Справа № 0340/1730/18
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2019 рокуЛьвів№ 857/3937/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Шевчук С.М.,

суддів Кухтея Р.В., Носа С.П.,

за участі секретаря судового засідання Ігнатищ Л.М.,

представника відповідача Бугайов А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОГ РІТЕЙЛ" на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2018 року (рішення ухвалене у м. Луцьк судом в порядку спрощеного позовного провадження у складі головуючого судді Димарчук Т.М., дату складення повного тексту рішення судом не зазначено) у справі № 0340/1730/18 за адміністративним позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОГ РІТЕЙЛ" про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2018 року Головне управління ДФС у Вінницькій області звернулося до суду з позовом, яким просило стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОГ РІТЕЙЛ" податковий борг в сумі 1593150,98 грн.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2018 року адміністративний позов задоволено повністю.

Стягнуто з рахунків Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОГ-РІТЕЙЛ" (43010, Волинська область, м. Луцьк, вул. Кременецька, 38, ) у банках, обслуговуючих такого платника податків, податковий борг в сумі 1 593 150,98 грн. (один мільйон п'ятсот дев'яносто три тисячі сто п'ятдесят гривень 98 копійки).

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підтвердження доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що податковий орган повинен обов'язково зазначити джерело погашення податкового боргу: кошти, готівка чи майно платника податків, оскільки від цього залежить порядок реалізації повноважень, вид судового провадження та предмет доказування у справі. Позивачем не зазначено було в даному випадку джерело погашення податкового боргу в позовних вимогах, відповідно у задоволенні позову необхідно відмовити.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи і не заперечується сторонами, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ВОГ-РІТЕЙЛ" 27.07.2011 зареєстроване як юридична особа та перебуває на обліку як платник податків (акцизний податок) у Жмеринській ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області, має відкриті рахунки в банківських установах, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 12.07.2018 №, а також довідкою ГУ ДФС у Вінницькій області від 09.08.2018 №8536/10/02-32-52-03 (а.с.7,14-16).

Станом на 09.08.2018 за відповідачем рахується податковий борг із акцизного податку на загальну суму 1 593 150,98 грн., з яких: 672 355,32 грн. - основного платежу, 336 177,66 грн. - штрафних санкцій та 584 618,00 грн. - пені, що підтверджується довідкою ГУ ДФС у Вінницькій області від 09.08.2018 №8536/10/02-32-52-03 про суму податкового боргу платника податків ТзОВ "ВОГ-РІТЕЙЛ" та зворотнім боком облікової картки платника податків (акцизний податок з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів) (а.с.7,9).

Податковий борг з акцизного податку виник 16.05.2018 внаслідок донарахування грошового зобов'язання за податковим повідомленням-рішенням від 25.07.2016 № розмірі 1 008 532,98 грн., в тому числі: основний платіж - 672 355,32 грн., штрафні санкції - 336 177,66 грн. (а.с.10).

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 у справі №803/1219/16 скасовано постанову Волинського окружного адміністративного суду від 08.09.2016, ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.01.2017 та ухвалу Вищого адміністративного суду України від 20.02.2017, якими позовні вимоги ТзОВ "ВОГ-РІТЕЙЛ" задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Жмеринської ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області від 25.07.2016 №. Верховним Судом прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову ТзОВ "ВОГ-РІТЕЙЛ" до Жмеринської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області про скасування податкового повідомлення-рішення від 25.07.2016 № відмовлено.

Крім того, внаслідок невчасної сплати податкового зобов'язання податковим органом нарахована пеня в розмірі 584 618,00 грн.

Таким чином, загальна сума податкового боргу з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів складає 1 593 150,98 грн.

Ухвалюючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не було добровільно погашено суми податкового боргу з акцизного податку до бюджету, яка зазначена в податковій вимозі, а тому у відповідності до пункту 95.1 статті 95 ПК України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності.

Колегія суддів апеляційного суду з обумовленими висновками суду першої інстанції погоджується виходячи з такого.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 ст.16 цього Кодексу встановлено, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п.п. 20.1.34 п.20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно із пунктом 57.3 статті 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення - рішення.

Відповідно до пункту 59.5 цієї статті у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

Аналіз вказаної норми дає підстави стверджувати про відсутність обов'язку контролюючого органу направляти платнику податків нову податкову вимогу у випадку збільшення суми податкового боргу. Тобто, в разі коли після направлення платнику податків податкової вимоги сума його податкового боргу збільшується, податкова вимога на збільшену суму податкового боргу не направляється.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, податковим органом з метою погашення податкового боргу було сформовано у відношенні до відповідача податкову вимогу від 17.05.2018 №78141-52, яка отримана адресатом 07.06.2018, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.8).

Порядок стягнення податкового боргу платників податків, крім фізичних осіб, регулюється статтями 95 - 99 ПК України.

Відповідно до пункту 95.1 статті 95 ПК України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадиться не раніше ніж через 60 календарних днів з моменту надіслання такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 статті 95 ПК України).

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини (пункт 95.3 статті 95 ПК України).

Отже, право на стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу виникає у контролюючого органу на наступний день після закінчення 60 днів з дня надіслання платникові податків податкової вимоги.

Посилання скаржника, що податковий орган повинен був обов'язково зазначити джерело погашення податкового боргу (кошти, готівка чи майно платника податків), суд до уваги не бере, оскільки контролюючий орган звернувся до суду з позовом згідно вимог пп. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, яким передбачено право контролюючого органу звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини; та вимог п. 95.3 ст. 95 ПК України, згідно якого стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги позивача про стягнення податкового боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення норм матеріального та процесуального права не спростовують законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Рішення суду першої інстанції прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. 272, ст. 283, ст. 308, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328, ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОГ РІТЕЙЛ" залишити без задоволення.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2018 року у справі № 0340/1730/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос

Повне судове рішення складено 07 лютого 2019 року.