іншого окремого, самостійного та незалежного від нього районного тероргану ПФУ.

У зв'язку з цим, заявлений до УПФУ в Московському районі м. Харкова позов у частині вимог стосовно виплати пенсії за період з 01.03.2016 р. по 30.04.2018 р. задоволенню не підлягає. Натомість, суд вважає за необхідне обтяжити владний суб'єкт обов'язком вирішити дане питання у спосіб прийняття окремого письмового рішення з урахуванням постанови Верховного Суду від 03.05.2018 р. по зразковій справі №805/402/18 (провадження Пз/9901/20/18).

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст.ст. 139, 143 КАС України та Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, ст.ст. 72-77, 211, 241-243, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Позов - задовольнити частково.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова області вирішити по суті у спосіб прийняття окремого письмового рішення з урахуванням постанови Верховного Суду від 03.05.2018 р. по зразковій справі №805/402/18 (провадження Пз/9901/20/18) питання з приводу нарахування та виплати ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1, місцезнаходження - АДРЕСА_1; дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 р.) пенсії за період 01.03.2016 р. - 30.04.2018 р.

У решті вимог позов - залишити без задоволення.

Роз'яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд у порядку п. 15.5 Розділу VII КАС України та у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Роз'яснити, що рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України, а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Суддя Сліденко А.В.