Справа № 805/4176/18-а
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2019-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року справа №805/4176/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: судді-доповідача: Казначеєва Е.Г., суддів: Компанієць І.Д., Ястребової Л.В., секретаря судового засідання Святодух О.Б., за участю представника відповідача Голуба П.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 серпня 2018 р. у справі № 805/4176/18-а (головуючий І інстанції Галатіна О.О.) за позовом Державного підприємства "Шахта ім. М.С.Сургая" до Головного управління Держпраці у Донецькій області про визнання протиправним та скасування постанов про накладення штрафу №ДЦ199/552/АВ/П/ІП-ФС від 14.05.2018 року, № ДЦ199/552/АВ/П/3Б-ФС від 14.05.2018 року на загальну суму 14892,00 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Шахта ім. М.С. Сургая" звернулося до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Держпраці у Донецькій області про визнання протиправним та скасування постанов про накладення штрафу №ДЦ199/552/АВ/П/ІП-ФС від 14.05.2018 року, № ДЦ199/552/АВ/П/3Б-ФС від 14.05.2018 року на загальну суму 14892,00 грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 07 серпня 2018 року задоволено позовні вимоги, а саме: визнано протиправною та скасовано постанову начальника Головного управління Держпраці у Донецькій області Шубіна Володимира Петровича № ДЦ199/552/АВ/П/ІП-ФС від 14 травня 2018 року про накладення штрафу на Державне підприємство "Шахта ім. М.С. Сургая" у розмірі 3723,00 грн.; визнано протиправною та скасовано постанову начальника Головного управління Держпраці у Донецькій області Шубіна Володимира Петровича № ДЦ199/552/АВ/П/ЗБ-ФС від 14 травня 2018 року про накладення штрафу на Державне підприємство "Шахта ім. М.С. Сургая" у розмірі 11169,00 грн.; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Донецькій області на користь Державного підприємства "Шахта ім. М.С. Сургая" сплачений судовий збір у розмірі 1762 грн. 00 коп.

Відповідач, не погодившись з таким рішенням суду, звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що апелянтом у відповідності до п. 6 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 р. № 509 (далі - Порядок № 509) було повідомлено позивача не пізніше ніж за 5 днів до дати розгляду справи, а саме повідомлення від 05.05.2018 року вручено позивачу засобами поштового зв'язку 11.05.2018, телефонограмою повідомлено 08.05.2018. 07.05.2018 повідомлення скеровано на офіційну електрону адресу зазначену в Єдиній системі електронних публічних закупівель ПроЗорро (ProZorro) та бланку позивача. Апелянт зазначає, що на підтвердження порушення позивачем вимог трудового законодавства відповідачем у відповідності до статті 77 КАС України були надані належні та допустимі докази.

Представник відповідача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник позивача у судове засідання не з'явися, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що дає суду право провести апеляційний перегляд справи у його відсутність.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Державне підприємство "Шахта ім. М.С. Сургая" є юридичною особою.

Відповідачем відповідно до направлення на проведення інспекційного відвідування ДП "Шахта ім. М.С. Сургая" від 13.04.2018 № 208/04.3/15-14-12 було проведено перевірку позивача з 17.04.2018 по 25.04.2018 з питань дотримання законодавства про працю в частині нарахування та виплати заробітної плати, оформлення трудових відносин (а.с.9).

За результатами перевірки 25.04.2018 складено Акт інспекційного відвідування № ДЦ 199/552/АВ (а.с.10-17).

Відповідно до акту встановлено, що виплата заробітної плати працівникам здійснюється з порушенням ч.1 ст.115 КЗпП України та ст..24 Закону України «Про оплату праці», та не виконання пункту 7.28 Розділу 7 колективного договору. Директором не забезпечена виплата працівникам заробітної плати два рази на місяць , заробітна плата сплачується несвоєчасно, що значно погіршує права на оплату праці. Так плата виплачувалась: - за серпень 2017 року - 11.10.2017, 13.10.2017, 17.10.2017; - за вересень 2017 року - 11.10.2017, 23.10.2017, 23.10.2017, 30.10.2017; за жовтень 2017 року - 23.10.2017, 06.11.2017, 08.11.2017,08.12.2017, 11.12.2017; за листопад 2017 року - 08.12.2017, 11.12.2017, 18.12.2017, 27.12.2017, 10.01.2018; за грудень 2017 року - 29.01.2018, 16.02.2018, 23.02.2018; за січень 2018 року - 08.02.2018, 06.03.2018, 13.03.2018, 15.03.2018; за лютий 2018 року - 13.03.2018, 20.03.2018; за березень 2018 року - 15.03.2018, 16.04.2018. В порушення вимог ст. 116 КЗпП України при звільненні працівникам виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, не проводиться в день звільнення. При невиплаті належних звільненим працівникам коштів у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, підприємством не нараховано та не виплачено середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, чим порушено ст. 117 КЗпП України. В порушення вимог ч.5 ст.97 КЗпП України, ч. 3 ст. 15 Закону України «Про оплату праці», не проводиться виплата заробітної плати працівникам в першочерговому порядку. (а.с.15-16).

05 травня 2018 року відповідачем складено повідомлення № 04.3-13-6/4550-18 про розгляд справи про накладення штрафу на ДП "Шахта ім. М.С. Сургая", яким відповідно до пункту 7 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого Постановою КМУ від 17.07.2013 року № 509 запропоновано позивачу прийняти участь у розгляді справи про накладення штрафу, яке згідно повідомлення Укрпошти отримано позивачем 11.05.2018 (а.с.22-24).

Постановою про накладення штрафу уповноваженою посадовою особою від 14.05.2018 № ДЦ199/552/АВ/П/ІП-ФС на підставі виявлених порушень ч.5 ст. 97КЗпП України, ст. 15 Закону України "Про оплату праці" та на підставі абзацу 8 частини 2 ст. 265 КЗпП України, накладено на державне підприємство "Шахта ім. М.С.Сургая" штраф у розмірі 3723,00 грн.

Постановою про накладення штрафу уповноваженою посадовою особою від 14.05.2018 № ДЦ199/552/АВ/П/3Б-ФС на підставі виявлених порушень ч.1 ст.115 КЗпП України та ст.24 Закону України "Про оплату праці" та на підставі абзацу 3 частини 2 ст. 265 КЗпП України, накладено на державне підприємство "Шахта ім. М.С.Сургая" штраф у розмірі 11169,00 грн.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно зі статтею 259 Кодексу законів про працю України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім органів доходів і зборів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування.

Відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з питань праці (далі - Положення № 96), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Пунктом 7 Положення встановлено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Щодо порушення відповідачем порядок розгляду справи про накладення штрафу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Відповідно до абз. 8 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати.

Механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю, передбачених ч. 2 статті 265 Кодексу законів про працю України, визначено постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку №509.

Відповідно до п. 2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року № 509 штрафи накладаються Головою управління Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи можуть бути накладені на підставі:

- рішення суду про оформленім трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації;

- акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу;

- акта документальної виїзної перевірки ДФС, її територіального органу, в ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Відповідно до пунктів 3-7 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (далі - справа).

Справа розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд.

У разі надходження від суб'єкта господарювання або роботодавця, щодо якого порушено справу, обґрунтованого клопотання про відкладення її розгляду, строк розгляду справи може бути продовжений Головою Держпраці, його заступниками, але не більше ніж на 10 днів.

Про розгляд справи Держпраці та її територіальні органи письмово повідомляють суб'єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п'ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в Держпраці чи її територіальному органі, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Справа розглядається за участю представника суб'єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляд.

Суд зазначає, що позивач у позовній заяві фактично просив скасувати спірні постанови тільким з підстав порушення відповідачем визначеного Порядком № 509 строку повідомлення позивача про розгляд справи.

Матеріали справи свідчать, що повідомлення від 05.05.2018 року про розгляд справи про накладення штрафу на позивача 14.05.2018 об 11 год. 45 хв. було надіслано позивачу 08 травня 2018 року та отримано 11 травня 2018 року, що підтверджується даними офіційного веб-сайту "Укрпошта" (а.с.22-24).

Суд вважає помилковим посилання суду першої інстанції про отримання позивачем повідомлення 15.05.2018, оскільки зазначений судом конверт стосується надісланих позивачем до відповідача зауважень до акту перевірки, а не повідомлення відповідачем позивача про розгляд справи, що також підтверджується поясненнями позивача (а.с.25-26).

Стосовно посилання позивача на отримання повідомлення після робочого дня, а саме 15 год.35 хв. у п'ятницю 11.05.2018, що зумовило фактичне отримання та реєстрацію листа 14.05.2018, суд зазначає, що питання тривалості, складу, режиму і порядку обліку робочого часу регулюються Кодексом законів про працю України. Робочим часом вважається встановлений законом або на його підставі угодою сторін час, протягом якого працівники згідно з правилами внутрішнього трудового розпорядку повинні виконувати за трудовим договором свої трудові обов'язки. Час початку і закінчення щоденної роботи (зміни) передбачається правилами внутрішнього трудового розпорядку і графіками змінності у відповідності з законодавством. Суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів які б підтверджували отримання позивачем повідомлення не у робочій час.

Отже, повідомлення позивача засобами поштового зв'язку відбулось за три дні, тобто, з порушенням визначеного Порядком № 509 строку.

Разом з цим, судом першої інстанції надано неналежну оцінку здійснення відповідачем повідомлення позивача іншими засобами передбаченими п. 6 Порядку № 509.

Так, повідомлення від 05.05.2018 року про розгляд справи про накладення штрафу на позивача 14.05.2018 об 11 год. 45 хв. містить відмітку про направлення також і телефонограмою та прийняття його диспетчером гірничим ОСОБА_4 08.05.2018 (а.с.24). Запис у журналі реєстрації телефонограм відповідача, підтверджує направлення повідомлення телефонограмою на офіційний телефонний номер позивача та прийняття його вказаним диспетчером гірничим ОСОБА_4 (а.с.65-66).

Суд зазначає, що позивач цю обставину не заперечував. Це доводить, що телефонний номер на який було надіслано повідомлення, забезпечує зв'язок з адресатом.

Щодо посилання суду першої інстанції та позивача на відсутність в книзі телефонограм позивача запису особи, яка прийняла телефонограму, суд зазначає, що вказана копія записів книги містить лише два записи за 23.01.2009, 29.01.2009 та 13.02.2017 тобто, записи за 2009 рік та 2017 рік. За 2018 рік книга реєстрації телефонограм позивачем не надано.

Суд зазначає, що не реєстрація телефонограми та відсутність за внутрішнім положенням підприємства у особи яка її отримала повноважень його отримання не залежать від відправника та не може свідчити про неповідомлення позивача телефонограмою 08.05.2018.

Також, матеріали справи містять документальне підтвердження надіслання відповідачем 07.05.2018 цього повідомлення від 05.05.2018 і на офіційну електрону адресу позивача, яка зазначена як основний контакт в Єдиній системі електронних публічних закупівель ПроЗорро (ProZorro) (https://zakupki.prom.ua) та бланку позивача (а.с.64).

Таким чином, відповідачем було здійснені всі передбачені Порядком № 509 засоби повідомлення позивача про розгляд справи у строк визначений п.6 зазначеного Порядку.

Крім того, позивач був заздалегідь повідомлений про розгляд справи та відповідно до пункту 7 Порядку № 509 мав можливість надіслати обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду на інший термін, якщо вважав, що його присутність на цьому засіданні та надані ним докази спростовують встановлені відповідачем порушення трудового законодавства, проте, таким правом не скористався.

Отже, наведене вище свідчить про дотримання відповідачем законодавчо встановленого порядку розгляду справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю, а саме, оскаржувані постанови винесені за результатами розгляду справи про накладення штрафу, штраф на позивача накладений на підставі акта перевірки.

Стосовно суті виявлених в ході перевірки порушень та наявності підстав для накладення на позивача штрафу апеляційний суд зазначає наступне.

Як вже було зазначено, актом інспекційного відвідування № ДЦ 199/552/АВ від 25.04.2018 встановлено, що виплата заробітної плати працівникам здійснюється з порушенням ч.1 ст.115 КЗпП України та ст..24 Закону України «Про оплату праці», та не виконання пункту 7.28 Розділу 7 колективного договору. Директором не забезпечена виплата працівникам заробітної плати два рази на місяць , заробітна плата сплачується несвоєчасно, що значно погіршує права на оплату праці. Так плата виплачувалась: - за серпень 2017 року - 11.10.2017, 13.10.2017, 17.10.2017; - за вересень 2017 року - 11.10.2017, 23.10.2017, 23.10.2017, 30.10.2017; за жовтень 2017 року - 23.10.2017, 06.11.2017, 08.11.2017,08.12.2017, 11.12.2017; за листопад 2017 року - 08.12.2017, 11.12.2017, 18.12.2017, 27.12.2017, 10.01.2018; за грудень 2017 року - 29.01.2018, 16.02.2018, 23.02.2018; за січень 2018 року - 08.02.2018, 06.03.2018, 13.03.2018, 15.03.2018; за лютий 2018 року - 13.03.2018, 20.03.2018; за березень 2018 року - 15.03.2018, 16.04.2018. В порушення вимог ст. 116 КЗпП України при звільненні працівникам виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, не проводиться в день звільнення. При невиплаті належних звільненим працівникам коштів у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, підприємством не нараховано та не виплачено середній заробіток за весь час затримки по днь фактичного розрахунку, чим порушено ст. 117 КЗпП України. В порушення вимог ч.5 ст.97 КЗпП України, ч. 3 ст. 15 Закону України «Про оплату праці», не проводиться виплата заробітної плати працівникам в першочерговому порядку (а.с.10-17).

Згідно статті 15 Закону України "Про оплату праці", оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов'язань щодо оплати праці.

Зазначені вимоги закріпленні також КЗпП України.

Так, відповідно до ч.5 ст. 97 КЗпП України, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці.

Згідно абз. 3 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати.

Отже, вимогами законодавства визначений обов'язок роботодавця в першочерговому порядку здійснювати оплату праці працівникам, до виконання інших платежів, за порушення якого роботодавець несе відповідальність у вигляді штрафу у розмірі мінімальної заробітної плати.

Згідно з вимогами ст.24 Закону України "Про оплату праці", заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Зазначені вимоги закріпленні також КЗпП України.

Так, відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно абз. 8 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

Отже, вимогами законодавства визначений обов'язок роботодавця, зокрема, виплачувати заробітну плату не рідше двох разів на місяць, за порушення якого роботодавець несе відповідальність відповідальність у вигляді штрафу у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати.

Матеріали справи свідчать, що позивач жодним чином не спростовує у позовній заяві визначені відповідачем в акті порушення вимог законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В матеріалах справи також відсутні будь-які докази, які б спростовували висновки акту щодо вчинення позивачем порушень вимог трудового законодавства.

Відповідно до п. 8 Порядку № 509, За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Постановою про накладення штрафу уповноваженою посадовою особою від 14.05.2018 № ДЦ199/552/АВ/П/ІП-ФС на підставі виявлених порушень ч.5 ст. 97 КЗпП України, ст. 15 Закону України "Про оплату праці" та на підставі абзацу 8 частини 2 ст. 265 КЗпП України, накладено на державне підприємство "Шахта ім. М.С.Сургая" штраф у розмірі 3723,00 грн.

Постановою про накладення штрафу уповноваженою посадовою особою від 14.05.2018 № ДЦ199/552/АВ/П/3Б-ФС на підставі виявлених порушень ч.1 ст.115 КЗпП України та ст.24 Закону України "Про оплату праці" та на підставі абзацу 3 частини 2 ст. 265 КЗпП України, накладено на державне підприємство "Шахта ім. М.С.Сургая" штраф у розмірі 11169,00 грн.

Таким чином, суд апеляційної інстанції з урахуванням у своїй сукупності всіх обставин, наявних доказів в їх підтвердження та доводів апеляційної скарги, дійшов до висновку про обґрунтованість прийнятих відповідачем рішень у вигляді постанов про накладення штрафу №ДЦ199/552/АВ/П/ІП-ФС від 14.05.2018 року, № ДЦ199/552/АВ/П/3Б-ФС від 14.05.2018 року на загальну суму 14892,00 грн.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням того, що рішення суду першої інстанції прийнято із неправильним застосуванням норм матеріального права, суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, та те, шо висновки суду не відповідають обставинам справи, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

Також суд зазначає, що відповідно до норм ч. ч. 1, 3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Таким чином, відповідно до змісту наведених вище положень ст. 139 КАС України, не підлягає відшкодуванню сплачений відповідачем судовий збір за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. 308, 310, 312, 315, 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 серпня 2018 р. у справі № 805/4176/18-а задовольнити.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 серпня 2018 р. у справі № 805/4176/18-а скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів після складення повного тексту в порядку, визначеному ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 05 лютого 2019 року.

Суддя-доповідач: Е.Г.Казначеєв

Судді: Л.В. Ястребова

І.Д. Компанієць