Справа № 229/5569/18
Суддя: Панова Т. Л.
Дата ухвалення: 2019-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/229/2/2019
РІШЕННЯ

іменем України

06 лютого 2019 року м. Дружківка

Дружківський міський суд Донецької області

у складі: головуючого - судді Панової Т.Л.

за участю секретаря судового

засідання Костіної І.В.,

позивача ОСОБА_2

відповідача Зволінського П.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до поліцейського СРПП Слов'янського ВП Головного управління Національної поліції в Донецькій області старшого сержанта Зволінського Петра Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просить скасувати постанову серії ДПО18 № 898762 поліцейського Зволінського П. О., про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що згідно постанови інспектора поліції серії ДПО 18 № 898762 його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122, 125 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. Постанова мотивована тим, що начебто він керуючи транспортним засобом RENAULT-MASTER номерний знак НОМЕР_1, не включив світло фар поза межами населеного пункту, а також не включив аварійну світлову сигналізацію після зупинки на вимогу працівника поліції, чим порушив п. 9.8 та 9.9б ПДР України.

Вважає, що застосоване до нього стягнення у вигляді штрафу є необгрунтованим, а постанова незаконною та підлягає скасуванню, посилаючись на таке.

Поліцейський Зволінський П.О. не зупиняв його. Він був зупинений невідомим йому поліцейським, який не представився, після чого він ввімкнув аварійну сигналізацію. Поліцейський пояснив, що зупинив його, у зв'язку з тим, що він не ввімкнув світло фар за що на нього буде накладено штраф у розмірі 425 грн. Поліцейський взяв його документи та запропонував пройти за ним на стаціонарний пункт для вирішення цього питання, від чого він відмовився.

Після цього поліцейський з документами пішов на пост. Повернушись, повідомив йому про те, що не буде притягнутий до відповідальності. Він вимкнув аварійну сигналізацію та готувався до руху. Через деякий час невідомий поліцейський з'явився разом зі Зволінським П.О., який зазначив, що відносно нього винесено постанову про притягнення його до адіміністративної відповідальності, у зв'язку з тим, що він не ввімкнув світло фар поза межами населенного пункту по ст. 125 ч.2 - попередження, а за те, що не включив аварійну світлову сигналізацію після зупинки на вимогу поліцейського по ст. 122 ч.2 стягнення у вигляді штрафу в сумі 425грн. Зволінський П.О. відмовив йому у наданні можливості ознайомитися з доказами по справі, зазначивши, що останній зможе ознайомитися з доказами в суді.

Вважає, що за порушення п.9.8 та п.9.9б ПДР України повинне бути притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 125 КУпАП та накладено стягнення у вигляді попередження, у зв"язку з тим, що ст. 122 передбачає покарання за порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, а отключення фар або аварійної сигналізації не пов"язано з початком руху чи зміні його напрямку.

Позивач в судовому засіданні підтвердив обставини викладені в позовній заяві. Пояснив, що після зупинки поліцейський йому не представився, справу не розглядав. Пояснив лише, що він не ввімкнув світло фар і пішов у приміщення посту. Лише повернувшись з приміщення, повідомив про порушення ним правил в частині не включення ним аварійної сигналізації. Аварійну сигналізацію він включав. Більше 10 хвилин він очікував повернення поліцейського з приміщення поста. Коли поліцейський повертався, він вимкнув сигналізацію, але поліцейський зафіксував лише тоді, коли він вимкнув. Повної зйомки не має. Правила не зобов"язують його стояти увесь час з включеною аварійною сигналізацією в цьому випадку. Просить позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначив, що вони не відповідають обставинам справи та є необгрунтованими. Позивач був зупинений поліцейським Пономарьовим, оскільки рухався без включеного світла фар. Після зупинки на вимогу поліцейського, позивач мав включити аварійне світло, але не зробив цього. Поліцейський Пономарьов пропонував позивачеві пройти до приміщення посту, але останній не прийшов. У приміщенні він склав постанову про порушення позивачем правил дорожнього руху, за якою по ст. 125 КУпАП застосовано попередження, а за порушення п. 9.9.б правил дорожнього руху притягнуто до відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 425 грн. Зі слів Пономарьова, йому відомо, що Пономарьов пояснював позивачеві два порушення, пункту 9.8 ПДР і п.9.9б ПДР. Просить відмовити в позові.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

17 листопада 2018 року старшим сержантом поліції інспектором СРПП Слов'янського ВП Зволінським П.О. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ДПО18 № 898762 відносно ОСОБА_2 за ч.2 ст.122, 125 КУпАП про те, що він 17 листопада 2018 року о 13 годині 35 хвилин на 671 км а/м Київ-Довжанський не ввімкнув світло фар поза межами населеного пункту, а також не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію після зупинки на вимогу працівника поліції, чим порушив п.п. 9.8 та 9.9 «б» ПДР України, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.122, 125 КУпАП.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 2 статті 2 КАС України визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пункту 19 статті 4. КАС України індивідуальний акт - це акт (рішення) суб'єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю. (ст. 5 КАС України).

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (ст. 19 КАС України).

Згідно статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. (ст. 7 КУпАП)

В ст. 254 КУпАП зазначено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст.258 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. (ст. 251 КУпАП)

Згідно стаття 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. (ст. 279 КУпАП).

Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395 визначено процедуру оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Пункт 1 та 2 розділу III вказаної Інструкції визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пункт 9 розділу ІІІ Інструкції передбачає, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Суд зазначає, що у справах за позовом фізичної особи щодо оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності на суб'єкта владних повноважень в силу приписів статті 77 КАС України покладається обов'язок доказування правомірності своїх дій у разі, якщо останній заперечує проти позову.

Докази, надані відповідачем по справі, мають бути належним чином досліджені судом із наданням їм відповідної правової оцінки на предмет їх належності і допустимості, повноти та достатності для визнання правомірності дій та рішень суб'єкта владних повноважень.

На підтвердження факту не включення позивачем аварійної світлової сигналізаці, відповідачем надано диск № 31 WH 25225968 з відеозаписом, тоді як в оскаржуваній постанові про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 898762 від 17 листопада 2018року взагалі відсутні відомості про технічний засіб, яким здійснено відеозапис.

Позивач стверджує, що справа взагалі не розглядалася, а поліцейський, який його зупинив йому не представився. Постанову складав інший поліцейський, який не був присутній під час його зупинки.

Відповідач Зволінський не заперечує обставини, з приводу того, що він не зупиняв автомобіль позивача, але стверджує, що поліцейський Пономарьов, який був на той час його напарником у чергуванні, мав право його зупинити, а він мав право скласти постанову при наявності порушення Правил дорожнього руху.

В судовому засіданні не надано доказів, що справа розглядалася з додержанням вимог п.9 розділу Ш вищевказаної Інструкції та ст. 279 КУпАП.

Аналізуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб'єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов'язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб'єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб'єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб'єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об'єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб'єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює,а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об'єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

За таких обставин суд приходить до висновку, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 №898762 від 17 листопада 2018 року складена з порушенням норм статті 283 КУпАП, а тому не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та підлягає скасуванню.

Оскільки суд прийшов до висновку про скасування постанови, відповідно до ст. 286 КАС України, суд вважає необхідним закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 7, 245, 247, 251, 279, 280, 283,285 КУпАП, ст. ст.2,4, 9, 72-77, 90, 241-246, 250, 251, 286, 293, 295 КАС України, -

УХВАЛИВ:

позовні вимоги ОСОБА_2 до поліцейського СРПП Слов"янського ВП Головного управління Національної поліції в Донецькій області старшого сержанта Зволінського Петра Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову серії ДПО 18 № 898762 від 17 листопада 2018 року, винесену поліцейським СРПП Слов'янського ВП Головного управління Національної поліції в Донецькій області старшим сержантом Зволінським Петром Олександровичем, про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу, у сумі 425,00 грн.

Справу про адміністративне провадження у відношенні ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 122 КУпАП - закрити.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Першого апеляційного адміністративного суду через Дружківський міський суд Донецької області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, відповідно до п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Повний текст рішення складено 06 лютого 2019 року.

Суддя: Т.Л. Панова