Справа № 803/1150/18
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2019-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/3676/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів :

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Довгої О.І., Сапіги В.П.,

при секретарі судового засідання: Марцинковській О.М.,

з участю представника:

від відповідача: Логвінова В.Г.,

від позивача: Копик Л.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Ковельської міської ради Волинської області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2018 року (суддя- Валюх В.М., ухвалене в м. Луцьку о 11:49, повний текст складено 12.10.2018р.) № 803/1150/18 за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" до Ковельської міської ради Волинської області про визнання незаконним та скасування-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

В червні 2018р. Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" звернулося в суд з позовом до Ковельської міської ради Волинської області про визнання незаконним та скасування рішення від 22.02.2018 № 34/15 "Про внесення змін до рішення міської ради від 30.06.2015р. № 73/48".

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2018 року позов задоволено; визнано протиправним та нечинним рішення Ковельської міської ради Волинської області від 22 лютого 2018 року № 34/15 "Про внесення змін до рішення міської ради від 30.06.2015р. № 73/48".

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Ковельська міська рада Волинської області оскаржила його, подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, у якій, з посиланням на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким відмовити повністю в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт, зокрема, вказує, що при прийнятті оскаржуваного рішення Ковельська міська рада керувалась виключно п. 274.2. Податкового кодексу України, який визначає, що ставка податку встановлюється у розмірі не більше 12 відсотків від їх нормативної грошової оцінки за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні суб'єктів господарювання (крім державної та комунальної форми власності). Також зазначає, що 25.10.2018р. на сорок третій сесії Ковельської міської ради відповідно до вимог Податкового кодексу України, Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році» від 07.12.2017 року № 2245-УІІІ, керуючись ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», міська рада прийняла рішення «Про внесення змін до рішення міської ради від 22.02.2018 року № 34/15» від 25.10.2018р. № 43/38, яким вирішила внести зміни в рішення міської ради «Про внесення змін до рішення міської ради від 30.06.2015 року № 73/48» від 22.02.2018 року № 34/15, а саме пункт 1 викладено в новій редакції: «1. Внести зміни в рішення міської ради від 30.06.2015 р. № 73/48 «Про затвердження Положення про встановлення плати за землю на території міста Ковеля» та додаток до рішення доповнити п. 5.2. такого змісту: 5.2. Встановити ставку податку за земельні ділянки, надані для залізниць у межах смуг відведення, у розмірі 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки». Відтак, вважає, що права позивача жодним чином не порушені.

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" у відзиві на апеляційну скаргу вважає доводи апелянта безпідставними, а оскаржуване рішення суду першої інстанції законним та просить залишити його без змін.

В судовому засіданні представник апелянта надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні представник позивача заперечив проти апеляційної скарги, надавши пояснення аналогічні викладеним у відзиві, просив оскаржуване рішення залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами спраив, 30.06.2015 Ковельська міська рада прийняла рішення № 73/48 "Про затвердження Положення про встановлення плати за землю на території міста Ковеля", яким затвердила Положення про встановлення плати за землю на території міста Ковеля згідно з додатком.

В подальшому 22.02.2018 Ковельська міська рада прийняла рішення № 34/15 "Про внесення змін до рішення міської ради від 30.06.2015р. № 73/48", яким внесла зміни в рішення міської ради від 30.06.2015 № 73/48 "Про затвердження Положення про встановлення плати за землю на території міста Ковеля", доповнивши додаток до рішення пунктом 5.2 такого змісту: " 5.2. Встановити ставку податку за земельні ділянки, надані для залізниць у межах смуг відведення, у розмірі 8 відсотків від їх нормативної грошової оцінки".

Також встановлено, що на підставі рішення Ковельської міської ради від 18.03.1999 № 7/12 Львівській залізниці 21.04.1999р. видано державний акт І-ВЛ № 000668 на право постійного користування землею площею 259,478 га для розміщення будівель і споруд, забезпечення експлуатації залізниці.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 31.07.2018 ПАТ "Укрзалізниця" подало до Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області податкову декларацію (уточнюючу) з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2018 рік, з якої видно, що позивач є платником земельного податку за земельні ділянки, розташовані на території м. Ковеля Волинської області.

Не погодившись з рішенням Ковельської міської ради № 34/15 "Про внесення змін до рішення міської ради від 30.06.2015р. № 73/48" від 22.02.2018р., ПАТ "Укрзалізниця" звернулося в суд з даним позовом.

Задовольняючи позов суд першої інстанції зробив висновок, що оскаржуване рішення Ковельської міської ради прийняте з порушенням вимог пунктів 274.1, 274.2 статті 274 ПК України, відтак підлягає визнанню протииправним та нечинним.

Апеляційний суд з таким висновком суду першої інстанції погоджується з огляду на таке.

Підпунктом 12.3.2 пункту 12.3 статті 12 ПК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів. При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

Пунктом 284.1 статті 284 ПК України передбачено, що Верховна Рада Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування встановлюють ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території.

Відповідно до пункту 35 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 № 280/97-ВР (з наступними змінами та доповненнями, далі - Закон № 280/97-ВР) виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: затвердження ставок земельного податку відповідно до Податкового кодексу України.

Пунктом 274.1 статті 274 ПК України передбачено, що ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.

Згідно з пунктом 274.2 статті 274 ПК України, ставка податку встановлюється у розмірі не більше 12 відсотків від їх нормативної грошової оцінки за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні суб'єктів господарювання (крім державної та комунальної форми власності).

Апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що системний аналіз положень пунктів 274.1, 274.2 статті 274, пункту 284.1 статті 284 ПК України дає підстави дійти висновку про те, що органи місцевого самоврядування встановлюють ставки земельного податку на земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено (незалежно від місцезнаходження), але при цьому, розмір таких ставок не може перевищувати граничні розміри, визначені статтею 274 ПК України.

Зі змісту статті 274 ПК України вбачається, що вона регулює питання ставки земельного податку на земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено (незалежно від місцезнаходження). При цьому, за загальним правилом, передбаченим пунктом 274.1 статті 274 ПК України, ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки. Пунктом 274.2 статті 274 ПК України для окремих землекористувачів передбачено виняток із загального правила та можливість встановлення ставки податку у більшому розмірі, при цьому, максимальний розмір ставки податку (не більше 12 відсотків від їх нормативної грошової оцінки) встановлений за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні суб'єктів господарювання, за винятком суб'єктів господарювання державної та комунальної форми власності, на яких приписи пункту 274.2 статті 274 ПК України щодо можливості встановлення ставки у більшому розмірі, ніж визначеному пунктом 274.1 статті 274 ПК України, не поширюються.

Апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що позивач відповідно до пункту 2 Статуту ПАТ "Укрзалізниця", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 735 (з наступними змінами та доповненнями), є товариством, утвореним як публічне акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності (тобто, є суб'єктом господарювання державної форми власності), є землекористувачем та платником земельного податку за земельні ділянки, розташовані на території міста Ковеля, що підтверджується державним актом І-ВЛ № 000668 на право постійного користування землею та податковою декларацією (уточнюючою) з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2018 рік.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскільки ставка податку за земельні ділянки, надані для залізниць у межах смуг відведення, нормативну грошову оцінку яких було проведено, не могла бути встановлена оскаржуваним рішенням у розмірі 8 відсотків від їх нормативної грошової оцінки з огляду на те, що ПАТ "Укрзалізниця" є суб'єктом господарювання державної форми власності, що виключає можливість встановити для вказаного суб'єкта ставку земельного податку в більшому розмірі, ніж визначено пунктом 274.1 статті 274 ПК України (тобто, не більше 3 відсотків від нормативної грошової оцінки)., то рішення Ковельської міської ради Волинської області від 22.02.2018 № 34/15 "Про внесення змін до рішення міської ради від 30.06.2015р. № 73/48" прийняте з порушенням вимог пунктів 274.1, 274.2 статті 274 ПК України, та підставно визнано протиправним та нечинним.

Крім цього , колегія суддів зазначає, що 25.10.2018 року на сорок третій сесії Ковельської міської ради, міська рада прийняла рішення-№43/38 «Про внесення змін до рішення міської ради від 22.02.2018 року №34/15», яким вирішила викласти пункт 1 в новій редакції: «1.Внести зміни в рішення міської ради від 30.06.15 за № 73/48 ««Про затвердження Положення про встановлення плати за землю на території міста Ковеля » та додаток до рішення доповнено пунктом 5.2 такого змісту: «5.2 Встановити ставку податку на земельні ділянки, надані' для залізниць у межах смуг відведення, у розмірі 3 відсотків від їх нормативно грошової оцінки».

Відповідно до пункту 1 ст. 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу Ковельської міської ради Волинської області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 308, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Ковельської міської ради Волинської області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2018 року у справі № 803/1150/18 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

На постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді О. І. Довга
В. П. Сапіга
Повне судове рішення складено 05.02.2019р.