Справа № 826/25739/15
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2019-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

05 лютого 2019 року

Київ

справа №826/25739/15

адміністративне провадження №К/9901/28603/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Хохуляка В.В., суддів: Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фенікс-ХХХ» на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29.04.2016 (суддя-доповідач Бабенко К.А)

у справі №826/25739/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фенікс-ХХХ» до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, Державної фіскальної служби України про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Фенікс-ХХХ» звернулось до суду з адміністративним позовом до ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у місті Києві та ДФС України про визнання протиправними дій відповідача 2 щодо неприйняття до реєстрації договору «Про визнання електронних документів», зобов'язання відповідача 2 прийняти, а відповідача 1 зареєструвати та підписати договір «Про визнання електронних документів».

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.02.2016 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.04.2016 апеляційну скаргу повернуто заявнику.

Не погоджуючись з ухвалою суду апеляційної інстанції ТОВ «Фенікс-ХХХ» звернулось до касаційного суду. У касаційній скарзі позивач просить ухвалу від 29.04.2016 скасувати та направити матеріали апеляційної скарги до Київського апеляційного адміністративного суду для вирішення питання про прийняття апеляційної скарги.

В обґрунтування вимог касаційної скарги позивач вказує, що ухвала суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги прийнята з порушенням норм процесуального права. Як вважає ТОВ «Фенікс-ХХХ», Київський апеляційний адміністративний суд, приймаючи оскаржувану ухвалу про повернення апеляційної скарги, в частині неповноти сплати позивачем судового збору дійшов помилкового висновку, що позивачем заявлено чотири вимоги немайнового характеру, а не дві, як вбачається з адміністративного позову.

Ухвалою Верховного Суду від 01.02.2019 проведення касаційного розгляду справи №826/25739/15 у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами призначено на 05.02.2019.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що не погодившись з рішенням суду першої інстанцій, яким ТОВ «Фенікс-ХХХ» відмовлено у задоволенні позову, позивач звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08.04.2016 апеляційну скаргу ТОВ «Фенікс-ХХХ» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.02.2016 залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам частини шостої статті 187 КАС України (ненадання документа про сплату судового збору у розмірі та порядку визначеному законом), встановлено заявнику строк для усунення виявлених судом недоліків.

Цією ж ухвалою здійснено розрахунок суми судового збору та зазначено апеляційним судом, що позивачем заявлено чотири позовні вимоги немайнового характеру. Судом апеляційної інстанції встановлено, що за подання апеляційної скарги позивач повинен сплатити судовий збір у сумі 5359,20грн. (1218,00грн. х 4 х 110%).

Так, позивачем до апеляційної скарги, як доказ сплати судового збору, додано копію квитанції від 02.03.2016 №15216911 на суму 2679,60грн., однак позивач має сплатити судовий збір у іншому розмірі. Судом зауважено, що копія квитанції не є належним та допустимим доказом сплати судового збору. Відповідно до частини шостої статті 187 КАС України, до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору, а не його копія.

На виконання вимог ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 08.04.2016 про залишення апеляційної скарги без руху позивачем, в межах відведеного судом строку, на адресу суду направлено клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги до якого додано оригінал квитанції від 02.03.2016 №15216911 на суму 2679,60грн.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.04.2016 апеляційну скаргу ТОВ «Фенікс-ХХХ» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.02.2016 у справі №826/25739/15 повернуто заявнику, оскільки позивачем у встановлений судом строк зазначені в ухвалі недоліки не усунуто - необхідної суми судового збору не сплачено.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до частини шостої статті 187 КАС України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Згідно частини третьої статті 189 КАС України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 187 цього Кодексу, застосовуються правила статті 108 цього Кодексу, а саме: суддя постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно надсилається особі, що звернулася із позовною заявою.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 108 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо останній не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Як вбачається з ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 29.04.2016 про залишення апеляційної скарги ТОВ «Фенікс-ХХХ» на постанову суду першої інстанції без руху, судом визначено, що позивачем заявлено чотири позовні вимоги немайнового характеру, а саме: 1) визнати протиправними дії ДФС України щодо неприйняття до реєстрації договору «Про визнання електронних документів»; 2) зобов'язати ДФС України прийняти договір «Про визнання електронних документів»; 3) зобов'язати ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у місті Києві зареєструвати договір «Про визнання електронних документів»; 4) зобов'язати ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у місті Києві підписати договір «Про визнання електронних документів».

Мотивуючи своє рішення про повернення апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивачу необхідно було сплатити судовий збір в розмірі 5359,20грн., тоді як ТОВ «Фенікс-ХХХ» сплачено суму 2679,60грн.

Верховний Суд вважає висновок суду апеляційної інстанцій передчасним та зазначає.

Підпунктом 2 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України від 08.07.2011 №3674-VI «Про судовий збір» встановлено, що ставка судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами становить 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі, коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну з них.

Системний аналіз частини першої статті 6, частини другої статті 162 КАС України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) дає підстави для висновку, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов'язати прийняти рішення, вчинити дії або утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дії чи бездіяльності є однією вимогою.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивачем заявлено вимогу щодо визнання протиправними дій ДФС України щодо неприйняття до реєстрації договору «Про визнання електронних документів», яка є передумовою для застосування іншого способу захисту права, зокрема, зобов'язання ДФС України прийняти договір «Про визнання електронних документів».

Крім того, позивач, звернувшись до суду за захистом своїх прав, заявив ще одну вимогу немайнового характеру, яка полягає у зобов'язанні ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у місті Києві зареєструвати та підписати договір «Про визнання електронних документів».

З наведеного слідує, що неправильно визначивши кількість позовних вимог та розмір судового збору, який підлягає сплаті, суд апеляційної інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без руху, і як наслідок повернення апеляційної скарги заявнику.

Київський апеляційний адміністративний суд, постановивши ухвалу від 29.04.2016 про повернення апеляційної скарги позивачу на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.02.2016 у справі за адміністративним позовом ТОВ «Фенікс-ХХХ» до ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у місті Києві, ДФС України про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, порушив норми процесуального права.

За таких обставин, Верховний Суд дійшов висновку, що оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а справу необхідно передати до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Пунктом 2 частини першої статті 349 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

Відповідно до частини першої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фенікс-ХХХ» задовольнити.

Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29.04.2016 скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

-------------------

-------------------

-------------------

В.В. Хохуляк

Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна

Судді Верховного Суду