Справа № 510/1569/16-а
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2019-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2019 р.м.ОдесаСправа № 510/1569/16-а

Категорія: 5.2 Головуючий в 1 інстанції: Сорокін К.В.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

доповідача, судді: Димерлія О.О.

суддів: Кравченка К.В., Єщенка О.В.

за участю секретаря: Сінчі А.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС на постанову Ренійського районного суду Одеської області від 24 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці ДФС, третя особа яка не заявляє вимог на предмет спору на стороні відповідача - головний державний інспектор шостого відділу аналітично - пошукової роботи управління боротьби з митними правопорушеннями Одеської митниці ДФС Агєєв Юрій Вікторович, про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил, -

УСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом та просив визнати протиправним та скасувати:

- постанову у справі про порушення митних правил № 0558/50000/16 від 07.09.2016 р., згідно якої його було визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст.. 485 Митного кодексу України, та накладено штраф у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 845 663 грн 91 коп.

В обґрунтування позову зазначено, що оскільки позивач є громадянином Румунії, тобто не є нерезидентом України, а інформація яка відображена в протоколі щодо того, що він є громадянином України є неправдива, яка не підкріплена жодними доказами.

Також позивач стверджує, що він не був присутній при розгляді справи, про що свідчить відсутність його підпису в оскарженій постанові.

За наслідками розгляду зазначеної справи Ренійським районним судом Одеської області 24 березня 2017 року прийнято рішення про задоволення позовних вимог.

Визнано протиправною та скасовано постанову про порушення митних правил № 0558/50000/16 від 07.09.2016 р., провадження по справі про адміністративне правопорушення закрито.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що адміністративний протокол про порушення митних правил від 21.04.2016 р. було складено з порушенням вимог ст. 494 Митного кодексу України, а розгляд справи про порушення позивачем митних правил 07.09.2016 р. розглядалась у відсутності позивача, даних про належне сповіщення позивача про час та дату розгляду справи представником відповідача суду не надано.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції Одеська митниця ДФС звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального права, з неповним з'ясуванням обставин справи, та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що, згідно паспорта громадянина України та власноручно написаному поясненні від 07.03.2017 року, позивач підтвердив проживання та реєстрацією за вказаною адресою, тому являється резидентом, зокрема і в розумінні п.п. «в» п. 50 ч. 1 ст. 4 МК України.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що зазначена апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Перевіряючи повноту з'ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 21 квітня 2016 р. в пункт пропуску «Рені-Джюрджюлешти (авто)» митного поста «Ізмаїл» Одеської митниці ДФС прибув легковий автомобіль марки «NISSAN PATHFINDER», болгарської реєстрації, д/н НОМЕР_1, який прямував з Румунії (м. Браїла) до України (м. Рені) під керуванням громадянина України ОСОБА_1, який надав для митного оформлення паспорт громадянина Румунії НОМЕР_3, виданий 30.09.2015, орган, що видав - BRAILA, та заявив зазначений автомобіль у режим «тимчасового ввезення».

В ході здійснення митного контролю та оформлення вищевказаного автомобіля було встановлено, що громадянин ОСОБА_1 є громадянином України, має закордонний паспорт громадянина України НОМЕР_2, виданий 11.08.2008р., орган, що видав - 5142, та проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до п.1 ст.2 Закону України №2235-111 «Про громадянство України» від 1 8.01.2001, якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Якщо іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Згідно; зі сі. 18 Закону України «Про громадянство України» громадянин України, який відповідно до чинного законодавства України є таким, що постійно проживає за кордоном,може вийти з громадянства України за його клопотанням. Датою припинення громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата видання відповідного Указу Президента України.

Відповідно до ст. 19 вказаного Закону громадянин України, який подав заяву про вихід з громадянства України або щодо якого оформляється втрата громадянства, до видання Указу Президента України про припинення громадянства України користується всіма правами і несе всі обов'язки громадянина України.

Згідно з положеннями Закону України від 21.01.1994 № 3857-ХІІ „ Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", п.5.3 Порядку розгляду в дипломатичних представництвах або консульських установах України за кордоном клопотань громадян України,- які виїхали за її межі тимчасово, про залишення на постійне проживання за кордоном, затвердженого наказом Міністерства закордонних справ України від 22.11.1999 № 201, документом, що підтверджує постійне проживання громадянина України за кордоном, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон зі штампом „Постійне проживання" або таким написом (з відміткою про дату внесення та із зазначенням посади і прізвища особи, яка його внесла), який скріплюється підписом посадової особи та печаткою відповідного територіального підрозділу Міністерства закордонних справ України або дипломатичного представництва чи консульської установи України за кордоном.

Таким чином, станом на 21.04.2016 громадянин ОСОБА_1 був громадянином України та мав постійне місце проживання на території України, отже мав статус громадянина-резидента.

Зазначене підтверджується також зібраними у справі доказами, а саме листом Адресно-довідкового бюро Головного Управління ДМС України в Одеській області від 12.05.2016 №1402-1, листом Головного Управління ДМС України в Одеській області від 29.07.2016 №4/5-9645.

Так, відповідно до листа Головного Управління ДМС України в Одеській області від 29.07.2016 №4/5-9645, згідно обліків відділу адресно-довідкової роботи управління з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ГУ ДМС України в Одеській області, встановлено, що громадянин ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець м. Рені, Одеської області, з 14.05.2004 значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1, по паспорту громадянина України НОМЕР_4, виданому 14.05.2004 року Ренійським РВ УМВС України в Одеській області, на підставі свідоцтва про народження по досягненню віку.

Таким чином, станом на 21.04.2016 громадянин ОСОБА_1 мав постійне місце проживання в Україні, у зв'язку з чим він мав статус резидента (в розумінні вимог Митного кодексу України) та відповідні права та обов'язки щодо порядку проходження митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів, передбаченого Митним кодексом України.

Відповідно до ч.З СТ.380 Митного кодексу України від ( в редакції яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) тимчасове ввезення громадянами-резидентами транспортних засобів особистого користування, що класифікується за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно УКТ ЗЕД та причепів до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД дозволяється на строк до одного року під письмове зобов'язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Отже, маючи статус громадянина-резидента, громадянин України ОСОБА_1, при ввезенні на митну територію України автомобілю «NISSAN PATHFINDER»; д/тг НОМЕР_1, болгарської реєстрації, заявив митному органу України, що він є громадянином Румунії та нерезидентом, чим вчинив протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

Згідно з розрахунком платежів відповідно до службової записки м/п «Ізмаїл» Одеської митниці ДФС від 29.06.2016 №2426/15-70-68 у разі ввезення зазначеного транспортного засобу «NISSAN PATHFINDER», д/н НОМЕР_1, країна реєстрації Болгарія, на митну територію України громадянином-резидентом підлягають сплаті митні платежі у розмірі 281 887 грн 97 коп.

Статтею 485 МК України передбачено адміністративну відповідальність у випадку заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

Беручи до уваги вказане, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 485 МК України при переміщенні на митну територію України транспортного засобу особистого користування марки «NISSAN PATHFINDER», д/н НОМЕР_1, країна реєстрації - Болгарія, з вчиненням протиправних дій, які призвели до звільнення від сплати митних платежів, а саме 21.04.2016, тобто після перетину митного кордону та закінчення митного контролю та митного оформлення.

Також апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що справа була розглянута з порушенням вимог ст. 526 Митного кодексу України, оскільки протокол про порушення митних правил №05-58/50000/16 від 21.04.2016 складався у присутності ОСОБА_1, примірник якого йому вручено під час складання протоколу, що підтверджується його підписом про одержання примірнику протоколу. Бланк протоколу про порушення митних правил, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 31.05.12 №652. містить роз'яснення прав особи, передбачені ч.4, ч. 5 ст.494. ст. 498 Митного кодексу України, а також користуватися іншими правами, наданими їм законом, змісту сі. 268 КУпАП, ст.63 Конституції України.

Відповідно до протоколу розгляд справи було призначено попередньо на 07.06.2016, що вказано в протоколі, примірник якого він отримав та власноручно підписав його. Протягом здійснення провадження у справі, у зв'язку з проведенням митницею перевірки, розгляд справи було перенесено, що підтверджується листами Одеської митниці ДФС (вих. №5120/10/15-70-20-07 від 06.06.2016, вих. №6222/10/15- 70-20-07 від 12.07.2016 та вих. №72.63 10 15-70-20-07).

Однак, в період з Дати складання протоколу про порушення митних правил №0558 50000/16 до її розгляду, від ОСОБА_1, якому було відомо про наявність вказаного протоколу, не надходило жодних заяв (листів, клопотань тощо), телефонних дзвінків до Одеської митниці ДФС. які б свідчили про його бажання бути присутнім при розгляді справи, або про надання будь-яких доказів, заперечень щодо відсутності його вини у даному правопорушенні.

Крім того, наявність підпису громадянина ОСОБА_1 на зворотному боці постанови із зазначенням свого прізвища «ОСОБА_1» та дати « 07.09.2016» свідчить про отримання ним вказаної постанови особисто.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що при наявності паспортів двох держав України та Румунії, громадянин України (резидент) ОСОБА_1 свідомо подав саме паспорт громадянина Румунії як підставу для тимчасового ввезення автомобіля без сплати митних платежів. Саме на ухилення від сплати обов'язкових митних платежів були спрямовані дії позивача, а тому є необґрунтованим висновки суду першої інстанції про відсутність у діях позивача умислу на вчинення правопорушення, склад якого передбачений ст. 485 МК України.

Натомість, апеляційний суд вважає на необхідне вийти за межі доводів апеляційної скарги відповідача, зазначивши наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається зі змісту рішення суду першої інстанцій штрафна санкція, яка застосована до позивача спірною у даній справі постановою обрахована, виходячи із суми несплачених ним митних платежів за автомобіль, що ним використовувався.

Разом з тим суду першої інстанції необхідно було ретельно перевірити нормативний підхід та правильність арифметичного розрахунку застосованої до позивача штрафної санкції, яка передбачена спірною у даній справі постановою.

Як слідує з матеріалів справи та вказано у спірній постанові такий розмір митних платежів визначений на підставі службової записки м/п "Ізмаїл" Одеської митниці ДФС №2426/15-70-68 від 29.06.2016 року , а саме у розмірі 281 887 грн 97 коп.

Відповідно до п.27 ст.4 МК України митні платежі складаються мита, акцизного податку із ввезених на митну територію України підакцизних товарів (продукції) та податку на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів (продукції).

Згідно Закону України «Про митний тариф України» розмір ввізного мита визначається за встановленими цим законом ставками в процентному відношенні від митної вартості.

Ставки акцизного податку визначені статтею 215 Податкового кодексу України залежно від об'єму двигуна автомобіля.

Базою оподаткування податком на додану вартість згідно ст.188 ПК України буде договірна вартість товару з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.

Згідно п.189.3 ст.198 ПК України ціна продажу вживаного транспортного засобу визначається: для осіб, не зареєстрованих як платники податку, виходячи з ціни, зазначеної у договорі купівлі-продажу, але не нижче оціночної вартості такого засобу, розрахованої суб'єктом оціночної діяльності, уповноваженим здійснювати оцінку відповідно до закону; для платників податку виходячи з договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін. (п.189.3)

Слід зазначити, що окрім ввізного мита, акцизного податку та ПДВ, в період виникнення спірних відносин при ввезені на територію України легкових автомобілів додатково сплачувались ще податок за утилізацію знятих з експлуатації транспортних засобів та спец мито, які згідно Службової записки №№2426/15-70-68 від 29.06.2016 року не враховані при визначені суми митних платежів.

Згідно ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу. Визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України у митних режимах, відмінних від митного режиму імпорту, здійснюється згідно з положеннями статей 65, 66 цього Кодексу.

Оскільки вищевказаний автомобіль ввозився на територію України у режимі, відмінному від митного режиму імпорту, то визначення митної вартості повинно було здійснюватися відповідно до положень ст.65, ст.66 МК України.

Частиною 1 ст.65 МК України визначено, що митною вартістю товарів, що ввозяться в Україну відповідно до митних режимів, відмінних від режиму імпорту, є ціна товару, зазначена у рахунку-фактурі чи рахунку-проформі. Визначення митної вартості товарів, що ввозяться на митну територію України та поміщуються в митні режими, відмінні від режиму імпорту (крім митного режиму транзиту) зі справлянням митних платежів, здійснюється відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Глава 9 МК України встановлює наступні методи визначення митної вартості:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, які затверджені наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 року №1118 (у редакції наказу Державної митної служби України від 17.03.2008 року №229), вартість транспортного засобу визначається згідно з документами про право власності на цій транспортний засіб, а у разі відсутності такої інформації - згідно з висновком відділу митного органу, у зоні діяльності якої розташовано пункт пропуску через державний кордон України, через який переміщується транспортний засіб.

Такий порядок визначення вартості транспортного засобу застосовується при його ввезенні на територію України у режимі імпорту, тобто при добровільному декларування цього транспортного засобу.

У даному випадку добровільне декларування позивачем автомобіля "NISSAN PATHFINDER", д/н СС 0084АН в режимі імпорту відсутнє, а визначення вартості здійснювалось в процедурі розгляду справи про порушення митних правил, проведення якої регламентовано розділом ХІХ Митного Кодексу України.

Апеляційний суд зазначає, що одним із доказів у справі про порушення митних правил згідно п.4 ч.1 ст.495 МК України може бути висновок експерта, а службова записка посадової особи митного органу не вважається доказом у справі про порушення митних правил.

Відповідно до ст.508 МК України однією із процесуальних дій у справі про порушення митних правил є експертиза, яка в свою чергу відповідно до вимог ст.515 та ст.516 МК України призначається на підставі постанови посадової особи митного органу, у провадження якої знаходиться справа про порушення митних правил, якщо для з'ясування питань, що виникають у справі про порушення митних правил, виникла потреба у спеціальних знаннях з окремих галузей науки, техніки, мистецтва, релігії тощо.

Відповідно до ст.486 МК України завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування кожної справи, вирішення її з дотриманням закону. Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу.

Враховуючи, що позивачем не надавались відповідачу документи про придбання вказаного транспортного засобу із зазначенням його вартості, то визначення відповідачем митної вартості цього автомобіля в процедурі розгляду справи про порушення митних правил могло бути здійснено шляхом проведення експертного дослідження.

Однак доказів того, що відповідачем було проведено відповідне експертне дослідження вартості вищевказаного автомобіля, під час якого було б враховано технічний стан автомобіля, його комплектація та пробіг, визначені джерела інформації про вартість аналогічних автомобілів, у матеріалах справи відсутні, і відповідач на такі обставини не посилається. Не містить таких даних і вищевказана Службова записка №2426/15-70-68 від 29.06.2016 року, в якій взагалі не зазначено, які саме показники брались до уваги при визначенні орієнтовної середньої митної вартості зазначеного автомобіля.

Оскільки в ході судового розгляду правильність нарахованої спірною постановою суми штрафу свого підтвердження не знайшла, колегія суддів не погоджується з підставами прийняття судом першої інстанції рішенням про скасування спірної постанови.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів зазначає, що визначена у спірній постанові сума штрафу в розмірі 637767,21 грн., нарахована відповідачем на підставі визначеної митним органом суми несплачених митних платежів - 281 887 грн 97 коп. (281 887 грн 97 коп. х 300% = 845 663 грн 91 коп), правильність якої не підтверджена відповідачем належними та допустимими доказами.

Розглядаючи спір про законність притягнення особи до відповідальності за порушення митних правил у вигляді застосування до винної особи штрафу, суд повинен перевірити спірне рішення митного органу не тільки в частині доведення виявленого порушення, а також і в частині правильності нарахування фінансової санкції.

Оскільки в ході судового розгляду правильність нарахованої спірною постановою суми штрафу свого підтвердження не знайшла, колегія суддів погоджується з прийнятим судом першої інстанції рішенням про скасування спірної постанови.

Враховуючи, що судом першої інстанції була дана невірна правова оцінка діям позивача по ввезенню автомобіля «NISSAN PATHFINDER», д/н СС0084АН на територію України, однак справа по суті вирішена вірно, то постанова суду першої інстанції відповідно до ст.201 КАС України підлягає зміні в частині підстав для задоволення позову.

Також колегія суддів звертає увагу суду на те, що надаючи оцінку спірній постанові про порушення митних правил № 0558/50000/16 від 07.09.2016 р.та Службовій записці №2426/15-70-68 від 29.06.2016 року, суд першої інстанції не долучив до матеріалів справи належним чином засвідчені копії цих документів, в зв'язку з чим ці документи були залучені до матеріалів справи під час апеляційного перегляду даної справи.

Керуючись ст.195, ст.196, п.2 ч.1 ст.198, п.1 ч.1 ст.201, ст.207, ч.5 ст.254 КАС України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС - задовольнити частково.

Постанову Ренійського районного суду Одеської області від 24 березня 2017 року змінити в частині підстав для задоволення позову. Виключити з резолютивної частини постанови абзац 3.

В іншій частині постанову Ренійського районного суду Одеської області від 24 березня 2017 залишити без змін .

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя-доповідач: О.О.Димерлій

Суддя: О.В. Єщенко

Суддя: К.В. Кравченко