Справа № 0240/3512/18-а
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2019-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

25 січня 2019 р. Справа № 0240/3512/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Чернюк А.Ю.,

за участю:

секретаря судового засідання: Павліченко А.В.

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Вінницяпобутхім" (вул. Академіка Янгеля, 4, м. Вінниця, Вінницька область, 21001)

до: Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України (вул. Дехтярівська, 11 Г, м. Київ, 04119)

про: визнання протиправною та скасування податкової вимоги, зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся позивач - Приватне акціонерне товариство "Вінницяпобутхім" (далі - ПрАТ "Вінницяпобутхім") з адміністративним позовом до відповідача - Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України (далі - Офіс великих платників) про визнання протиправною та скасування податкової вимоги, зобов'язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав, що 15.09.2018 року позивач отримав податкову вимогу відповідача № 865-17 від 06.09.2018 року про сплату податкового боргу із податку на додану вартість у сумі 1 990 646,89 грн.

Позивач вказав, що із змісту податкової вимоги видно, що податковий борг визначений відповідачем станом на 05.09.2018 року, однак його розрахунок позивачу не надано. Крім того, про наявність акта податкової перевірки, податкового повідомлення рішення, рішення про застосування штрафних санкції чи іншого первинного документа, на підставі якого відповідачем складено податкову вимогу, позивачеві не відомо, оскільки такі документи йому також не надсилалися.

Водночас позивач наголосив, що відсутність податкового боргу у ПрАТ "Вінницяпобутхім" підтверджується звітними та уточнюючими деклараціями із ПДВ за період з грудня 2015 року по серпень 2018 року, відомостями по особовому рахунку позивача (інтегрованої картки платника), зокрема щодо розміру задекларованих зобовязань із ПДВ та сум коштів позивача списаних до бюджету в рахунок сплати цього податку.

Так, відповідно до даних інтегрованої картки ПрАТ Вінницяпобутхім з податку на додану вартість за 2018 рік Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби України нараховано пеню у розмірі 1 991 989,89 грн, , нараховану з 01.07.2016 року по 16.03.2018 року в розмірі 1 155 778,22 грн, з 31.08.2016 року по 16.03.2018 року в розмірі 834 836,57 грн, з 13.06.2018 року по 23.06.2018 року в розмірі 740,81 грн., з 13.06.2018 року по 23.06.2018 року в розмірі 423,49 грн, з 13.06.2018 року по 25.06.2018 року в розмірі 210,8 грн.

Однак, виходячи із даних податкових декларацій з податку на додану вартість ПрАТ Вінницяпобутхім, із врахуванням уточнюючих розрахунків податкових зобовязань з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок, позитивне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду за січень - травень 2016 року склало 6 292 442,00 грн.

Водночас, відповідно до даних інтегрованої картки ПрАТ Вінницяпобутхім з податку на додану вартість за 2016 рік, за період з січня по червень 2016 року станом на 01.07.2016 року, позивачем сплачено до бюджету 10 208 279,00 грн.

Згідно даних податкових декларацій з податку на додану вартість ПрАТ Вінницяпобутхім із врахуванням уточнюючих розрахунків податкових зобовязань з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок, позитивне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду за січень - липень 2016 року склало 11 529 591,00 грн.

Відповідно до даних інтегрованої картки платника ПрАТ Вінницяпобутхім з податку на додану вартість за 2016 рік, за період з січня по серпень 2016 року станом на 31.08.2016 року, позивачем сплачено до бюджету 11 529 591,00 грн.

Виходячи із вищевикладеного у позивача станом на 01.07.2016 року та на 31.08.2016 року відсутні грошові зобов'язання, які ПрАТ Вінницяпобутхім повинен був сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання з податку на додану вартість. А тому, на думку позивача, Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби України не мав правових підстав для нарахування пені у розмірі 1 991 989,89 грн.

З огляду на викладене, позивач просив суд:

- зобов'язати Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби України виключити із інформаційної системи органів ДФС, зокрема із інтегрованої картки платника Приватного акціонерного товариства Вінницяпобутхім пеню з податку на додану вартість у розмірі 1 991 989,89 грн, нараховану з 01.07.2016 року по 16.03.2018 року в розмірі 1 155 778,22 грн, з 31.08.2016 року по 16.03.2018 року в розмірі 834 836,57 грн, з 13.06.2018 року по 23.06.2018 року в розмірі 740,81 грн., з 13.06.2018 року по 23.06.2018 року в розмірі 423,49 грн, з 13.06.2018 року по 25.06.2018 року в розмірі 210,8 грн.

- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України №865-17 від 06.09.2018 року про сплату податкового боргу із податку на додану вартість у сумі 1 990 646,89 грн.

- вирішити питання про розподіл судових витрат в даній адміністративній справі.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 05.10.2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче провадження.

30.10.2018 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому, представник просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Як підставу для відмови у задоволенні позовних вимог представник відповідача вказала, що, нормами Податкового кодексу України визначено порядок нарахування та строки сплати податкових зобов'язань та пені. Водночас, як видно із матеріалів справи, платником податків було пропущено встановлений законодавством термін, протягом якого не нараховується пеня, для подачі уточнюючого розрахунку до податкових декларацій з податку на додану вартість - 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобовязання за звітний період. У звязку з чим в Інтегрованій картці платника автоматично нараховано пеню в загальній сумі 1 990 646,89 грн.

Крім того, представник звернула увагу суду на те, що порядок нарахування пені визначено Податковим кодексом України, та вказаним нормативно - правовим актом не передбачено складання акту перевірки та прийняття податкового повідомлення-рішення для визначення пені, як і не передбачено направлення повідомлень чи розрахунків пені платнику податків.

З огляду на викладене, представник зазначила, що Офіс великих платників вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства України, а тому такі задоволенню не підлягають.

13.11.2018 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив. У відповіді на відзив, представник позивача вказує на те, що відповідач нарахував ПрАТ "Вінницяпобутхім" відповідну суму пені за несвоєчасне подання останнім уточнюючих розрахунків та пропуск терміну, протягом якого така пеня не нараховується. При цьому, відповідач керувався положеннями ст. 129 ПК України. Проте, таке трактування відповідачем норми ст.129 ПК України, на думку представника позивача, є помилковим, оскільки згадана норма передбачає нарахування пені лише за прострочення сплати суми податкового зобовязання - на суму податкового боргу, а також встановлює строки початку та припинення такого нарахування. Наведена норма не передбачає нарахування пені за несвоєчасну подачу податкової звітності, в тому числі уточнюючих розрахунків до декларацій із ПДВ.

Крім того, представник позивача зазначив, що відповідач стверджує, що ПК України не передбачено складання акту перевірки та податкового повідомлення рішення для визначення пені, а також направлення повідомлень та розрахунків пені платнику.

Однак, предметом спору у даній справі, на думку представника позивача є не пеня, а основний платіж (податковий борг) із ПДВ, визначений змістом оскаржуваного рішення. Суму цього платежу (податкового боргу) відповідач визначив самостійно, так як первинними документами та податковою звітністю позивача наявність такого податкового боргу не підтверджується, а тому він не може вважатися узгодженим (самостійно визначеним позивачем). Відтак, вказані доводи відповідача, на думку представника позивача, є хибними.

Усною ухвалою суду від 30.11.2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її розгляд по суті позовних вимог (а.с. 169).

Ухвалою суду від 30.10.2018 року допущено участь представника Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Крім того, вказав, що дії відповідача щодо нарахування ПрАТ "Вінницяпобутхім" пені з ПДВ є протиправними, а вимога відповідача №865-17 від 06.09.2018 року про сплату податкового боргу із ПДВ в сумі 1990646,89 грн такою, що підлягає скасуванню.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечила в повному обсязі. Зазначила, що у спірних правовідносинах відповідач діяв в межах повноважень, на підставі та в порядку визначеним чинним законодавством України. Відтак, в задоволенні позовних вимог просила суд відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Приватне акціонерне товариство Вінницяпобутхім відповідно до вимог податкового законодавства та показників своєї фінансово-господарської діяльності, перебуває на податковому обліку в Офісі великих платників податків Державної фіскальної служби України.

В період із 01.01.2016 по 16.03.2018 року, позивачем подавалися до контролюючого органу, наступні документи:

- податкова декларація з податку на додану вартість за грудень 2015 року. Отримання контролюючим органом декларації підтверджується квитанцією від 20.01.2016 року, реєстраційний номер документу: НОМЕР_1;

- податкова декларація з податку на додану вартість за січень 2016 року. Отримання контролюючим органом декларації підтверджується квитанцією від 19.02.2016 року, реєстраційний номер документу: НОМЕР_2;

- податкова декларація з податку на додану вартість за лютий 2016 року. Отримання контролюючим органом декларації підтверджується квитанцією від 18.03.2016 року, реєстраційний номер документу: НОМЕР_3;

- податкова декларація з податку на додану вартість за березень 2016 року. Отримання контролюючим органом декларації підтверджується квитанцією від 20.04.2016 року, реєстраційний номер документу: НОМЕР_4;

- податкова декларація з податку на додану вартість за квітень 2016 року. Отримання контролюючим органом декларації підтверджується квитанцією від 19.05.2016 року, реєстраційний номер документу: НОМЕР_5;

- податкова декларація з податку на додану вартість за травень 2016 року. Отримання контролюючим органом декларації підтверджується квитанцією від 17.06.2016 року, реєстраційний номер документу: НОМЕР_6;

- податкова декларація з податку на додану вартість за червень 2016 року. Отримання контролюючим органом декларації підтверджується квитанцією від 20.07.2016 року, реєстраційний номер документу: НОМЕР_7;

- податкова декларація з податку на додану вартість за липень 2016 року. Отримання контролюючим органом декларації підтверджується квитанцією від 18.08.2016 року, реєстраційний номер документу: НОМЕР_8;

- податкова декларація з податку на додану вартість за серпень 2016 року. Отримання контролюючим органом декларації підтверджується квитанцією від 19.09.2016р., реєстраційний номер документу: НОМЕР_9;

- податкова декларація з податку на додану вартість за вересень 2016 року. Отримання контролюючим органом декларації підтверджується квитанцією від 20.10.2016 року, реєстраційний номер документу: НОМЕР_10;

- податкова декларація з податку на додану вартість за жовтень 2016 року. Дата подання 18.11.2016 року;

- податкова декларація з податку на додану вартість за листопад 2016 року. Отримання контролюючим органом декларації підтверджується квитанцією від 20.12.2016 р., реєстраційний номер документу. НОМЕР_11;

- податкова декларація з податку на додану вартість за грудень 2016 року. Дата подання 20.01.2017 року;

- уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок за січень 2015 року від 31.05.2016 року. Отримання контролюючим органом уточнюючого розрахунку підтверджується квитанцією від 31.05.2016 року, реєстраційний номер документу: НОМЕР_12;

- уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок за грудень 2015 року від 13.03.2018 року. Отримання контролюючим органом уточнюючого розрахунку підтверджується квитанцією від 14.03.2018 року, реєстраційний номер документу: НОМЕР_13;

- уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок за січень 2016 року від 14.03.2018 року. Отримання контролюючим органом уточнюючого розрахунку підтверджується квитанцією від 15.03.2018 року, реєстраційний номер документу: НОМЕР_14;

- уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок за лютий 2016 року від 16.03.2018 року. Отримання контролюючим органом уточнюючого розрахунку підтверджується квитанцією від 16.03.2018 року, реєстраційний номер документу: НОМЕР_15;

- уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок за травень 2016 року від 16.03.2018 року. Отримання контролюючим органом уточнюючого розрахунку підтверджується квитанцією від 16.03.2018 року, реєстраційний номер документу: НОМЕР_16;

- уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок за червень 2016 року від 16.03.2018 року. Отримання контролюючим органом уточнюючого розрахунку підтверджується квитанцією від 16.03.2018 року, реєстраційний номер документу: НОМЕР_17;

- уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок за липень 2016 року від 12.06.2018 року. Отримання контролюючим органом уточнюючого розрахунку підтверджується квитанцією від 12.06.2018 року, реєстраційний номер документу: НОМЕР_18.

15.09.2018 року позивач отримав у відділенні поштового звязку податкову вимогу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України №865-17 від 06.09.2018 року, про сплату податкового боргу із ПДВ в загальній сумі 1 990 646,89 грн (а.с.88).

Вважаючи вказану вимогу про сплату податкового боргу протиправною, з метою її скасування та зобов'язання вчинити певні дії, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи та спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зважає на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій відповідача, суд керувався критеріями, закріпленими у ч.2 ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб'єкта.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, суд з'ясовує, чи використане повноваження, надане суб'єкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи.

Водночас, п. 46.1 ст. 46 ПК України передбачено, що податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобовязання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обовязку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно п. 49.18. ст. 49 ПК України, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця: календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя); календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року; календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу; календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - підприємців - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Відповідно до пп. 16.1.3 п.16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно із п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами

Пунктом 31.1 ст. 31 ПК України передбачено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Відповідно до п. 36.1. ст. 36 ПК України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені дим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором (п. 36.2 ст. 36 ПК України).

Згідно з п. 54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобовязання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

В силу вимог п. 203.1 ст. 203 ПК України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Відповідно до п. 203.2. ст. 203 ПК України сума податкового зобов'язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Підпунктом 57.1 ст. 57 ПК України передбачено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 50.1 ст. 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобовязання минулих податкових періодів, зобовязаний надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку.

У разі несвоєчасної сплати та несвоєчасної подачі уточнюючих розрахунків - нараховується пеня, порядок якої визначено ст.129 ПК України.

Відповідно до пп. 14.1.162 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов'язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.

В силу вимог статті 129 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI зі змінами та доповненнями (далі - ПК України) нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов'язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов'язання, визначеного цим Кодексом (у том числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Згідно із пп. 129.1.2 п. 129.1 ст.129 ПК України пеня нараховується у день настання строку погашення податкового зобов'язання, нарахованого контролююча органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративної: та/або судового оскарження).

Відповідно до п. 129.1.3 ст. 129 ПК України пеня нараховується у день настання строку погашення податкового зобов'язання, визначеного податковим агентом при виплаті (нарахуванні) доходів на користь платників податків - фізичних осіб, та/або контролюючим органом під час перевірки такого податкового агента.

Пунктом 129.9 ст. 129 ПК України пеня нараховується у разі внесення змін до податкової звітності внаслідок самостійного виявлення платником податку помилок відповідно до статті 50 цього Кодексу пеня, передбачена цією статтею, не нараховується, якщо зміни до податкової звітності внесені протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного цим Кодексом.

Аналізуючи вищевказані норми, слід зазначити, що пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов'язань, не сплачених у встановлені законодавством строки. Нарахування пені у разі подання платником уточнюючого розрахунку до податкової декларації: податку на додану вартість після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання за звітний період, за який виправляється помилка, здійснюється за весь період заниження, починаючи з наступного дня за граничним терміном сплати податку на додану вартість за звітний період, за який виправляється помилка, включаючи день погашення такого податкового зобов'язання.

Як видно із матеріалів адміністративної справи, 16.03.2018 року платником податків, у звязку з самостійно виявленими помилками, було подано уточнюючий розрахунок з ПДВ за травень 2016 року (граничний термін подачі - 20.06.2016 року; граничний термін сплати - 30.06.2016 року) на суму 4 819 894,00 грн. Відтак, на суму уточнення нараховано пеню за кожний день прострочення, а саме з 01.07.2016 року - по 16.03.2018 року в загальній сумі 1 155 778,22 грн.

16.03.2018 платником податків було подано уточнюючий розрахунок з ПДВ за червень 2016 року. Показники, які уточнюються (гр.16 уточнюючої декларації) - відємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного періоду - згідно податкової декларації за червень 2016 року - 3 915 837 грн. Проте, згідно уточнюючої декларації відображено -0.

Тобто, починаючи з червня 2016 року, внаслідок помилки, платник податків завищив податковий кредит в сумі 3 915 837 грн., який безпосередньо впливає на суму грошового зобовязання, оскільки, відповідно до ст. 200.1 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. Відтак, на суму уточнення нараховано пеню за кожний день прострочення, а саме з 01.07.2016 року - по 16.03.2018 року в загальній сумі 834 836.57 грн.

Водночас, оскільки платником податків 12.06.2018 було самостійно нараховано штрафні санкції на суму 144 597,00 грн., по уточнюючому розрахунку податкових зобовязань з ПДВ у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок, а сплачено їх 23.06.2018, то в ІКП нараховано пені за 11 днів на суму - 740,81 грн.

12.06.2018 року платником податків було самостійно нараховано штрафні санкції та подано уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з ПДВ у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок, та сплачено 23.06.2018 року у сумі 82 660,21 грн, у звязку з чим нараховано пені за 11 днів у сумі - 423,49 грн.

25.06.2018 платником податків було погашено недоїмку на суму 34 814,79 грн по уточнюючому розрахунку поданому 12.06.2018 з податкових зобовязань з ПДВ у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок, та нараховано пені у сумі 210,80 грн за 13 днів прострочення.

Детальні розрахунки нарахованої позивачу пені подані представником відповідача та наявні в матеріалах справи, правильність розрахунків перевірено судом під час розгляду справи.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про необґрунтованість позовних вимог позивача та правомірність дій відповідача щодо нарахування пені та винесення податкової вимоги № 865-17 від 06.09.2018 року про сплату податкового боргу із податку на додану вартість у сумі 1 990 646,89 грн.

Крім того, відповідно до п. 61.1 ст. 61 ПК України визначено, що податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способом здійснення такого контролю є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів (пп. 62.1.2 п. 62.2 ст. ПК України).

Згідно із ст. 71 ПК України інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - комплекс заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Відповідно до Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 року №422 інтегрована картка платника - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами.

Тобто, інтегрована картка платника призначена для інформаційно-аналітичного та організаційно-технологічного забезпечення службової діяльності структурних підрозділів контролюючого органу.

Також суд звертає увагу, що з аналізу норм Податкового кодексу України, які регулюють порядок нарахування пені, видно, що такі не передбачають складання акту перевірки та прийняття податкового повідомлення-рішення для визначення пені, як і не передбачають направлення повідомлень чи розрахунків пені платнику податків.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 12.04.2017 №К/800/34211/13.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 вказаного Кодексу.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову. Відтак, податкова вимога відповідача № 865-17 від 06.09.2018 року про сплату податкового боргу із податку на додану вартість у сумі 1 990 646,89 грн є правомірною та скасуванню не підлягає.

Питання про розподіл судових витрат вирішено судом відповідно до вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Приватне акціонерне товариство "Вінницяпобутхім" (, адреса: вул. Академіка Янгеля, 4, м. Вінниця, Вінницька область, 21001)

Відповідач: Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби України (код 39440996, адреса: вул. Дехтярівська, 11 Г, м. Київ, 04119)

Повний текст рішення виготовлено: 01.02.2019 року

Суддя Чернюк Алла Юріївна