Справа № 807/514/18
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2019-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/2604/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга О.І.,

судді Запотічний І.І.

судді Сапіга В.П.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

за участю:

представник позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2018 року (головуючий суддя Микуляк П.П., м.Ужгород) у справі № 807/514/18 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області про визнання протиправним податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

05 червня 2018 року ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Закарпатській області (далі ГУ ДФС у Закарпатській області), в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача№1264383 від 26 березня 2018 року.

В обґрунтування вимог адміністративного позову позивач покликався на те, що він є власником транспортного засобу марки AUDI, модель Q7, який був у користуванні, 2015-го року випуску, об'єм двигуна 2995 куб. см., номер кузова: НОМЕР_1, тип двигуна: бензин, колір - білий, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 04.07.2017 року. Відповідач 26 березня 2018 року виніс податкове повідомлення-рішення від № 1264384, яким було визначено суму податкового зобов'язання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб; податковий період - 2018; сума податкового зобов'язання 25000,00 грн. ОСОБА_2 заначив про те, що не може являтись платником транспортного податку згідно з п. 267.1.1 ст. 267 ПК України, оскільки відсутній об'єкт оподаткування відповідно до п. 267.2 ст. 267 ПК України.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2018 року позов задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Закарпатській області № 1264383 від 26 березня 2018 року.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, ГУ ДФС у Закарпатській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржене рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги ГУ ДФС у Закарпатській області, покликається на те, що позивачу належить автомобіль 2015 року випуску, який зареєстровано 04 липня 2017 року, а об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно), тобто автомобіль позивача є об'єктом оподаткування у 2018 році відповідно до приписів статті 267 ПК України. Також відповідач зазначив про те, що середньоринкова вартість автомобіля, який належить позивачу, відповідно до Методики визначення середньоринкової вартості становить 1 767 317,40 грн., тобто належить до автомобілів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2018 році.

Представник позивача в судовому засідання заперечив проти вимог апеляційної скарги, вважає її доводи необґрунтованими, а тому просить її відхилити.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного адміністративного суду приходить висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, зважаючи на наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 з 04 липня 2017 року є власником автомобіля AUDI, Q7, 2015-го року випуску, об'єм двигуна 2995 куб. см., номер кузова: НОМЕР_1, тип двигуна: бензин, колір - білий, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу СХМ537121.

26 березня 2018 року Головне управління ДФС у Закарпатській області винесло податкове повідомлення-рішення № 1264383, яким позивачу визначено до сплати суму податкового зобов'язання у розмірі 25000,00 грн. за платежем 18011000 «Транспортний податок з фізичних осіб» та зобов'язано сплатити вказану суму протягом 60 календарних днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що належний позивачу на праві приватної вартості автомобіль, не є об'єктом оподаткування згідно з п. 267.2.1 ст. 267 ПК України, оскільки його середньоринкова вартість не становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати (тобто 1 396 125,00 гривень).

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, зважаючи на наступні обставини.

01.01.2015 набрав чинності Закон України № 71-VIII від 28.12.2014 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким введено новий податок - транспортний податок, який відповідно до ст.265, п.10.2 ст.10 ПК є місцевим податком.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році» внесені зміни до ПК України, зокрема у частині сплати транспортного податку, які набрали чинності з 01.01.2017р. та є чинними й станом на 2018 рік.

Відповідно до пп. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Згідно з пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України, об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об'єму циліндрів двигуна, типу пального.

Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об'єм циліндрів двигуна, тип пального.

У відповідності до п.п. 267.3.1 п. 267.3 ст. 267 ПК України, базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Відповідно до п. 267.4 ст. 267 ПК України: ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Системний аналіз вказаних норм зумовлює висновок, що податковим законодавством встановлено два критерії, згідно з якими нараховується та справляється транспортний податок з фізичних осіб, а саме вік автомобіля та його ринкова вартість.

Так, об'єктом оподаткування у 2018 році є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно), тобто автомобілі починаючи з 2013 року випуску. При цьому, середньоринкова вартість такого автомобіля повинна становити понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» передбачено розмір мінімальної заробітної плати на 1 січня 2018 року в сумі 3723,00 грн.. Відповідно вартість легкового автомобіля у 2018 році повинна складати понад 1 396 125,00 грн.). Тобто, об'єктом оподаткування у 2018 році є легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких у 2018 році становила понад 1 396 125,00 грн. (375х3723) та з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно), тобто не старіше 2013 року.

Згідно з пп. 267.5.1 п. 267.5 ст. 267 ПК України: базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Пункт 267.6 статті 267 ПК України визначає порядок обчислення та сплати транспортного податку.

Зокрема, згідно з п. 267.6 ст. 267 ПК України, обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Щодо об'єктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об'єкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Водночас Постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року №66 затверджено Методику визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі Методика), яка встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей віднесення таких автомобілів до об'єктів оподаткування транспортним податком.

Так, цією Методикою передбачено, що Міністерство економічного розвитку і торгівлі України (далі Мінекономрозвитку) забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об'єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг.

Пунктом 2 Методики визначено, що середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за такою формулою Сср= Цн х (Г / 100), де Цн - ціна нового транспортного засобу в Україні з урахуванням марки, моделі, об'єму циліндрів двигуна, типу пального; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів з урахуванням строку експлуатації транспортних засобів у роках згідно з додатком 1 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 №403 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 2 вказаного Порядку середньоринковою вартістю транспортних засобів є величина, яка визначається статистичними методами і еквівалентна імовірній ціні, за яку може здійснюватися купівля продаж транспортних засобів певної марки та моделі з відповідним строком експлуатації та пробігом на встановлену дату проведення оцінки.

Джерелом інформації для визначення ціни нового автомобіля є офіційні прайс-листи виробників (дилерів) (пункт 3 Методики).

Згідно пункту 4 Методики інформація про ціни нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, об'єму циліндрів двигуна, типу пального подається до 10 січня базового податкового (звітного) періоду (року) державним підприємством «Держзовнішінформ» до Мінекономрозвитку.

Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого податкового (звітного) року розміщує на своєму офіційному веб-сайті перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо зазначених автомобілів: марка, модель, рік випуску, об'єм циліндрів двигуна, тип пального.

У разі відсутності на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку інформації про марку, модель легкового автомобіля, що має ознаки об'єкта оподаткування транспортним податком, Мінекономрозвитку за зверненням ДФС та/або власника зазначеного легкового автомобіля визначає його середньоринкову вартість, доповнює перелік, зазначений в абзаці першому цього пункту, такою інформацією та розміщує її на своєму офіційному веб-сайті (пункт 13 Методики).

Аналіз наведених положень ПК України, Методики та Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів свідчить, що для визнання автомобіля об'єктом оподаткування транспортним податком з фізичних осіб до уваги береться, зокрема середньоринкова вартість такого автомобіля, яка визначається статистичними методами з урахуванням певних ознак, параметрів і характеристик транспортного засобу та встановлюється, виключно Мінекономрозвитку та не підлягає перегляду чи коригуванню іншими суб'єктами владних повноважень чи власниками транспортних засобів.

Відтак, перелік легкових автомобілів, які є об'єктом оподаткування у 2018 році (з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року), із зазначенням марки, моделі, року випуску, об'єму циліндрів двигуна, типу пального, розміщується на офіційному веб-сайті центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі.

Більше того, обов'язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу законодавець покладає на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку. Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі розміщеної на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, які є об'єктом оподаткування транспортним податком у 2018 році. Відповідач не наділений повноваженнями з приводу перевірки визначеної Мінекономрозвитку середньоринкової вартості автомобілів для цілей оподаткування транспортним податком з фізичних осіб.

У своєму позові позивач, як на підставу для задоволення його позову покликається на те, що він відповідно до інвойсу/рахунку від 23 червня 2017 року придбав за кордоном автомобіль марки AUDI Q7 у продавця - AUTO EXPORT EAST LTD (місце реєстрації: 6 Bexley Square M36BZ Salford, Manchester United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland), та сплатив за нього 29 500,00 євро, що відповідно до курсу НБУ (на 23.06.2017) становило 857 270,00 грн.

Згідно попередньої митної декларації Q30239077//700252731 вартість автомобіля складає 857 944,55 грн. у відповідності до курсу валюти 29.084561 за 01,00 євро. Вартість транспортного засобу визначена згідно з інвойсом (рахунком).

З вартості товару, позивач сплатив попередні обов'язкові платежі та збори, а саме ввізне мито в розмірі 85 779,46 гривень, акцизний збір в розмірі 24 041,88 гривень та ПДВ в розмірі 193 567,18 гривень.

Після ввезення транспортного засобу на територію України, під час проведення процедури розмитнення автомобіля Київська міська митниця ДФС, в Електронній декларації ІМ 40 ДЕ форма МД-2 здійснила коригування (збільшення) даних з попередньої митної декларації самостійно визначила митну вартість товару у розмірі 877 727,99 грн.

На підставі здійсненого коригування, позивач остаточно сплатив у повному обсязі ввізне мито в розмірі 87 772,80 грн, акцизний збір в розмірі 24 429,21 та ПДВ в розмірі 197 986,00 грн.

Відтак позивач стверджував, що вартість автомобіля була визначена митним органом в ході виконання митних формальностей, а тому, враховуючи таку вартість, згаданий вище автомобіль не може бути об'єктом транспортного податку.

Апеляційний суд вважає таку позицію позивача хибною з огляду на те, що в Податковим кодексом України чітко передбачена процедура визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню. При цьому ПК України не містить застережень, що при визначенні автомобіля як об'єкта податку на транспорт існує необхідність визначати чітку вартість транспортного засобу з врахуванням його індивідуальних, якісних характеристик, в тому числі з урахуванням дефектів, пошкоджень, стану лако-фарбового покриття, стану салону чи будь-яких інших особливостей конкретного транспортного засобу. Визначальною для віднесення транспортного засобу до об'єкта оподаткування все ж є саме його середньоринкова вартість, яка визначається відповідно до Методики.

Покликання позивача на те, що у нього є документи, які визначають реальну вартість автомобіля, суд вважає неналежними доказами з огляду на те, що ці документи лише підтверджують вчинення договору-купівлі продажу товару за певну ціну в межах іншої країни. При цьому вартість автомобіля може змінюватись при переміщенні його з одного економічного ринку в інший.

Крім того висновок (акт) з експертної оцінки від 10 травня 2018 року, який врахований судом першої інстанції, не є належним доказом у справі, оскільки не враховує актуальних показників, що застосовуються при розрахунку. Більш того, позивач не є тим суб'єктом, на якого законодавством покладений обов'язок визначення середньоринкової вартості транспортних засобів, є зацікавленою особою, а тому його розрахунки не можна вважати достовірними.

В той же час відповідачем надано виписку з сайту Мінекономрозвитку про розрахунок середньоринкової вартості належного позивачу транспортного засобу, яка відповідно на 2018 рік становить 1 767 317, 40 грн., тобто підпадає під критерії визначення автомобілів, власники яких повинні сплачувати транспортний податок.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що невідповідність висновків суду першої інстанції нормам матеріального права призвели до невірного вирішення спору, у зв'язку з чим, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Закарпатській області задовольнити, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2018 року у справі № 807/514/18 - скасувати.

Прийняти нове рішення яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. І. Запотічний
В. П. Сапіга
Повне судове рішення складено 29 січня 2019 року.