Справа № 320/15/19
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2019-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2019 року м.Київ № 320/15/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головенко О.Д., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області та просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення від 02.10.2018 № 7 про відмову в призначенні пенсії відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

зобов'язати зарахувати до пільгового стажу за п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 24.03.1987 по 22.04.1987, з 01.08.1987 по 14.12.1987, з 15.02.1990 по 09.11.1994, з 10.11.1994 по 02.12.1997 та призначити пенсію за віком на пільгових умовах з 01.09.2018 - дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що звернувся до Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», однак рішенням пенсійного органу йому було відмовлено у зв'язку з тим, що надані позивачем довідки на підтвердження періодів роботи видані на території, де органи державної влади не здійснюють своїх повноважень.

На думку позивача, зазначена відмова є протиправною та такою, що порушує його права та законні інтереси.

На день розгляду справи від відповідача заяв, клопотань чи відзиву на позовну заяву не надходило.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.01.2019 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у порядку письмового провадження).

Пунктом 2 ч. 1 ст. 263 КАС України визначено, що суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оглянувши письмові докази, які були надані, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, 28.09.2018 звернувся до Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», додавши документи, які підтверджують стаж роботи з особливо важкими умовами праці за Списком № 1, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 24.06.2016.

Рішенням № 7 від 02.10.2018 Ірпінське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області відмовило у призначенні пільгової пенсії у зв'язку з тим, що надані позивачем довідки про роботу у відокремленому підрозділі «Шахта прогрес» ДП «Торезантрацит» та довідки з архіву ДП «Торезантрацит» були видані у м. Торез (Чистякове) Донецької області, яке знаходиться на території, де органи державної влади України не здійснюють свої повноваження відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2015 № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення».

Не погоджуючись з такою відмовою позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законами України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788) та «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058).

Статтею 1 Закону № 1788 передбачено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Пунктом «а» ч. 1 ст. 13 Закону № 1788 встановлено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Статтею 14 Закону № 1788 визначено особливості пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних і відкритих гірничих роботах та в металургії.

Так, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

Із записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 вбачається, що позивач з 24.03.1987 по 02.12.1997 працював у відокремленому підрозділі «Шахта Прогрес» ДП «Торезантрацит» з повним робочим днем під землею у періоди:

з 24.03.1987 по 22.04.1987 - на посаді підземного електрослюсаря 3 розряду;

з 30.07.1987 по 14.12.1987 - на посаді підземного електрослюсаря 3 розряду;

з 12.02.1990 по 02.12.1997 - на посаді прохідника підземного.

Довідкою від 31.12.2015 № 06-01.2400, виданою відокремленим підрозділом «Шахта Прогрес» ДП «Торезантрацит» підтверджується, що позивач у періоди роботи з 24.03.1987 по 22.04.1987 та з 01.08.1987 по 14.12.1987 працював у відокремленому підрозділі «Шахта Прогрес» ДП «Торезантрацит» з повним робочим днем під землею на посаді електрослюсаря підземного.

Відповідно до довідки від 31.12.2015 № 06-01.2403, виданої відокремленим підрозділом «Шахта Прогрес» ДП «Торезантрацит», ОСОБА_1 у періоди з 15.02.1990 по 09.11.1994 та з 10.11.1994 по 02.12.1997 працював у відокремленому підрозділі «Шахта Прогрес» ДП «Торезантрацит» з повним робочим днем під землею на посадах прохідника підземного та гірноробочого очисного забою відповідно.

На підтвердження наявності стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах позивач надав до пенсійного органу такі документи: трудову книжку серії НОМЕР_2, довідки від 31.12.2015 № 06-01.2400 та № 06-01.2403.

Згідно п. 1 ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 639 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637), відповідно до п.п. 1, 2 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383), п. 3 якого передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 383.

У рішенні № 7 від 02.10.2018 відповідач посилається на те, що надані позивачем при зверненні до пенсійного органу документи не можуть бути визнані належною підставою для підтвердження стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах.

Проте із вказаним доводами відповідача суд погодитись не може, з огляду на те, що у трудовій книжці позивача, яка відповідно до вимог чинного законодавства України є основним документом, що підтверджує стаж роботи особи, наявна інформація щодо безпосередньої постійної зайнятості у роботі зі шкідливими умовами праці, що є обов'язковою умовою при призначенні пенсії на пільгових умовах.

Оскільки позивач подав до пенсійного органу, крім інших документів, трудову книжку для вирахування трудового стажу, відповідач повинен був взяти до уваги саме цей документ, і, лише за відсутності трудової книжки, для підтвердження стажу, брати до уваги інші документи, які б могли свідчити про наявність такого стажу.

Щодо тверджень відповідача про те, що довідки, надані позивачем не можуть прийматись до уваги, оскільки видані підприємствами, які знаходяться на територіях не підконтрольних українській владі, суд зазначає наступне.

Дійсно, постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 595 затверджено Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, особам, які переміщені на контрольовану територію та взяті на облік відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509, пенсії та інші соціальні виплати з бюджетів усіх рівнів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування виплачуються за заявами таких осіб до органів (установ), які здійснюють такі виплати протягом усього строку дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. При цьому, усі документи, видані на непідконтрольній Україні території, починаючи з 01.12.2014, вважаються недійсними. А отже, усі свідоцтва, довідки та інші документи, видані такими органами на території України вважаються недійсними та не мають юридичної сили. Якщо особа стала на облік як внутрішньо переміщена особа, то вона звертається у відповідну структуру за місцем реєстрації як внутрішньо переміщена особа.

Загальновідомою є та обставина, що усі органи, організації, установи державної форми власності, в тому числі і органи Пенсійного фонду України, були евакуйовані з території проведення АТО ще наприкінці 2014 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 595 на підконтрольну Українській державі територію і продовжили свою роботу за місцем евакуації. Відповідно, органи державної влади України, включно із Пенсійним фондом України, не мають права здійснювати листування, робити запити та будь-яким іншим способом взаємодіяти із представниками самопроголошених «республік», а тому Пенсійний фонд України не має правової підстави для використання наданої представниками таких підприємств інформації.

Законами України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII (далі - Закон № 1207) та «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій і Луганській областях» від 18.01.2018 № 2268-VIIІ (далі - Закон № 2268) визначено порядок регулювання правочинів та реалізації прав суб'єктів, названих Законів, з урахуванням необхідних змін на тимчасово окуповані території України у Донецькій та Луганській областях.

Так, ч. 1 ст. 9 Закону № 1207 передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції України та Законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. При цьому, згідно ч. 2 ст. 9 цього Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Відповідно ч. 3 ст. 9 Закону № 1207 будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч. 2 цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

В силу наведеного, довідки, видані підприємствами, які на даний час знаходяться на окупованій території Донецької області, лише опосередковано доводять наявність необхідного трудового стажу, та мають надаватися виключно у разі відсутності записів у трудовій книжці. При цьому вказані довідки, в силу ч. 3 ст. 9 Закону № 1207 не є документами, виданими державними органами та органами місцевого самоврядування Донецької області.

Статтею 1 Закону № 1058 визначено, що страховий стаж-період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфіковано обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з ч. 4 ст. 24 Закону № 1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків передбачених цим Законом.

З урахуванням наведених положень чинного законодавства та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що періоди роботи позивача з 24.03.1987 по 22.04.1987, з 01.08.1987 по 14.12.1987, з 15.02.1990 по 09.11.1994, з 10.11.1994 по 02.12.1997 у відокремленому підрозділі «Шахта Прогрес» ДП «Торезантрацит» з повним робочим днем під землею безпідставно не зараховані відповідачем до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах як працівнику, зайнятому повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України і за результатами атестації робочих місць, відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058 пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

З огляду на вищенаведене суд вважає, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення від 02.10.2018 № 7 про відмову в призначенні пенсії відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зобов'язання зарахувати до пільгового стажу за п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 24.03.1987 по 22.04.1987, з 01.08.1987 по 14.12.1987, з 15.02.1990 по 09.11.1994, з 10.11.1994 по 02.12.1997 та призначити пенсію за віком на пільгових умовах з 01.09.2018 - дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами. 1, 4 ст. 73 КАС України регламентовано, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Крім того, відповідач будь-якого відзиву на позовну заяву або заперечення до суду не направив, у зв'язку з чим суд вважає за можливе вказати на ч. 4 ст. 159 КАС України, а саме згідно з даною нормою, неподання суб'єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

За наведених обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивачем при поданні даного адміністративного позову було сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн. (квитанція № 181 від 18.12.2018), суд вважає за необхідне стягнути дану суму на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 90,139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області () від 02.10.2018 № 7 про відмову ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в призначенні пенсії відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов'язати Ірпінське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області () зарахувати до пільгового стажу за п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 24.03.1987 по 22.04.1987, з 01.08.1987 по 14.12.1987, з 15.02.1990 по 09.11.1994, з 10.11.1994 по 02.12.1997 та призначити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) пенсію за віком на пільгових умовах з 01.09.2018 - дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири грн. 80 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області ().

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Головенко О.Д.