Справа № 826/8120/17
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2019-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

04 лютого 2019 року № 826/8120/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши в порядку спрощеного провадження матеріали адміністративної справи

за позовом ОСОБА_1
до третя особаПриватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пірієвої Олени Сергіївни ОСОБА_3
про визнання протиправним та скасування рішення,
О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) з позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пірієвої Олени Сергіївни (далі - відповідач), третя особа - ОСОБА_3, в якому просить:

- визнати дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пірієвої Олени Сергіївни щодо прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №17403327 неправомірними;

- скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пірієвої Олени Сергіївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 3233 6246 від 11 листопада 2016 року та запис про право власності 17403327 від 08 листопада 2016 року, внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1

Мотивуючи позовні вимоги представник позивача зазначив, що дії державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пірієвої Олени Сергіївни з прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №17403327 є незаконними, оскільки подані документи не відповідають вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Додатково представник позивача стверджував, що ОСОБА_3 у порушення вимог статті 35 Закону України «Про іпотеку» від 05 червня 2003 року №898-IV та договору іпотеки не надсилав на адресу зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1. Крім того, оцінка квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3 не здійснювалась та не надавалась приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Пірієвій Олені Сергіївні.

В ході судового розгляду даної справи представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити.

Відповідач у письмових поясненнях на адміністративний позов зазначив, що на виконання вимог пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень заявником ОСОБА_3 разом з заявою були подані такі документи:

- копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем - ОСОБА_3 іпотекодавцеві та боржникові, ОСОБА_1, справжність підпису якого на такій заяві було засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пірієвою О.С. 27 вересня 2016 року за №400, вірність копії якої було засвідчено відповідачем 27 вересня 2016 року за №402;

- документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, письмової вимоги іпотекодержателя, а саме свідоцтво про передачу заяви про вимогу усунення порушень, надісланої ОСОБА_3 до ОСОБА_1, видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пірієвою О.С. 08 листопада 2016 року за №498. У вказаному свідоцтві повідомлялось про отримання нотаріусом поштового повідомлення про вручення 04 жовтня 2016 року заяви ОСОБА_3 особисто ОСОБА_1, про підтвердження чого у справах приватного нотаріуса наявне поштове повідомлення про вручення №690 з підписом ОСОБА_1;

- договір іпотеки квартири АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 і посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 09 жовтня 2015 року за №2970. Розділ 6 вказаного договору іпотеки містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки;

- договір позики, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 і посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 09 жовтня 2015 року за №2969;

- копія поштового повідомлення про вручення №690 від 04 жовтня 2016 року з описом вкладення;

- квитанція про сплату адміністративного збору за проведення державної реєстрації права власності №590851 від 08 листопада 2016 року, видана ПАТ КБ «Приватбанк»;

- паспорт та реєстраційний номер облікової картки платника податків ОСОБА_3

Крім того, відповідач повідомила, що подача інших документів від заявника не передбачена ні Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ні Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а відтак її дії як державного реєстратора речових прав на нерухоме майно повністю відповідали чинному законодавству.

Додатково на виконання вимог ухвали суду від 11 грудня 2017 року відповідач повідомила, що 21 лютого 2017 року вона передала документи щодо проведеної реєстраційної дії за заявою №19427543 до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) і отримано повідомлення про вручення вказаних документів адресатом 16 березня 2017 року.

В призначене судове засідання відповідач та третя особа не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

З огляду на викладене вище, справа розглядається в порядку спрощеного провадження на підставі наявних у справі матеріалів (у письмовому провадженні).

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1

Як вбачається з матеріалів справи, 09 жовтня 2015 року між ОСОБА_3 (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (іпотекодавець) укладено договір іпотеки, згідно умов якого цим договором забезпечується виконання зобов'язання, що виникло у ОСОБА_1, на підставі договору позики посвідченого Коговаловою Е.А., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 09 жовтня 2015 року за реєстровим №2969 (основний договір), за умовами якого ОСОБА_1 зобов'язана повернути іпотекодержателю суму позики в розмірі, що відповідатиме гривневому еквіваленту 20 060 доларів США 00 центів за курсом їх продажу ПАТ КБ «Правекс-Банк» на дату здійснення платежу.

Відповідно до пункту 1.3 даного договору у забезпечення виконання зобов'язань за договором позики іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю квартиру номер АДРЕСА_1. Дана квартира складається з 1 житлової кімнати, загальною площею 28,8 кв.м., житловою площею 15 кв.м.

Вказаний предмет іпотеки належить іпотекодавця на підставі договору купівлі-продажу квартири від 25 жовтня 2000 року, посвідченого Андрушко Н.П., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за №8561.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, 08 листопада 2016 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстроване приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пірієвою Оленою Сергіївною на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №32336246 від 11 листопада 2016 року про що здійснено запис про право власності за №17403327.

Незгода позивача із вказаним рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень зумовила її звернення до суду з даним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-IV (далі - Закон №1952-IV, в редакції станом на момент прийняття спірного рішення).

Пунктом 1 частини 1 статті 2 Закону №1952-IV передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 4 Закону №1952-IV державній реєстрації прав підлягають, зокрема, право власності.

Частиною 3 статті 10 Закону №1952-IV передбачено, що державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

2) перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов'язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі;

4) під час проведення державної реєстрації прав на земельні ділянки використовує відомості Державного земельного кадастру шляхом безпосереднього доступу до нього у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до нього записи про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав;

6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації прав;

7) виготовляє електронні копії документів та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав);

8) формує документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав;

9) формує та веде реєстраційні справи у паперовій формі. Ведення реєстраційної справи у паперовій формі здійснюється виключно державними реєстраторами, які перебувають у трудових відносинах з виконавчими органами міських рад міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення, Київською, Севастопольською міськими, районними, районними у містах Києві та Севастополі державними адміністраціями, за місцезнаходженням відповідного майна;

10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 27 Закону №1952-IV державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.

Умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об'єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначає Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127 (далі - Порядок №1127, в редакції станом на момент прийняття оскаржуваного рішення).

Згідно пункту 6 Порядку №1127 державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб'єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком.

Разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав, та документи, що підтверджують сплату адміністративного збору та/або внесення плати за надання інформації з Державного реєстру прав (пункт 9 Порядку №1127).

Відповідно до пункту 10 Порядку №1127 з поданих оригіналів або копій (у випадку, передбаченому абзацом другим пункту 9 цього Порядку) документів, необхідних для державної реєстрації прав, уповноважена особа суб'єкта державної реєстрації прав, нотаріус або його помічник виготовляє електронні копії таких документів шляхом їх сканування, які долучаються до заяви, зареєстрованої у базі даних заяв.

Згідно пункту 40 Порядку №1127 державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком.

Згідно частини 4 статті 18 Закону №1952-IV державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Проте, вказані вимоги не були дотримані при винесенні відповідачем спірного рішення, оскільки відповідач не перевірив відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, тобто не виконав обов'язку щодо ретельної перевірки документів, наданих для проведення державної реєстрації речового права.

Так, відповідно до статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Статтею 36 Закону України «Про іпотеку» визначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно частини 1 статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності (частина 3 статті 37 Закону України «Про іпотеку»).

Тобто, правовою підставою передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання є договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким, відповідно до статті 36 Закону України «Про іпотеку», також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі щодо задоволення вимог іпотекодержателя вказаним способом.

Як вбачається зі змісту наявного в матеріалах справи договору іпотеки від 09 жовтня 2015 року, згідно пункту 6.1 даним застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, сторони цього договору визначають спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до Закону України «Про іпотеку» та своїми правовими наслідками дане застереження прирівнюється до договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

Сторони цього договору вирішили, що звернення стягнення на предмет іпотеки має здійснюватися на розсуд іпотекодержателя або шляхом набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного договору, або шляхом набуття іпотекодержателем права від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі - покупцеві на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому цим договором (пункт 6.2 договору).

Відповідно до пункту 6.3 договору сторони цього договору вирішили, що іпотекодержатель у разі порушення позичальника зобов'язань за основним договором, задовольняє забезпечену іпотекою вимогу на свій розсуд або шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, або шляхом набуття права продажу від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є дане застереження, яке прирівнюється до договору про задоволення вимог іпотекодержателя за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки і рахунок виконання зобов'язань за основним договором.

У разі невиконання або неналежного виконання позичальниками умов основного договору, в т.ч. у випадку одноразового чи неодноразового прострочення позичальниками сплати та/або неповернення позики позикодавцю (іпотекодержателю), порушення будь-яких інших умов основного договору, а також у випадку порушення іпотекодавцем умов цього договору, в т.ч. умов зберігання та/або експлуатації предмета іпотеки - незалежно від настання строку виконання зобов'язань по основному договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та позичальнику, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається: стислий зміст порушених зобов'язань; вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк; попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги (пункт 6.4 договору).

Відповідно до пункту 6.5 вимога про усунення порушень може містити вимогу про дострокове виконання позичальником основного зобов'язання за основним договором.

Вимога про усунення порушень надсилається поштою рекомендованим листом з описом вкладення. Письмова вимога іпотекодавцю направляється за його місцезнаходженням, зазначеним у цьому договорі (пункт 6.6 договору).

Згідно пункту 6.7 договору, якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до вимог цього договору та чинного законодавства.

В матеріалах справи міститься вимога ОСОБА_3 від 27 вересня 2016 року, посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пірієвою О.С., адресована позивачу, зі змісту якої вбачається, що станом на 27 вересня 2016 року зобов'язання, передбачене пунктом 3.2.6 договору позики про сплату частини боргу в розмірі 455 260 грн., строк виконання якого настав 09 квітня 2016 року, та нарахованої відповідно до пункту 8.1 договору позики пені за 171 день прострочення платежу в розмірі 3 892 473 грн., виконано не було. Також повідомлено позивачу про намір звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом реєстрації права власності на предмет іпотеки на підставі застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, якщо у тридцятиденний термін з моменту отримання цієї заяви не буде виконане зобов'язання за предметом позики.

Відповідно до пункту 57 Порядку №1127 для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв'язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.

Пунктом 61 Порядку №1127 передбачено, що для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:

1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі;

3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

Аналізуючи норми законодавства в частині, що стосується реєстрації права власності на предмет іпотеки, вбачається, що звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку шляхом передачі іпотекодержателю прав власності на предмет іпотеки відбувається лише за умови надання до державного реєстратора відповідних документів, які, в свою чергу, підлягають перевірці не тільки на наявність, а й на зміст та повноту поданих документів, зокрема, наявність застереження, про яке домовились сторони договору.

Як стверджує позивач, вимогу від 27 вересня 2016 року від ОСОБА_3 не отримувала.

Відповідач у письмових поясненнях зазначила, що на виконання вимог пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень заявником ОСОБА_3 разом з заявою були подані такі документи, зокрема,

- копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем - ОСОБА_3 іпотекодавцеві та боржникові, ОСОБА_1, справжність підпису якого на такій заяві було засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пірієвою О.С. 27 вересня 2016 року за №400, вірність копії якої було засвідчено відповідачем 27 вересня 2016 року за №402;

- документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, письмової вимоги іпотекодержателя, а саме свідоцтво про передачу заяви про вимогу усунення порушень, надісланої ОСОБА_3 до ОСОБА_1, видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пірієвою О.С. 08 листопада 2016 року за №498. У вказаному свідоцтві повідомлялось про отримання нотаріусом поштового повідомлення про вручення 04 жовтня 2016 року заяви ОСОБА_3 особисто ОСОБА_1, про підтвердження чого у справах приватного нотаріуса наявне поштове повідомлення про вручення №690 з підписом ОСОБА_1

Водночас, відповідачем не надано до суду витребуваних судом копій документів, які були подані ОСОБА_3 разом з заявою. Відповідач повідомила, що на виконання вимог Порядку формування та зберігання реєстраційних справ, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 18 листопада 2016 року №3267/5 (далі - Порядок №3267/5) 21 лютого 2017 року передала документи до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), що підтверджується супровідним листом №35/01-30 від 21 лютого 2017 року.

Водночас, пунктом 1 розділу ІІ Порядку №3267/5 визначено, що реєстраційна справа формується у паперовій формі після відкриття розділу на об'єкт нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) та внесення до нього відповідних відомостей, внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр) запису про державну реєстрацію створення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, державну реєстрацію фізичної особи - підприємця і державну реєстрацію включення відомостей про юридичну особу та фізичну особу - підприємця державним реєстратором прав на нерухоме майно, державним реєстратором, яким здійснено зазначені дії.

Пунктом 11 Порядку №3267/5 передбачено, що кожна реєстраційна справа вкладається в тверду обкладинку, зразок якої наведено у додатку 3 до цього Порядку. У разі передачі реєстраційної справи на зберігання до іншого суб'єкта, що забезпечує зберігання реєстраційних справ, посадовою особою із зберігання реєстраційних справ, яка отримала реєстраційну справу, вносяться зміни до обкладинки такої справи щодо суб'єкта, що забезпечує зберігання реєстраційних справ, шляхом викладення її в новій редакції.

Порядок передачі реєстраційної справи або документів для долучення до реєстраційної справи врегульовано розділом VI Порядку №3267/5.

Так, передача у випадках, передбачених законом, реєстраційної справи або документів для долучення до реєстраційної справи суб'єкту, що забезпечує зберігання реєстраційних справ, здійснюється державним реєстратором, нотаріусом або уповноваженою особою фронт-офісу, що забезпечував прийняття, зберігання та видачу документів, поданих для державної реєстрації, протягом трьох робочих днів з дати проведення відповідної державної реєстрації поштовим відправленням за описом або нарочно за описом.

Опис має містити відомості про реєстраційний номер справи із зазначенням кількості аркушів, прізвища, імені та по батькові державного реєстратора, нотаріуса або уповноваженої особи фронт-офісу, що забезпечував прийняття, зберігання та видачу документів, поданих для державної реєстрації, який передає зазначену реєстраційну справу, та повне найменування відповідного суб'єкта державної реєстрації, фронт-офісу, найменування нотаріального округу або назви нотаріальної контори.

У разі передачі документів для долучення до реєстраційної справи, що знаходиться на зберіганні у суб'єкта державної реєстрації, опис, крім відомостей, передбачених абзацом другим цього пункту, має містити також відомості про повний перелік документів, які передаються, із зазначенням кількості аркушів кожного окремого документа.

Опис підписується державним реєстратором, нотаріусом чи уповноваженою особою фронт-офісу, що забезпечував прийняття, зберігання та видачу документів, поданих для державної реєстрації, та скріплюється власною печаткою такої особи.

Аналіз наведених норм свідчить, що реєстраційна справа формується у паперовій формі після відкриття розділу на об'єкт нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а документи для долучення до реєстраційної справи передається з описом відомостей про повний перелік документів, які передаються.

З наявних матеріалів справи вбачається, що відповідачем листом від 21 лютого 2017 року до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) передано, зокрема, документи для долучення до реєстраційних справ №00.

В описі вкладення зазначено, що на долучення до реєстраційної справи №00 відповідачем надано 2 аркуші, а саме- заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №19427543 від 08 листопада 2016 року та квитанцію про сплату адміністративного збору.

Водночас, на виконання вимог ухвали суду від 04 липня 2018 року Департаментом з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повідомлено, що за інформацією, наданою відділом формування та обліку реєстраційних справ Департаменту, а також за результатами перевірки (пошуку) реєстраційної справи №0, а саме, заяву про державну реєстрацію права власності №19427543 від 08 листопада 2016 року та документи від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пірієвої О.С., в приміщенні Департаменту не виявлено. При цьому, заяви про державну реєстрацію іншого речового права №21056378 від 20 лютого 2017 року та про державну реєстрацію обтяжень №21056804 від 20 лютого 2017 року реєстраційної справи №0, сформовані приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пірієвою О.С. перебувають на обілку в приміщенні Департаменту.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем не підтверджено належними доказами факту наявності станом на момент прийняття оскаржуваного рішення документу, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі, а також до суду не надано доказів надіслання третьою особою позивачу вимоги іпотекодержателя разом із описом вкладення.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що приймаючи рішення про реєстрацію права власності на предмет іпотеки, державний реєстратор не врахував вимоги чинного на момент виникнення спірних відносин законодавства та належним чином не перевірив надані заявником документи на предмет їх відповідності вимогам законодавства.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що спірним рішенням відповідача порушено права позивача.

Зі змісту статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень. У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов'язати суб'єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Отже, вимога позивача про скасування запису внесеного до відповідних державних реєстрів на підставі оскаржуваного рішення про реєстрацію права власності є похідною та взаємопов'язаною з вимогою про скасування рішення відповідача та є способом відновлення порушеного права.

Відтак, з метою повного захисту прав та інтересів позивача необхідно скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пірієвої Олени Сергіївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 3233 6246 від 11 листопада 2016 року та запис про право власності 17403327 від 08 листопада 2016 року, внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1

При цьому, в частині позовних вимог щодо сокарження дій державного виконавця, суд зазначає, що вказаний спосіб не є способом відновлення порушеного суб'єктом владних повноважень права позивача, адже саме скасування оскаржуваного рішення призведе до їх відновлення.

Відтак, в цій частині позовних вимог суд вважає за доцільне відмовити.

Відповідно до ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З урахуванням наведеного в сукупності суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення в частині.

Частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись ст.ст. 72-73, 76-77, 139, 143, 243-246, 255, 257, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пірієвої Олени Сергіївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 3233 6246 від 11 листопада 2016 року та запис про право власності 17403327 від 08 листопада 2016 року, внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1

3. В іншій частині адміністративного позову відмовити.

4. Стягнути з приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пірієвої Олени Сергіївни (АДРЕСА_3) на користь ОСОБА_1 (02125, АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1) понесені нею судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення встановленого ст. 295 КАС України строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя А.Б. Федорчук