Справа № 360/3584/18
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

24 січня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/3584/18

Луганський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Пляшкової К.О.,

за участю

секретаря судового засідання Моспанюк Є.С.,

позивача не прибув,

представників відповідача Баклан А.О. (довіреність від 17.12.2018 № 1.1/13/6655),

Макарової Г.В. (довіреність від 15.01.2018 № 278/03.03-16/19),

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_3 до Головного територіального управління юстиції у Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

06 листопада 2018 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_3 (далі - позивач) до державного реєстратора прав на нерухоме майно Марківської районної державної адміністрації Луганської області Шкирі Олексія Олександровича (далі - державний реєстратор), Головного територіального управління юстиції у Луганській області (далі - відповідач, ГТУЮ у Луганській області) з такими вимогами:

1) визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора від 29.05.2018 № 41309775;

2) визнати протиправним та скасувати наказ ГТУЮ у Луганській області від 14.08.2018 № 260/В «Про відмову в задоволенні скарги»;

3) зобов'язати державного реєстратора провести реєстраційні дії, що викладені в заяві від 25.04.2018, а саме:

- скасувати державну реєстрацію права власності ТОВ «Мирне» на житловий будинок АДРЕСА_2 на підставі рішення Новопсковського районного суду Луганської області, про що зробити відповідну відмітку;

- скасувати запис № 79 в книзі 3 про реєстрацію права власності на нерухоме майно, вчинений Марківським районним бюро технічної інвентаризації Луганської області 12 вересня 2008 року на підставі рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 12.12.2013 у провадженні № 2/420/10/13 ЄУ № 2/1219/317/2012, про що зробити відповідну відмітку;

- поновити запис про речові права ОСОБА_3 на нерухоме майно - житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 12.12.2013 року у провадженні № 2/420/10/13 ЄУ № 2/1219/317/2012, що існували до проведення державної реєстрації права власності за ТОВ «Мирне».

Ухвалою суду від 09 листопада 2018 року позовну заяву залишено без руху (арк. спр. 39-40).

Ухвалою суду від 29 листопада 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду після усунення її недоліків та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження (арк. спр. 1-2).

Від державного реєстратора 21 грудня 2018 року через відділ діловодства, обліку та звернень громадян (канцелярію) суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому державний реєстратор заперечує проти задоволення вимог позивача (арк. спр. 130-131).

Від ГТУЮ у Луганській області 21 грудня 2018 через відділ діловодства, обліку та звернень громадян (канцелярію) суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому ГТУЮ у Луганській області заперечує проти задоволення вимог позивача (арк. спр. 117-119).

Позивачем 21 січня 2019 року у підготовчому засіданні подано відповідь на відзиви відповідачів (арк. спр. 167-171).

Від ГТУЮ у Луганській області 21 січня 2019 через відділ діловодства, обліку та звернень громадян (канцелярію) суду надійшли заперечення (арк. спр. 163-165).

Ухвалою суду від 21 січня 2019 року закрито провадження у справі в частині вимог, сформованих ОСОБА_3 до державного реєстратора; закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ГТУЮ у Луганській області про визнання протиправним та скасування наказу від 14.08.2018 № 260/В та призначено справу до судового розгляду по суті (арк. спр. 178-180).

Таким чином на вирішенні у справі залишена вимога про визнання протиправним та скасування наказу ГТУЮ у Луганській області від 14.08.2018 № 260/В «Про відмову в задоволенні скарги», в обґрунтування якої позивачем зазначено таке.

Позивач звернувся до відповідача із скаргою на рішення державного реєстратора від 29.05.2018 № 41309775, в якій виклав всі обставини, факти та докази, які свідчать про протиправність оскаржуваного рішення, внаслідок чого його має бути визнано протиправним та скасовано. Також просив звернути увагу на те, що в діях державного реєстратора наявні ознаки необ'єктивного підходу до виконання службових обов'язків та корупційних складових.

На думку позивача, скарга розглянута відповідачем з порушенням вимог чинного законодавства.

Так, у порушення пункту 9 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128, скарга розглянута 14.08.2018 за відсутності позивача. Причина, з якої позивач не міг бути присутнім є поважною. Про настання такої причини позивач телефоном повідомляв відповідача перед засіданням комісії. На думку позивача, розглянувши скаргу за його відсутності, відповідач був позбавлений можливості надати пояснення та докази, відповісти на питання та поставити їх державному реєстратору, що є порушенням верховенства права, законності, об'єктивності, неупередженості та індивідуального підходу.

Також позивач вважає, що оскільки рішення державного реєстратора є протиправним, то відповідач протиправно підтвердив його правильність. Відповідно, наказ відповідача від 14.08.2018 № 260/В є протиправним та підлягає скасуванню.

У відповіді на відзив позивач додатково зауважив, що надані відповідачем до матеріалів справи судові рішення від 28.02.2008, 03.12.2008, 26.03.2009 та 21.12.2009 по справі № 2-560/08 є недопустимими доказами по справі, оскільки є не зрозумілим їх джерело отримання.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав того, що скарга позивача розглянута із повним дотриманням вимог Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128. За результатами розгляду комісією встановлено, що державним реєстратором прийнято обґрунтоване рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 29.05.2018 № 41309775. Такий висновок зроблено на за результатами повного та всебічного дослідження обставин, якими позивач та державний реєстратор обґрунтовували свої твердження, та наданих ними доказів.

Копії судових рішень, надані до суду, отримані від державного реєстратора разом з поясненнями щодо скарги позивача.

У судове засідання позивач не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи за його відсутності (арк. спр. 184).

Представники відповідача у судовому засіданні заперечували проти задоволення вимог позивача, надали пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позов та запереченнях.

Заслухавши пояснення представників відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд встановив таке.

Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 12.12.2013 у справі № 2/420/10/13 ЄУ № 2/1219/317/2012 за позовом ОСОБА_3 до виконавчого комітету Сичанської сільської ради Марківського району Луганської області про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Сичанської сільської ради, визнання запису про реєстрацію права власності на нерухоме майно недійсним позовну заяву задоволено повністю; визнано незаконними підстави набуття права власності ТОВ «Мирне» на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: Луганська область, Марківський район, с. Караван-Солодкий, вул. 70 років Жовтня, буд. 32; визнано незаконним набуття права власності ТОВ «Мирне» на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: Луганська область, Марківський район, с. Караван-Солодкий, вул. 70 років Жовтня, буд. 32; визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно (житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: Луганська область, Марківський район, с. Караван-Солодкий, вул. 70 років Жовтня, буд. 32), серія НОМЕР_2, видане ТОВ «Мирне» виконавчим комітетом Сичанської сільської ради Марківського району Луганської області 08.09.2008; визнано недійсним запис № 79 в книзі 3 про реєстрацію права власності на нерухоме майно, зроблений Марківським районним бюро технічної інвентаризації від 12.09.2008 (арк. спр. 48-50).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.06.2014 касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено, рішення апеляційного суду Луганської області від 25.02.2014 скасовано, рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 12.12.2013 залишено в силі (арк. спр. 51-53).

Позивач 25.04.2018 звернувся до державного реєстратора із заявою про проведення реєстраційних дій, пов'язаних із внесенням записів про скасування державної реєстрації прав, скасованих (визнаних недійсними) рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 12.12.2013 у провадженні № 2/420/10/13 ЄУ № 2/1219/317/2012, здійснення відмітки про скасування державної реєстрації скасованих прав; а також про поновлення записів про речові права на нерухоме майно, що існували до проведення державної реєстрації скасованих прав, а саме: поновлення реєстрації права власності ОСОБА_3 на житловий будинок АДРЕСА_2. Заява отримана ЦНАП 25.04.2018 за вх. № 60 (арк. спр. 47).

Дослідженням копії заяви встановлено, що разом із заявою позивачем подано копії таких документів: судового рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 12.12.2013 у провадженні № 2/420/10/13 ЄУ № 2/1219/317/2012; ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.06.2014 по справі № 6-15624св 14; паспорта та ідентифікаційного коду ОСОБА_3; витягу від 30.05.2007 № 14720990 про реєстрацію права власності на нерухоме майно; державного акта на землю серії ЯД № 640704; витягу з Державного земельного кадастру; технічного паспорту на будинок; відповіді Державної судової адміністрації України та Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області. Копії цих документів надані позивачем в матеріали справи (арк. спр. 48-64).

Також, позивачем 21.05.2018 за реєстраційним номером 28281608 подано заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, згідно з якою позивач звернувся до державного реєстратора за проведенням державної реєстрації виникнення права власності на житловий будинок з надвірними будівлями (арк. спр. 132).

Рішенням державного реєстратора від 29.05.2018 № 41309775 за результатами розгляду заяви від 21.05.2018 № 28281608 відмовлено позивачу у державній реєстрації прав та їх обтяжень на підставі пункту 5 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у зв'язку з наявними суперечностями між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями (арк. спр. 133).

Вказане рішення отримано позивачем 01.06.2018, що підтверджено відміткою про отримання на копії рішення та заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Не погодившись з рішенням державного реєстратора, позивачем 14 липня 2018 року складено скаргу на дії та рішення державного реєстратора про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 29.05.2018 № 41309775, яку подано до ГТУЮ у Луганській області 19.07.2018 за вх № 17135/23 (арк. спр. 90-95).

Дослідженням скарги встановлено, що позивач за наслідками розгляду скарги просив прийняти наказ про задоволення скарги, яким: скасувати рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 29.05.2018 № 41309775; визнати дії державного реєстратора щодо прийняття оскаржуваного рішення протиправними; провести реєстраційні дії, що викладені у заяві від 25.04.2018; тимчасово блокувати доступ державного реєстратора до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Додатками до скарги зазначено копію рішення державного реєстратора від 29.05.2018 № 41309775 та копію заяви від 25.04.2018 з додатками на 19 аркушах.

Про дату, час та місце розгляду скарги позивача повідомлено телефонограмою, копію якої надано до матеріалів справи (арк. спр. 150).

За результатами розгляду скарги позивача комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації ГТУЮ у Луганській області складено висновок від 14.08.2018 № 2 (арк. спр. 77-89).

Дослідженням зазначеного висновку встановлено, що під час розгляду скарги позивача комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації ГТУЮ у Луганській області від державного реєстратора отримано пояснення та копії таких документів: заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) від 21.05.2018; відомостей з бази даних про реєстрацію заяв та запитів Державного реєстру речових прав від 24.05.2018; інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.05.2018; ухвали Марківського районного суду від 28.02.2008; рішення Марківського районного суду від 03.12.2008 у справі № 2-560/08; ухвали Верховного суду України від 21.12.2009.

На підставі наданих разом зі скаргою та поясненнями документів комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації ГТУЮ у Луганській області дійшла висновку, що державним реєстратором рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 29.05.2018 № 41309775 прийнято відповідно до законодавства з підстав того, що права власності на спірний будинок зареєстровано за особами, які станом на момент прийняття заяви про державну реєстрацію права власності від 21.05.2018 № 28281608 не скасовані. Рішення суду, надане заявником не свідчить про набуття останнім права власності на будинок, а лише про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок, видане ТОВ «Мирне» виконавчим комітетом Сичанської сільської ради Марківського району Луганської області.

Комісія вирішила: оскаржувана дія суб'єкта оскарження мала місце; оскаржувана дія проводилась на законних підставах, порушення вимог законодавства не мало місця, оскільки державний реєстратор прав на нерухоме майно діяв відповідно до пункту 5 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію на нерухоме майно та їх обтяжень»; відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3

На підставі висновку комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації ГТУЮ у Луганській області від 14.08.2018 № 2, за результатом розгляду скарги ОСОБА_3 від 14.07.2018, ГТУЮ у Луганській області прийнято наказ від 14.08.2018 № 260/В «Про відмову у задоволенні скарги», яким відмовлено у задоволенні скарги у повному обсязі у зв'язку з тим, що державним реєстратором прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 29.05.2018 № 41309775 відповідно до вимог пункту 5 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (арк. спр. 67).

Копію наказу направлено позивачу із супровідним листом від 15.08.2018 № 17135/23/34 (арк. спр. 66).

Також, згідно з інформацією з реєстру прав власності на нерухоме майно на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 сформованою державним реєстратором 29.05.2018, право власності на цей будинок зареєстровано: на ? частку власності за ТОВ «Мирне» на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2, видане виконавчим комітетом Сичанської сільської ради Марківського району Луганської області 08.09.2008; на ? частку власності за ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 18.06.2009 серії НОМЕР_3 (арк. спр. 154).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами першою та другою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин першої та другої статті 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Закон України від 02.10.1996 № 393/96 ВР «Про звернення громадян» (далі - Закон № 393/96 ВР) регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Частиною першою статті 2 Закону № 393/96 ВР визначено, що законодавство України про звернення громадян включає цей Закон та інші акти законодавства, що видаються відповідно до Конституції України та цього Закону.

Під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги (частина перша статті 3 Закону № 393/96 ВР).

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб (частина четверта статті 3 Закону № 393/96 ВР).

Частинами першою та сьомою статті 16 Закону № 393/96 ВР визначено, що скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об'єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Особливості розгляду скарг громадян на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів речових прав на нерухоме майно визначаються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно з частиною першою статті 20 Закону № 393/96 ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

На відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав поширюється дія Закону України від 01.07.2004 № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV) (частина перша статті 1 цього Закону).

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 8 Закону № 1952-IV територіальні органи Міністерства юстиції України в межах території, на якій вони здійснюють свою діяльність, розглядають скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб'єктів державної реєстрації прав та приймають обов'язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону № 1952-IV рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Територіальні органи Міністерства юстиції України розглядають скарги на рішення (крім рішення про державну реєстрацію прав), дії або бездіяльність державного реєстратора (абзаци 4, 5 частини першої статті 37 Закону № 1952-IV).

Територіальний орган Міністерства юстиції України розглядає скарги щодо державного реєстратора, суб'єктів державної реєстрації прав, які здійснюють діяльність у межах території, на якій діє відповідний територіальний орган (абзац 3 частини першої статті 37 Закону № 1952-IV).

Згідно з абзацом 3 частини третьої статті 37 Закону № 1952-IV, у разі якщо розгляд та вирішення скарги потребують перевірки діяльності державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав, а також залучення скаржника чи інших осіб, Міністерство юстиції України та його територіальні органи можуть подовжити строки розгляду та вирішення скарги, повідомивши про це скаржника. При цьому загальний строк розгляду та вирішення скарги не може перевищувати 45 календарних днів.

Днем подання скарги вважається день її фактичного отримання Міністерством юстиції України або його територіальним органом, а в разі надсилання скарги поштою - дата отримання відділенням поштового зв'язку від скаржника поштового відправлення зі скаргою, яка зазначена відділенням поштового зв'язку в повідомленні про вручення поштового відправлення або на конверті (частина четверта статті 37 Закону № 1952-IV).

Пунктами 1 та 2 частини шостої статті 37 Закону № 1952-IV визначено, що за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про: відмову у задоволенні скарги; задоволення (повне чи часткове) скарги […].

Рішення, прийняте за результатами розгляду скарги, надсилається скаржнику протягом трьох робочих днів з дня його прийняття (абзац 13 частини шостої статті 37 Закону № 1952-IV).

Пунктом 10 частини восьмої статті 37 Закону № 1952-IV визначено, що Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо державним реєстратором, територіальним органом Міністерства юстиції України прийнято таке рішення відповідно до законодавства.

Згідно з частиною дев'ятою статті 37 Закону № 1952-IV порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України.

Рішення, дії або бездіяльність Міністерства юстиції України та його територіальних органів можуть бути оскаржені до суду (частина десята статті 37 Закону № 1952-IV).

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128 затверджено Порядок розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - Порядок № 1128), пунктом 1 якого визначено, що цей Порядок визначає процедуру розгляду відповідно до Законів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (далі - Закони) скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації, територіального органу Мін'юсту (далі - суб'єкт оскарження), що здійснюється Мін'юстом та його територіальними органами (далі - суб'єкт розгляду скарги).

Пунктом 2 Порядку № 1128 визначено, що для забезпечення розгляду скарг суб'єктом розгляду скарги утворюються постійно діючі комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - комісія), положення та склад яких затверджуються Мін'юстом або відповідним територіальним органом.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 1128 розгляд скарг здійснюється за заявою особи, яка вважає, що її права порушено (далі - скаржник), що подається виключно у письмовій формі та повинна містити обов'язкові відомості та документи, що долучаються до скарги, передбачені Законами, а також відомості про бажання скаржника та / або його представника взяти участь у розгляді відповідної скарги по суті та про один із способів, зазначених у пункті 10 цього Порядку, в який скаржник бажає отримати повідомлення про зазначений розгляд.

Така скарга у день її надходження реєструється суб'єктом розгляду скарги відповідно до вимог законодавства з організації діловодства у державних органах.

Пунктом 4 Порядку № 1128 встановлено, що розгляд скарг здійснюється у строки, встановлені Законом України «Про звернення громадян» з урахуванням особливостей, передбачених Законами, які обраховуються з моменту реєстрації її суб'єктом розгляду скарги.

Пунктом 8 Порядку № 1128 визначено, що під час розгляду скарги по суті комісія встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначених у скарзі, та інші обставини, які мають значення для об'єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), та у разі необхідності витребування документів, пояснень тощо у суб'єкта оскарження, і вирішує:

1) чи мало місце прийняття оскаржуваного рішення суб'єктом оскарження, чи мала місце оскаржувана дія або бездіяльність суб'єкта оскарження;

2) чи було оскаржуване рішення прийнято суб'єктом оскарження на законних підставах, чи здійснювалася дія або вчинялася бездіяльність суб'єктом оскарження на законних підставах;

3) чи належить задовольнити кожну з вимог скаржника або відмовити в їх задоволенні;

4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у своїй скарзі (зокрема внесення шляхом виправлення технічних помилок у записах реєстрів взамін скасування рішення державного реєстратора);

5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.

Згідно з пунктом 9 Порядку № 1128 під час розгляду скарги по суті обов'язково запрошується скаржник та / або його представник (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб'єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів. Неприбуття таких осіб, яким було належним чином повідомлено про розгляд скарги, а також неотримання такими особами повідомлень про час та місце розгляду скарги з причин, що не залежать від суб'єкта розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Пунктом 10 Порядку № 1128 визначено, що суб'єкт розгляду скарги своєчасно, але не пізніше ніж за два дні до дня розгляду скарги по суті, повідомляє особам, запрошеним до розгляду скарги по суті, про час і місце розгляду скарги в один з таких способів, зокрема телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі).

За результатами розгляду скарги суб'єкт розгляду скарги на підставі висновків комісії приймає мотивоване рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених Законами, у формі наказу (пункт 12 Порядку № 1128).

Згідно з пунктом 13 Порядку № 1128, якщо у скарзі заявлено дві або більше вимог, комісія надає правову оцінку кожній із них, яка включається до висновку комісії.

Копії рішення, прийнятого за результатом розгляду скарги, засвідчені в установленому законодавством порядку, надсилаються скаржнику, суб'єкту оскарження, а також заінтересованим особам, які брали участь у розгляді скарги по суті, протягом трьох робочих днів з дня його прийняття (пункт 17 Порядку № 1128).

Системним аналізом вищевикладеного встановлено, що суд під час розгляду справи щодо оскарження рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатами розгляду на рішення державного реєстратора, зобов'язаний перевірити таке рішення на відповідність критеріям правомірності, встановленим частиною другою статті 2 КАС України, а також дотримання суб'єктом розгляду скарги вимог чинного законодавства, яким врегульовано порядок розгляду скарг, та прийняття відповідних рішень за результатами їх розгляду.

У свою чергу, частиною другою статті 2 КАС України перевірка правильності прийнятого відповідачем рішення не віднесена до компетенції адміністративного суду.

Більш того, перевірка правильності рішення територіального органу Міністерства юстиції України є неможливою без перевірки правильності рішення державного реєстратора. Разом з тим, перевірка рішення державного реєстратора на відповідність вимогам чинного законодавства згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною, зокрема у постановах від 28.11.2018 по справі № 814/1089/16 (провадження № 11-749апп18), від 21.11.2018 по справі № 813/1362/16 (№ 11-813апп18), від 12.09.2018 у справі № 806/1641/17 (провадження № 11-696апп18), від 04.09.2018 по справі № 907/574/16 (провадження № 12-87гс18) тощо, має здійснюватися судом за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб'єктного складу сторін.

З вищевикладених підстав суд відхиляє твердження позивача щодо неправомірності наказу ГТУЮ у Луганській області від 14.08.2018 № 260/В «Про відмову у задоволенні», які позивач обґрунтовує неправомірністю рішення державного реєстратора від 29.05.2018 № 41309775, оцінка яким має бути надана судом при розгляді справи за правилами цивільного судочинства.

Відповідно, з вищевикладених підстав суд відхиляє й твердження представників відповідача щодо правомірності рішення державного реєстратора.

Також суд відхиляє як необґрунтовані твердження позивача щодо недотримання відповідачем процедури розгляду скарги, а саме, що скарга розглянута відповідачем за відсутності позивача, чим останнього позбавили можливості надати пояснення та докази своїх доводів.

Так, судом встановлено, що позивач завчасно та у визначений Порядком № 1128 спосіб запрошувався на засідання комісії, на якому відбувався розгляд його скарги, що підтверджено копією телефонограми (арк. спр. 150).

Відповідно до пункту 9 Порядку № 1128 неприбуття з будь-яких причин заявника на засідання комісії, якого належним чином повідомлено про розгляд скарги, не перешкоджає розгляду скарги.

Більш того, дослідженням скарги позивача, яку розглядав відповідач, встановлено, що позивач не зазначав про обов'язковість його запрошення для участі у розгляді скарги. Відповідно, з огляду на положення пункту 9 Порядку № 1128, суд дійшов висновку, що у відповідача взагалі відсутній обов'язок запрошувати ОСОБА_3 на засідання комісії.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач правомірно розглянув скаргу за відсутності ОСОБА_3

Суд вважає за необхідне звернути увагу, що за правилами, визначеними пунктом 5 частини 5 статті 37 Закону № 1952-IV, всі обставини, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги мають бути зазначені у письмовій скарзі. Також частиною п'ятою статті 37 Закону № 393/96 ВР визначено, що всі документи, що підтверджують факт порушення прав скаржника у результаті прийняття рішення державним реєстратором (за наявності), надаються разом зі скаргою.

Дослідженням скарги та доданих до неї документів встановлено, що позивач виконав вимоги частини п'ятої статті 37 цього Закону та виклав у скарзі всі обставини, якими обґрунтовано вимоги, а також надав необхідні документи.

Крім того, суд зауважує, що позивачем суду не надано жодних документів, які б додатково до поданих разом зі скаргою документів свідчили про наявність факту порушення його прав.

Відповідно, суд дійшов висновку, що твердження позивача щодо позбавлення його можливості надання пояснень та доказів своїх доводів є безпідставними.

Натомість, дослідженням висновку комісії, на підставі якого прийнято оскаржуване рішення, суд встановив, що відповідачем при розгляд скарги ОСОБА_3 у повній мірі дотримані вимоги Законів № 1952-IV, № 393/96 ВР та Порядку № 1128.

У свою чергу, наказ ГТУЮ у Луганській області від 14.08.2018 № 260/В «Про відмову у задоволенні», прийнятий на підставі висновку комісії, відповідає критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов'язаний оцінити, виконуючи свої зобов'язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та у їх задоволенні слід відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

За подання до суду позову ОСОБА_3 сплачений судовий збір у загальному розмірі 2114,40 грн, як за три вимоги немайнового характеру, що підтверджено квитанцією про сплату судового збору (арк. спр. 3).

Внаслідок закриття провадження у справі в частині позовних вимог, сформованих до державного реєстратора, на розгляді у даній справі залишилася тільки одна вимога немайнового характеру, сформована до ГТУЮ у Луганській області, за яку ставка судового збору складає 704,80 грн.

У зв'язку з відмовою у задоволенні залишеної на розгляді у даній справі вимоги позивача, керуючись положеннями статті 139 КАС України, судові витрати у розмірі 704,80 грн покладаються на позивача.

Що стосується іншої частини сплаченого судового збору, в ухвалі суду від 21.01.2019 роз'яснено позивачу його право звернення до суду з клопотанням про повернення судового збору.

Керуючись статтями 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_1) до Головного територіального управління юстиції у Луганській області (місцезнаходження: 93404, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Єгорова, будинок 22, код за ) про визнання протиправним та скасування рішення відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 01 лютого 2019 року.

Суддя К.О. Пляшкова