Справа № 1340/5869/18
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2019-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1340/5869/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Костецького Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій, рішення та зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, у якому просить суд:

- визнати протиправним дії начальника Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо неприйняття висновку щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги та рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченого п. 13 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975;

- визнати протиправною відмову у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, встановлення інвалідності II групи пов'язану із захистом Батьківщини;

- визнати пропуск дворічного терміну, з моменту первинного встановлення підстав для виплати грошової допомоги поважним, яке відбулось з незалежних від ОСОБА_1 причин;

- зобов'язати Західне регіональне управління Державної прикордонної служби України відповідно до вимог пп. Б ч. 1 ст.16-2 Закону України № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", провести доплату до раніше виплаченої суми грошової допомоги, як інваліду війни та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, як особі, інвалідність якої встановлено внаслідок захворювання пов'язаного із захистом Батьківщини із розрахунку 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що позивачу у 2015 році була встановлена інвалідність внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням військової служби та виплачена одноразова грошова допомога у розмірі 124020,00 грн. Однак, у зв'язку з тим, що позивач не був згідний із рішенням ВЛК госпіталю у м. Львові, щодо причинно-наслідкових зв'язків виявлених хвороб, він звернувся із заявою у Центральну військово-лікарську комісію Державної прикордонної служби України. Заява розглянута позитивно і відповідним рішенням ЦВЛК ДПСУ 24.10.2017 у Постанову ВЛК КЕ м. Львів були внесені зміни. 12.07.2018 на підставі Витягу з протоколу ЦВЛК ДПСУ, 3 обласною МСЕК Львівського центру медико-соціальних експертиз позивачу було надано II групу інвалідності, пов'язану із захистом Батьківщини. Проте, висновок щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги та рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги уповноважений орган не прийняв, а лише листом повідомив про відмову у призначенні належної грошової допомоги.

Ухвалою суду від 04.01.2019 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі та запропоновано відповідачу у п'ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали подати відзив на позовну заяву.

Представник відповідача подав відзив на позовну заву від 23.01.2019 (вх. № 2391), в якому зазначає, що згідно з довідкою серії 10 ААВ № 898433 від 10.12.2015 до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, позивачу встановлена 2-га група інвалідності, пов'язана із проходженням військової служби. Повторне встановлення інвалідності, а саме причин її виникнення «із захистом Батьківщини» відбулось 22.07.2018. Таким чином, між первинним встановленням інвалідності - 10.12.2015 та повторним - 22.07.2018, а саме зміни причин її виникнення, минуло два роки і сім місяців. Відповідно до абз. 2 п. 8 Порядку призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерв, у разі повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється. Отже, відповідно до п. 8 Порядку підстави для виплати позивачу одноразової грошової допомоги відсутні. Крім того, зазначає, що Порядком не передбачено права на продовження зазначеного у п. 8 Порядку строку, як і не передбачені повноваження щодо поновлення відповідного строку і визнання причин його пропуску поважними у Західного регіонального управління, Адміністрації Державної прикордонної служби України та суду. Отже, ні один з вищезазначених органів не уповноважений поновлювати чи визнавати причин пропуску строку, передбаченого п. 8 Порядку, поважними. Таким чином, твердження позивача про те, що прийняте відповідачем рішення є необгрунтованим та протиправним є помилковим, оскільки між первинним встановленням інвалідності та повторним, а саме зміни причин її виникнення, минуло два роки і сім місяців, а отже, відповідно до п. 8 Порядку виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється. Тому вважає висновок Західного регіонального управління від 28.08.2018 № 11/М-127 за результатом розгляду заяви позивача від 08.08.2018, яка надійшла у Західне регіональне управління 13.08.2018 вх. № М-127 обґрунтованим та прийнятим відповідно до вимог законодавства, яке регулює ці правовідносини. Просить відмовити у задоволенні позову.

Позивачем подано відповідь на відзив від 28.01.2019 (вх. № 2981).

Ухвалою від 04.02.2019 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі факти, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та надав їм правову оцінку.

З 01.09.2014 по 22.11.2015 ОСОБА_1 проходив службу у Державній прикордонній службі України за призовом по мобілізації.

Наказом начальника Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 09.11.2015 № 480-ос підполковника ОСОБА_1 офіцера відділу організації інформаційно-аналітичного забезпечення оперативно-розшукової діяльності та кримінального аналізу Західного регіонального управління (І категорії), звільнено з військової служби у запас за пп. «б» (за станом здоров'я) п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з 22.11.2015.

В період часу з 20.09.2014 по 21.02.2015, з 06.03.2014 по 21.03.2015, з 28.04.2015 по 15.05.2015, позивач безпосередньо брав участь у проведенні антитерористичної операції в районі сектору «С».

10.12.2015 3 обласною МСЕК ОСОБА_1 надано II групу інвалідності, пов'язану з проходженням військової служби.

Адміністрацією Державної прикордонної служби України 25.01.2016 прийнято рішення № 420 щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 124020 грн, яка перерахована ОСОБА_1 12.02.2016 згідно платіжного доручення № 40.

Згідно витягу із протоколу засідання Центральної військової лікарської-комісії від 24.10.2017 № 45 встановлено причинний зв'язок захворювання ОСОБА_1, яке пов'язане з захистом Батьківщини; відмінено постанову ВЛК КГ м. Львова ДПС України від 17.03.2015 № 237/880 в частині причинного зв'язку захворювання.

22.07.2018 3 обласною МСЕК ОСОБА_1 надано II групу інвалідності, пов'язану з захистом Батьківщини.

08.08.2018 ОСОБА_1 звернувся із заявою до начальника Західного регіонального Управління Державної прикордонної служби України про перерахунок та доплату до раніше виплаченої суми грошової допомоги, як інваліду війни.

Листом західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 28.08.2018 № 11-М-127 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки між первинним встановленням інвалідності та повторним оглядом, у тому числі зміни причинного зв'язку захворювання, сплинуло понад два роки.

Позивач, не погоджуючись з відмовою відповідача, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Даючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався таким.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Таким чином, одноразова грошова допомога є компенсаційним механізмом соціального захисту військовослужбовців, які спрямовані на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Право на отримання допомоги виникає у військовослужбовця з моменту настання інвалідності, відповідного захворювання.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» дія цього закону поширюється на:

1) військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов'язок за межами України, та членів їх сімей;

2) військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов'язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісті;

3) військовозобов'язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і членів їх сімей.

Підпунктом 4 пункту 2 статті 26 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов'язків військової служби або внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням ним обов'язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Відповідно до п.п. 5 п.2 ст. 26 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога виплачується у зв'язку із встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується, зокрема, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи.

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» (далі -Порядок № 975) встановлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією Постановою, і мають право на отримання одноразової грошової допомоги, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Згідно з п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.02013 № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлення інвалідності або визначення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовцям, військовозобов'язаним та резервістам здійснюється в індивідуальному порядку державними закладами охорони здоров'я відповідно до законодавства.

Якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов'язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв'язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

Відповідно до ч. 8 вказаної статті Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Згідно рішення відповідача, викладеного у листі від 28.08.2018 № 11/М-127, позивачу відмовлено у перерахунку одноразової грошової допомоги, оскільки термін між первинним встановленням інвалідності та повторним оглядом складає понад 2 роки.

Суд звертає увагу, що у витязі з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв'язку захворювань, поранень та травм у колишнього військовослужбовця від 24.10.2017 № 45 зазначено, що причинний зв'язок захворювань підлягає перегляду і встановлюється захворювання - пов'язане із захистом Батьківщини, а тому постанову ВЛК КГ м. Львів ДПС України від 17.03.2015 № 237/880 в частині причинного зв'язку відмінено.

Водночас, як, встановлена у 2015 році позивачу група інвалідності відповідає даним медичного огляду, проведеного у 2017 році, тобто є незмінними, у тому числі не визначено, що інвалідність позивача виникла за інших обставин ніж встановлених під час первинного висновку щодо захворювання позивача.

Отже, підставою для повторного огляду позивача та видачі довідки МСЕК від 22.07.2018 був перегляд причинного зв'язку захворювання позивача та відміна попередньої постанови ВЛК КГ м. Львова ДПС України від 17.03.2015 № 237/880 в частині причинного зв'язку, а не зміни причини інвалідності.

Разом з цим, суд враховує, що відповідачем не оспорюється сума виплати одноразової грошової допомоги, спірні правовідносини випливають лише з питання дотримання позивачем строку на одержання гарантованої суми коштів.

Таким чином, згідно положень ч. 8 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» позивач має право на звернення за виплатою у повному обсязі в межах трирічного терміну з моменту виникнення права на таке звернення.

За таких обставин, оскільки позивач має право на одержання одноразової грошової допомоги у належному розмірі, а висновки відповідача про порушення установленого строку на виплату коштів не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, суд дійшов висновку, що відмова у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, встановлення інвалідності II групи пов'язану із захистом Батьківщини, є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно п. 11 Порядку № 975 військовослужбовець, військовозобов'язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи:

- заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності;

- довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв'язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії:

- постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

- документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов'язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп'яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження;

- сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації;

- документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Пунктом 12 Порядку № 975 встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов'язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов'язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Відповідно до пункту 13 Порядку № 975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Згідно з матеріалами справи, заяву щодо перерахунку і виплати одноразової грошової допомоги позивачем подано до Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України.

Разом з тим, заява позивача щодо вирішення питання про надання йому одноразової грошової допомоги по суті не розглядалась, висновок не складався, рішення з питання призначення позивачу одноразової грошової допомоги уповноваженим на те органом не приймалося.

Так, листом від 28.08.2017 № 11/М-127 відповідач відмовив ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки між первинним встановленням інвалідності та повторним оглядом, у тому числі зміни причинного зв'язку захворювання, сплинуло понад два роки.

Отже відповідач був зобов'язаний скласти відповідний висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги за заявою позивача та доданими до неї документами у встановленому порядку.

Оскільки, відповідного висновку відповідач по суті заяви не приймав, суд дійшов висновку, що заява позивача щодо перерахунку та виплати одноразової грошової допомоги у разі інвалідності у встановлений законодавством порядок та строки не розглянута, відтак, позовна вимога про визнання протиправним дій начальника Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо неприйняття висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги, підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання Західне регіональне управління Державної прикордонної служби України відповідно до вимог пп. Б ч. 1 ст.16-2 Закону України № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", провести доплату до раніше виплаченої суми грошової допомоги, як інваліду війни та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, як особі, інвалідність якої встановлено внаслідок захворювання пов'язаного із захистом батьківщини із розрахунку 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи та позовної вимоги про визнання протиправними дії начальника Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо неприйняття рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченого п. 13 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, суд зазначає таке.

Оскільки розпорядником бюджетних коштів є адміністрація Державної прикордонної служби України, відтак Західне регіональне управління Державної прикордонної служби України не наділене вказаними повноваженнями, тому зазначені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень (ч. 2 ст. 9 КАС України).

При цьому, при встановленні порушення права позивача у спірних правовідносинах суд має вирішити питання про відновлення такого права, а тому, з огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для прийняття рішення про зобов'язання відповідача скласти висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги позивачу, у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності, пов'язаної з захистом Батьківщини, відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" та направити його на розгляд розпорядникові бюджетних коштів, оскільки відповідачем вчинено протиправну бездіяльність з цього приводу.

Крім того суд зазначає, що відповідно до ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

В розумінні Кодексу адміністративного судочинства України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення. Право на судовий захист має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

Отже, суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Враховуючи вищенаведені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання пропуску дворічного терміну, з моменту первинного встановлення підстав для виплати грошової допомоги поважним, яке відбулось з незалежних від ОСОБА_1 причин не підлягає задоволенню у зв'язку з звідсутністю у позивача порушеного права щодо такої заявленої позовної вимоги та задоволенням решти його позовних вимог.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем не дотримані, що зумовило звернення позивача за захистом порушених прав та інтересів до суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими частково, а тому позов підлягає частковому задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 6, 14, 242, 243, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною відмову Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, викладену у листі від 28.08.2018 № 11-М-127 у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, встановлення інвалідності II групи пов'язану із захистом Батьківщини.

3. Визнати протиправним дії начальника Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо неприйняття висновку щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.

4. Зобов'язати Західне регіональне управління Державної прикордонної служби України скласти висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1, у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності, пов'язаної з захистом Батьківщини, відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" та направити його на розгляд розпорядникові бюджетних коштів.

5. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Костецький Н.В.