Справа № 200/13299/18-а
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2019-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2019 р. Справа№200/13299/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Торецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Торецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - Управління) про визнання протиправними дії щодо ненадання Торецькій державній нотаріальній конторі інформації про розмір недоотриманої пенсії ОСОБА_2 за період з 01 серпня 2014 року по 17 вересня 2015 року, зобов'язання надати Торецькій державній нотаріальній конторі інформацію про розмір недоотриманої пенсії ОСОБА_2 за період з 01 серпня 2014 року по 17 вересня 2015 року.

В обґрунтування позову зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_2, який є чоловіком позивача.

Після смерті чоловіка позивача відкрилася спадщина, до складу якої ввійшла недоотримана пенсія, яка нараховувалася чоловіку до для смерті і зберігається на рахунках Пенсійного фонду України.

Згідно відповіді Торецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на запит Торецької державної нотаріальної контори станом на 19 вересня 2018 року сума недоотриманої пенсії померлого за період з 18 вересня 2015 року по 31 липня 2017 року становить 80 805,11 гривень. При цьому у відповіді зазначено посилання на ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до вимог, якої недоотримана пенсіонером з власної вини пенсія виплачується за минулий час, але не більше ніж за три роки до звернення за отриманням пенсії.

Звернувшись до нотаріуса, з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, було встановлено, що розмір та період нарахування пенсії померлого є таким, що не відповідають дійсності. У зв'язку з чим, було вирішено не отримувати свідоцтво про право на спадщину та в подальшому врегулювати виникле питання.

Позивач звернувся до Торецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з запитом у якому ставить питання «з яких підстав не врахований період недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_2 з 04 жовтня 2014 року по 17 вересня 2015 року».

Управління повідомлено, що згідно даних електронної пенсійної справи ОСОБА_2 останній місяць нарахування пенсії серпень 2014 року.

Згідно відповіді Торецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області вбачається що пенсія ОСОБА_2 за серпень 2014 р. була лише нарахована але не виплачена.

Відповідач вважає, що пенсія за період з 01 серпня 2014 року по 17 вересня 2015 року не є недоотриманою, з чим позивач не згоден.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 18 грудня 2018 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 07 грудня 2018 року заяву про розгляд справи за правилами загального позовного провадження залишено без задоволення.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2018 року розгляд справи відкладено на 23 січня 2019 року.

Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином.

Відповідачем надано відзив на адміністративний позов (а.с. 60-61). В обґрунтування незгоди з позовними вимогами зазначає, що 11 липня 2018 року до управління звернулася ОСОБА_4 з заявою, в якій просила запросити електронну пенсійну справу померлого громадянина ОСОБА_2 з управління Пенсійного фонду України у Кіровському районі м. Донецька, тобто з непідконтрольній Українській владі території для отримання допомоги на поховання.

Розпорядженням № 45934 від 03 вересня 2018 року електронну пенсійну справу померлого ОСОБА_2 взято на облік до управління.

Частиною 1 статті 52 Закону України № 1058 визначено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім'ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті.

Відповідно до частини 3 статті 52 Закону України № 1058 у разі відсутності членів сім'ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Частиною 1 статті 46 Закону України № 1058 передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недоотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Згідно абзацу 2 п. 1.5 Порядку № 22-1 заява про виплату недоотриманої пенсії у зв'язку зі смертю пенсіонера подається особою до органу, що призначає пенсію, в якому померлий пенсіонер перебував на обліку як одержувач пенсії. Днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв'язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Отже, розмір недоотриманої пенсії розраховується з дня звернення спадкоємця із заявою та виплачується не більше ніж за три роки.

Відповідно до частини 1 статті 46 Закону України № 1058 обрахована сума недоотриманої пенсії ОСОБА_2, яка склала 80 805,11 гривень за період з 18 вересня 2015 року по 31липня 2017 року (відповідно до свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4).

19 вересня 2018 року вх. № 1749/2 на адресу Управління надійшов запит (від 10 вересня 2018 року вих. № 1155/02-15) державного нотаріуса Торецької державної нотаріальної контори ГТУЮ у Донецькій області щодо наявності недоотриманої пенсії, що залишилася після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 із зазначенням того, що дані необхідні для оформлення спадщини.

26 вересня 2018 року вих. 4141/05 Управлінням надано відповідь на запит державного нотаріуса, де зазначено, що недоотримана сума пенсії станом на 19 вересня 2018 року за період з 18 вересня 2015 року по 31 липня 2017 року складає 80 805,11 гривень.

З зазначених причин відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до положень статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України даний предмет спору віднесено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача у відповідності до норм законодавства повідомлено про наявність позову щодо визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 (а.с. 7). Згідно паспортних даних позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9), раніше була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 8).

Згідно довідки від 17.11.2017 року № НОМЕР_1 позивача взято на облік як внутрішньо переміщену особу у АДРЕСА_3 (а.с. 10).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_6, виданий відділом реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції м. Донецька (а.с. 19).

ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_5 (а.с. 27). Крім того, згідно паспортних даних ОСОБА_2 перебував в шлюбі з ОСОБА_1 (а.с. 27).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7, виданий Торецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 31 серпня 2017 року (а.с. 18).

На день смерті ОСОБА_2 залишилася недоотримана пенсія за період з 01 вересня 2014 року по 31 липня 2017 року.

У вересні 2017 року позивач подав до Торецької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 49133362 (а.с. 25).

10 вересня 2018 року з запитом № 1155/02-14 Торецька державна нотаріальна контора звернулася до Торецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області в якому просила повідомити про наявність недоотриманої пенсії, що залишилася після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 23).

Листом від 26 вересня 2018 року № 4141/05 Управління повідомило Торецьку державну нотаріальну контору, що станом на 19 вересня 2018 року недоотримана пенсія ОСОБА_2 за період з 18 вересня 2015 року по 31 липня 2017 року становить 80 805,11 гривень. Крім того, зазначено, що згідно ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачується за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. При цьому розмір недоотриманої суми пенсії буде зменшено в залежності від дати звернення особи, яка має право на спадщину до Управління (а.с. 24).

Позивач звернувся до Управління з заявою від 05 жовтня 2018 року (а.с. 20).

Листом від 10 жовтня 2018 року № 286/0-01-01-09 Управління повідомило позивача, що у разі неотримання пенсії померлим пенсіонером більше трьох років, недоотримана пенсія у зв'язку зі смертю виплачується відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України № 1058. Розмір недоотриманої пенсії розраховується за період відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України № 1058, де датою звернення за отриманням пенсії є день звернення спадкоємця з усіма необхідними документами. Також повідомило, що останній місяць нарахування пенсії ОСОБА_2 є серпень 2014 року (а.с. 21-22).

Станом на день розгляду справи позивач спадщину у зв'язку зі смертю чоловіка не прийняв, оскільки не погоджується з період недоотриманої пенсії її померлим чоловіком, яка зазначена у довідці, що направлена відповідачем на запит державного нотаріуса, який є меншим та не включає період часу з 01 вересня 2014 року по 17 вересня 2015 року.

Перевіряючи правомірність дій відповідача щодо не включення періоду часу з 01 серпня 2014 року по 17 вересня 2015 року до недоотриманої пенсії ОСОБА_2, суд виходить з наступного.

Питання виплати недоотриманої пенсії у зв'язку зі смертю пенсіонера врегульовано ст. 52 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до ч.ч. 1 та 2 якої сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім'ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім'ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім'ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі звернення кількох членів сім'ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.

Згідно з ч. 3 ст. 52 Закону у разі відсутності членів сім'ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Згідно з п. 1.5 розд. І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року № 22-1, заява про виплату недоотриманої пенсії у зв'язку зі смертю пенсіонера подається особою до органу, що призначає пенсію, в якому померлий пенсіонер перебував на обліку як одержувач пенсії.

Пунктом 2.26 розд. ІІ Порядку також визначено, що для виплати недоотриманої пенсії у зв'язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника.

Непрацездатними членами сім'ї, зазначеними у частині другій статті 36 Закону, подаються документи, які засвідчують, що вони перебували на утриманні померлого пенсіонера.

Члени сім'ї надають паспорт або інші документи, які підтверджують проживання з пенсіонером на день його смерті.

Для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв'язку з відсутністю членів сім'ї або в разі незвернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину.

При цьому згідно з п. 1.7 розд. І Порядку днем звернення, зокрема за виплатою недоотриманої пенсії у зв'язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Отже, відповідно до наведених положень законодавства відповідним членам сім'ї померлого пенсіонера (членам сім'ї, що проживали разом з пенсіонером на день його смерті або перебували на його утриманні) надається право на звернення за виплатою суми недоотриманої таким пенсіонером пенсії протягом шести місяців з дня відкриття спадщини або ж вказаним особам чи іншим спадкоємцям після цього строку - після того, як пенсія, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, увійшла до складу спадщини.

Таке право реалізується шляхом волевиявлення - звернення до органу Пенсійного фонду України із заявою та відповідними документами.

З такою заявою позивач до відповідача не зверталася.

Органом Пенсійного фонду України до спірних правовідносин помилково застосовані інші положення - положення ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», які не регулюють спірного питання, а регулюють питання виплати пенсії за минулий час пенсіонеру, який мав право її отримати, але не отримав своєчасно з власної вини.

Такі дії відповідача призвели до неправомірного зменшення періоду недоотриманої померлим чоловіком позивача пенсії з 01 вересня 2014 року по 17 вересня 2015 року, що є недопустимим, і, відповідно, до подання до Торецької державної нотаріальної контори недостовірної інформації з цього питання.

Пенсія за період з 01 вересня 2014 року по 17 вересня 2015 року, що належала померлому чоловіку позивача і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Згідно з ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсії виплачуються щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі, за зазначеним в заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством, зокрема, в інших випадках, передбачених ч.1 ст. 49 цього Закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 Конституції України.

Згідно з частиною 2 ст. 14 Закону України від 20 березня 2003 року № 638-IV «Про боротьбу з тероризмом» у районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян.

Загальновідомою обставиною є те, що в Україні ані воєнного, ані надзвичайного стану не оголошено, а з 14.04.2014 року в країні триває антитерористична операція, яка не може за своєю правовою сутністю відповідно до приписів ч. 2 ст. 14 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» обмежувати конституційні права громадян України, зокрема, конституційне право на соціальний захист у старості. Тобто, стаття 14 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» в частині введення тимчасових обмежень прав і свобод громадян у районі проведення антитерористичної операції суперечить статті 64 Конституції України.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» № 8 від 13.06.2007 року, зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод. Суди при визначенні юридичної сили законів та інших нормативно-правових актів щодо їх діяльності повинні керуватися Конституцією України як актом прямої дії.

За приписами статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 1 Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням КМУ від 02.12.2015р. №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого відноситься м. Донецьк.

Дію вказаного розпорядження зупинено розпорядженням Кабінету Міністрів України №1079-р від 05.11.2014р.

Вказані розпорядження втратили чинність згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 р. № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України». Вказаним розпорядженням до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція знову включено м. Донецьк.

Відповідно до статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов'язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім'ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров'я; екологічної безпеки (пункти 1, 6).

Ані Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року, ані Законом України від 02.09.2014р. №1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», ані будь-яким іншим Законом України не встановлено обмежень права на отримання пенсійних виплат осіб, які проживають на території, яка не контролюється органами державної влади.

Як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні в справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 07 лютого 2014 року право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення).

У п. 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала ст.14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні за ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Спеціальним законом, яким врегульовано правовідносини щодо пенсійного забезпечення громадян, строки та порядок перерахунку пенсій є Закон України № 1058-IV.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України № 1058-IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Таким чином, право померлого ОСОБА_2 щодо отримання пенсії з 01 вересня 2014 року по 31 липня 2017 року є абсолютним та не може бути обмежено будь-яким строком у силу вимог частини другої статті 46 Закону України № 1058-ІV.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 року в справі «Чуйкіна проти України» (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE, заява №28924/04) констатував: «50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов'язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom, пп. 2836, Series A № 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)».

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заявлених позивачем вимог про визнання протиправними дії щодо ненадання Торецькій державній нотаріальній конторі інформації про розмір недоотриманої пенсії ОСОБА_2 за період з 01 серпня 2014 року по 17 вересня 2015 року, зобов'язання надати Торецькій державній нотаріальній конторі інформацію про розмір недоотриманої пенсії ОСОБА_2 за період з 01 серпня 2014 року по 17 вересня 2015 року.

Довідку необхідно видати за недоотриману пенсію починаючи з 01 вересня 2014 року, оскільки померлому ОСОБА_2 нарахована та виплачена пенсія за серпень 2014 року.

За вимогами ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Згідно частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України У виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п'ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до частини 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

З огляду на викладене, на підставі положень Конституції України, Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року, Закону України від 02.09.2014р. №1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», ст.ст. 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце реєстрації відповідно паспорта громадянина України: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2) до Торецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження згідно даних з ЄДР: 85200, Доненька область, м. Торецьк, вул. Дружби, буд. 22, ) про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Торецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо ненадання Торецькій державній нотаріальній конторі інформації про розмір недоотриманої пенсії ОСОБА_2 за період з 01 вересня 2014 року по 17 вересня 2015 року.

Зобов'язати Торецьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області надати Торецькій державній нотаріальній конторі інформацію про розмір недоотриманої пенсії ОСОБА_2 за період з 01 вересня 2014 року по 17 вересня 2015 року

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Торецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2) судові витрати з судового збору у розмірі 634 (шістсот тридцять чотири) гривні 32 копійки.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 28 січня 2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Голубова Л.Б.