Справа № 0940/1665/18
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2019-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/4175/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Іщук Л.П., Попка Я.С.,

з участю секретаря судового засідання Олійник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційні скарги Департаменту комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради та Івано-Франківської міської ради на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2018 року у справі № 0940/1665/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської міської ради, Департаменту комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання до вчинення дій,-

суддя в 1-й інстанції - Грицюк П.П.,

час ухвалення рішення - 25.10.2018 року, 12:02 год,

місце ухвалення рішення - м. Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту рішення - 30.10.2018 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради, Івано-Франківської міської ради (далі-відповідач) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання до вчинення дій.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 10.07.2018 року ОСОБА_1 звернувся до голови Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га, що розташована в межах м. Івано-Франківська Івано-Франківської ради Івано-Франківської області, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. На виконання вимог ст.ст. 118, 122 Земельного кодексу України ним подано до органу місцевого самоврядування, а саме до Івано-Франківської міської ради пакет документів. Проте, листом від 08.08.2018 року Департамент комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради, повідомив, що звернення стосовно дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в м. Івано-Франківську орієнтованою площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за дорученням керівництва міськвиконкому розглянуто Департаментом комунальних ресурсів. Зазначено, що на даний час, інформація про вільні земельні ділянки комунальної власності, які ще не передані в користування на території м. Івано-Франківська, відсутня, в зв'язку з тим, що суцільна інвентаризація землі у місті не проведена. При цьому, пошук вільних земельних ділянок може здійснюватись фізичними особами самостійно. Крім того, рекомендовано позивачу, як учаснику АТО та мешканцю с. Микитинці, додатково звернутись із вказаного приводу до Микитинецької сільської ради, до повноважень, якої згідно ст. 12 Земельного кодексу України у галузі земельних відносин належить розпорядження землями на території с. Микитинці. Вважає, вказану відмову такою, що суперечить вимогам статей 118, 122 Земельного кодексу України, нормам Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та Закону України " Про місцеве самоврядування в Україні".

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2018 року позовні вимоги задоволено повністю.

Рішення суду першої інстанції оскаржили відповідачі, подавши на нього апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі апелянт Департамент комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради зазначає, що рішення суду першої інстанції прийняте з неповним з'ясуванням та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновкам, викладених у рішенні суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права.

Обґрунтування апеляційних вимог є ідентичними відзив на позовну заяву, що знаходяться у матеріалах справи. Крім того, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що вперше позивач звертався до Івано-Франківської міської ради із вирішенням питання виділення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства розміром 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку в с. Микинці Івано-Франківської області ( заява від 02.04.2018 року вх. № ЗВ № Л/1255), на яку Департаментом позивачу було повідомлено, що дане питання належить до повноважень Микитинської сільської ради. Вдруге позивач звернувся до Івано-Франківської міської ради з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га, що розташована в межах м. Івано-Франківська Івано-Франківської ради Івано-Франківської області, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд ( заява від 10.04.2018 року вх. № Л/1255/1).

Просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2018 року та прийняти нове рішення, яким у задоволення позовних вимог відмовити.

В апеляційній скарзі апелянт Івано-Франківська міська рада зазначає, що рішення суду першої інстанції прийняте з неповним з'ясуванням та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновкам, викладених у рішенні суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права.

Обґрунтування апеляційних вимог є ідентичними відзив на позовну заяву, що знаходяться у матеріалах справи. Крім того, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не взяті до уваги обставини, що в м. Івано-Франківську Центром надання адміністративних послуг м. Івано-Франківська надається адміністративна послуга «Надання дозволу на складання документації із землеустрою», а не канцелярією міської ради. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції позивач не звертався за отриманням дозволу через Центр надання адміністративних послуг м. Івано-Франківська.

Просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2018 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про те, що вони не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідний суб'єкт владних повноважень за наслідком розгляду клопотання та аналізуючи пакет доданих до нього документів, дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Однак, за результатами розгляду звернення позивача буд-якого рішення не прийнято, не вказані підстави відмови чи задоволення вимог заявника.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1, відповідно до посвідчення НОМЕР_1 від 01.07.2015 року є учасником бойових дій (а.с. 13).

10.07.2018 року ОСОБА_1 звернувся до голови Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га, що розташована в межах населеного пункту (міста, села, селища) м. Івано-Франківська Івано-Франківської ради Івано-Франківської області, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. До заяви позивачем долучено: копію паспорта громадянина України; копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера; копію посвідчення серія МВ НОМЕР_1 від 01.07.2015 року; викопіювання бажаної земельної ділянки (а.с. 16).

За наслідками розгляду даної заяви 08.08.2018 року надіслано позивачу листа за №Л/1255/1 та повідомлено, що за дорученням керівництва міськвиконкому вказану заяву розглянуто Департаментом комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради. Крім того, роз'яснено, що сесією Івано-Франківської міської ради від 26.04.2016 року №131-5 затверджено Порядок виділення земельних ділянок учасникам бойових дій, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції, та членам сімей загиблих учасників антитерористичної операції, бійцям-добровольцям АТО. Згідно прийнятого рішення, надання земельних ділянок учасникам АТО, які отримали статус учасника бойових дій, сім'ям загиблих учасників АТО (смерть яких пов'язана з участю в АТО), бійцям-добровольцям АТО, для відповідного цільового призначення, здійснюється у порядку черговості. Відповідно до розпорядження міського голови від 18.05.2016 року № 309-р також створено і затверджено склад робочої групи з опрацювання питань забезпечення земельними ділянками і квартирами учасників АТО та членів їх сімей. Додатково повідомлено, що станом на даний час, інформації про вільні земельні ділянки комунальної власності, які ще не передані в користування на території м. Івано-Франківська, відсутня, в зв'язку з тим, що суцільна інвентаризація землі у місті не проведена. При цьому, пошук вільних земельних ділянок може здійснюватись фізичними особами самостійно. Рекомендовано ОСОБА_1, як учаснику АТО та мешканцю с. Микитинці, додатково звернутись із вищевказаного приводу до Микитинецької сільської ради, до повноважень, якої згідно ст. 12 Земельного кодексу України у галузі земельних відносин належить розпорядження землями на території с. Микитинці (а.с.17).

Таку відмову позивач вважає протиправною, у зв'язку з чим оскаржив її до суду.

Відповідно до ч.1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно пункту 14 частини 1 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій надаються пільги, зокрема, щодо першочергового відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва.

Пунктом «б» частини 1 статті 81 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Відповідно до частини 1 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Статтею 121 ЗК України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності.

Згідно частини 6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 7 статті 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл па розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обгрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У відповідності до частин 2, 3 статті 123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до статті 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", встановлена загальна компетенція сільських, селищних, міських рад. Сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідь Департаменту комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради від 08.08.2018 року за №Л/1255/1 за наслідками розгляду заяви позивача, має інформаційних характер, якою частково роз'яснено позивачу порядок виділення земельних ділянок учасникам бойових дій, відсутність вільних земельних ділянок та можливість звернення із вищевказаного приводу до Микитинецької сільської ради. Однак, за результатами розгляду звернення позивача буд-якого рішення не прийнято, не вказані підстави відмови чи задоволення вимог заявника.

Також колегія суддів звертає увагу, що у відповіді Департаменту комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради від 08.08.2018 року за №Л/1255/1 не вказано, що графічні матеріали, які додані позивачем до заяви, не можуть вважатися такими, що містять місце розташування бажаної земельної ділянки, оскільки містять графічні межі території міста, до складу якого входять окремі земельні ділянки, а не конкретно визначена земельна ділянка, яку позивач прагне отримати у власність. Як і те, що звернення позивача не може бути розглянуте міською радою, оскільки ОСОБА_1 не було надано необхідну довідку з містобудівного кадастру, що передбачено Інформаційною карткою № 34/04.

З огляду на вищезазначене, посилання апелянтів на вказані обставини не можуть братися до уваги та бути предметом дослідження у суді, оскільки дані обставини не були попередньо враховані та не зазначені Департаментом комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради у відповіді від 08.08.2018 року за №Л/1255/1 за наслідками розгляду заяви позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені відповідачами в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.308, 310, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційні скарги Департаменту комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради та Івано-Франківської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2018 року у справі № 0940/1665/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Л. П. Іщук
Я. С. Попко
Повне судове рішення складено 30.01.2019 року