Справа № 420/6297/18
Суддя: Корой С. М.
Дата ухвалення: 2019-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6297/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Корой С.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

04.12.2018 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладання штрафу ВП № 55718454 від 16.11.2018 року.

Ухвалою суду від 10 грудня 2018 року позов залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків позову.

Позивач усунув недоліки визначені ухвалою суду.

Ухвалою суду від 28.01.2019 року відкрито провадження по справі.

Справа розглядається суддею одноособово з особливостями провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Ухвалою суду від 28 січня 2019 року встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву до 31.01.2019 року та зазначено, що неподання суб'єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Призначено справу до судового розгляду на 01.02.2019 року.

Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області вимоги ухвали суду від 28 січня 2019 року не виконано, відзив на позовну заяву до суду не надано, про причини неподання відзиву суд не повідомлено.

Відповідно до ч. 4 ст. 150 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб'єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

У судове засідання 01.02.2019 року представник відповідача не прибув, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином та завчасно, що підтверджується наявним в матеріалах справи звітом про доставлення електронного листа із копією ухвали суду та судової повістки направлених на офіційну електронну пошту відповідача.

Враховуючи зазначене, суд кваліфікує таку бездіяльність відповідача як визнання позову.

Представник позивача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином та завчасно.

Згідно із ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи наведене, у зв'язку із неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце судового розгляду, а також за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі письмовими доказами.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 23.11.2018 року на адресу Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області надійшла постанова про накладення штрафу ВП № 55718454, винесена 16.11.2018 р. старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Цинєвим Віталієм Олександровичем при виконанні виконавчого листа, виданого згідно рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.04.2017 року по справі № 495/2273/17, яким зобов'язано Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області повернути ОСОБА_2 безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 294 500 грн. шляхом їх перерахунку на рахунок ФОП «ОСОБА_3.» НОМЕР_2 АТ «Ощадбанк» (код банку 328845) із депозитного рахунку НОМЕР_1: Одержувач платежу - Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби, код ЄДРПО - 34890175, МФО 820172, БАНК: ДКС України м. Київ.

Позивач вказує на те, що вищезазначену оскаржувану постанову про накладення штрафу державний виконавець виніс з тих підстав, що станом на 16.11.2018 боржником рішення суду протягом строку встановленого та зазначеного державним виконавцем у постанові про накладення штрафу від 25.10.2018 не виконано, у відповідності до ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» позивач щодо виконання рішення суду, не повідомляв, згідно заяви стягувана боржник вимоги виконавчого документа не виконав, у зв'язку з чим у відповідності до вимог ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» необхідно накласти на боржника штраф у розмірі 10200 грн.

З вищевикладеними обставинами позивач не погоджується у повному обсязі та вважає дії державного виконавця щодо винесення оскаржуваної постанови неправомірними, оскільки позивачем частково рішення суду виконано самостійно до відкриття виконавчого провадження, а саме: 12.12.2017 року, на виконання даного рішення, яке вступило в силу 14.11.2017 року, Відділом було повернуто грошові кошти, що залишалися на депозитному рахунку Відділу, в сумі 165830,87 грн. ОСОБА_2 на рахунок ФОП «ОСОБА_3.», згідно платіжного доручення № 4982 від 14.12.2017 року, про шо зазначалося в листі від 11.10.2018 року, який був направлений на адресу відповідача.

З огляду на вищевикладене, залишок боргу по ВП № 55718454, яке перебуває у Відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, станом на сьогоднішній день складає 128 669,13 грн. про що не зазначено в оскаржуваній постанові.

Також, позивач вказує на те, що Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області не може повернути грошові кошти ОСОБА_2 із депозитного рахунку НОМЕР_1, як це зазначено в рішенні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.04.2017 року по справі № 495/2273/17 з поважних причин, у зв'язку із забороною використовувати стягнуті з боржників грошові суми, шо підлягають виплаті стягувачам на цілі, не передбачені ст. 47 «Про виконавче провадження», а також звертати на них стягнення для виплати іншим особам, які не є стягувачами за виконавчими документами, під час примусового виконання яких такі суми стягнуто.

Проаналізувавши положення чинного законодавства України, що регулює спірні правовідносини, враховуючи обставини справи, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд зробив висновки щодо відмови у задоволенні позову повністю з таких підстав.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 2 червня 2016 року (надалі - Закон № 1404-VIII).

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов'язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об'єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно з п.п. 1-1-1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, серед іншого виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; судові накази.

Частиною 1 статті 5 цього Закону встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, крім певних випадків.

Матеріалами справи підтверджено, що 25.10.2018 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Носенком Сергієм Борисовичем при виконанні виконавчого листа, виданого згідно рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.04.2017 року по справі № 495/2273/17, яким зобов'язано Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області повернути ОСОБА_2 безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 294 500 грн. шляхом їх перерахунку на рахунок ФОП «ОСОБА_3.» НОМЕР_2 АТ «Ощадбанк» (код банку 328845) із депозитного рахунку НОМЕР_1: Одержувач платежу - Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби, код ЄДРПО - 34890175, МФО 820172, банк: ДКС України м. Київ винесено постанову про накладення штрафу від 25.10.2018 року ВП №55718454 (а.с. 11).

Згідно вказаної постанови державним виконавцем встановлено, що боржником рішення суду не виконано без поважних причин. Боржником надано пояснення про причини невиконання рішення суду, які не є поважними.

Відтак, державним виконавцем постановою про накладення штрафу від 25.10.2018 року ВП №55718454 за невиконання у повному обсязі рішення суду накладено на боржника штраф на користь держави у розмірі 5100 грн. Також, боржника зобов'язано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

23.11.2018 року на адресу Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області надійшла постанова про накладення штрафу ВП № 55718454, винесена 16.11.2018 р. старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Цинєвим Віталієм Олександровичем при виконанні виконавчого листа, виданого згідно рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.04.2017 року по справі № 495/2273/17, яким зобов'язано Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області повернути ОСОБА_2 безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 294 500 грн. шляхом їх перерахунку на рахунок ФОП «ОСОБА_3.» НОМЕР_2 АТ «Ощадбанк» (код банку 328845) із депозитного рахунку НОМЕР_1: Одержувач платежу - Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби, код ЄДРПО - 34890175, МФО 820172, банк: ДКС України м. Київ.

Вищезазначена оскаржувана постанова про накладення штрафу державним виконавцем винесена з тих підстав, що станом на 16.11.2018 боржником рішення суду протягом строку встановленого та зазначеного державним виконавцем у постанові про накладення штрафу від 25.10.2018 не виконано, у відповідності до ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» позивач щодо виконання рішення суду, не повідомляв, згідно заяви стягувана боржник вимоги виконавчого документа не виконав, у зв'язку з чим у відповідності до вимог ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» накладено на боржника штраф у розмірі 10200 грн. (а.с. 13).

Оцінюючи дії відповідача в межах заявлених позовних вимог та доводів позивача, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги, враховуючи приписи Закону України «Про виконавче провадження», суд дійшов висновку, що відповідач діяв у порядку, спосіб та в межах повноважень, встановлених Законом України «Про виконавче провадження».

Стосовно доводів представника позивача щодо виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження та на підставі якого видано виконавчий лист, за яким відкрито виконавче провадження, суд зазначає, що такі аргументи належать відхиленню, з огляду на таке.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач вважає виконанням рішення у справі повернення грошових коштів, що залишалися на депозитному рахунку Відділу, в сумі 165830,87 грн. ОСОБА_2 на рахунок ФОП «ОСОБА_3.», згідно платіжного доручення № 4982 від 14.12.2017 року, про шо зазначалося в листі від 11.10.2018 року, який був направлений на адресу відповідача.

Разом з тим, суд зазначає, що позивачем не заперечується наявність боргу по ВП № 55718454, яке перебуває у Відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, який складає 128 669,13 грн.

Суд зазначає, що в межах розгляду даної справи, суд перевіряє чи діяв державний виконавець при винесенні постанови про накладання штрафу ВП № 55718454 від 16.11.2018 року на підставі, у спосіб та у межах повноважень, наданих Законом України «Про виконавче провадження».

Щодо доводів позивача про поважність причин невиконання рішення суду, які були зазначені в листі від 11.10.2018 року, який був направлений на адресу відповідача суд вказує на те, що вказаним обставинам відповідач надав оцінку в постанові про накладення штрафу від 25.10.2018 року та вказані в листі позивача обставини були визнані не поважними.

Разом з тим, суд зазначає, що позивачем не надано доказів до суду щодо повідомлення відповідача про виконання рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області після 25.10.2018 року, тобто після накладення штрафу у розмірі 5100 грн. та встановлення постановою про накладення штрафу від 25.10.2018 року ВП №55718454 за невиконання у повному обсязі рішення суду нового терміну для виконання рішення суду.

В свою чергу, позивачем в цій справі не оскаржуються дії та рішення відповідача щодо прийняття постанови про накладення штрафу від 25.10.2018 року ВП №55718454.

Аналізуючи приписи Закону України «Про виконавче провадження», та встановлені і з'ясовані судом обставини у справі, суд дійшов висновку, що дії державного виконавця щодо винесення оскаржуваної постанови про накладання штрафу ВП № 55718454 від 16.11.2018 року були вчинені відповідно до вимог вказаного Закону.

Тому, відсутні правові підстави для визнання протиправним та скасування оскаржуваної постанов, а отже, позовні вимоги не належать задоволенню в повному обсязі.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Таким чином, суд дійшов висновку, що доводи позивача викладені в позовній заяві є не обґрунтованими, а відповідно такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 287, 295, КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволені адміністративного позову Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладання штрафу ВП № 55718454 від 16.11.2018 року- відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П'ятого апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Корой С.М.

.