Справа № 160/8200/18
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2019-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 січня 2019 року Справа № 160/8200/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участі секретаря судового засіданняОСОБА_2
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Український рітейл" до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними і скасування рішення про застосування фінансових санкцій, -
02.11.2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Український рітейл" (далі - позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати складене Головним управлінням Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області рішення про застосування фінансових санкцій №000189/04-36-40-05/34604386 від 27.07.2018 року;
- стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1 762,00 грн.
05.11.2018 року ухвалою судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Сліпець Н.Є. було відкрито провадження у адміністративній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 26.11.2018 року о 14:00 год. (а.с. 2).
26.11.2018 року усною ухвалою суду, із занесенням до протоколу судового засідання, через відсутність представника позивача було відкладено розгляд підготовчого провадження на 11.12.2018 року о 10:40 год. (а.с. 45).
11.12.2018 року усною ухвалою суду, із занесенням до протоколу судового засідання, було оголошено перерву у підготовчому засіданні до 18.01.2019 року о 10:40 год. (а.с. 55-56).
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за результатами проведення фактичної перевірки позивача, посадовими особами відповідача було складено акт №339111/04-36-40-05/34604386 від 02.07.2018 року про результати фактичної перевірки з питань додержання субєктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обовязковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, нафтопродуктами, паливом моторним альтернативним, скрапленим газом. Не погоджуючись з висновками вказаного акту, позивачем було подано заперечення, проте 03.08.2018 року позивачем отримано відповідь на заперечення та рішення №000189/04-36-40-05/34604386 від 27.07.2018 року про застосування фінансових санкцій. Позивачем було подано скаргу на адресу Державної фіскальної служби України на зазначене рішення, однак 09.10.2018 року позивачу було відмовлено у задоволенні скарги. Позивач вважає, що рішення про застосування фінансових санкцій складено з порушенням чинного законодавства, оскільки в акті перевірки податковий орган зазначив, що перевірку проведено відповідно до наказу від 05.06.2018 року №3134-п та направлення від 05.06.2018 року №2892, проте з наказу не вбачається обставин, що стали підставою для проведення фактичної перевірки позивача. Крім того, відсутні будь-які докази повідомлення позивача про початок перевірки, ознайомлення його із наказом, направленнями на проведення перевірки. У свою чергу не відповідає дійсності, зазначені ним в акті перевірки твердження щодо присутності під час проведення перевірки саме представника суб'єкта господарювання - ОСОБА_5. Адже вказана в акті особа - ОСОБА_5 не є посадовою (службовою) особою або представником ТОВ «Український рітейл», або особою, яка фактично проводить розрахункові операції в магазині ТОВ «Український рітейл». ОСОБА_6 не підписаний посадовими особами позивача, а у відповідності до вимог ст.ст. 80, 86 Податкового кодексу України цей факт необхідно було засвідчити відповідним актом, при тому що під час перевірки посадові особи присутніми не були. ОСОБА_6 свої висновки та твердження про встановлені порушення вимог чинного на момент проведення перевірки законодавства податкова інспекція базує на даних контрольних стрічок, які створені в електронній формі на РРО. Натомість контрольних закупок під час перевірки не проводилось, касовий апарат не оглядався, та будь-яких заходів, передбачених пп 20.1.9 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, проведено не було, зокрема не були досліджені первинні: документи, не проведена інвентаризація основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки тощо.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов з підстав, зазначених у позові.
Представник відповідача в судовому засіданні обставини, викладені у відзиві на позов підтримала, проти позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні в повному обсязі.
Заслухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
На підставі наказу Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області №3134-п від 05.06.2018 року та направлень на проведення фактичної перевірки №2891, №2892 від 05.06.2018 року, посадовими особами відповідача було проведено фактичну перевірку магазину «Брусничка» за адресою: вул. Недєліна. 43, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, в якому здійснює діяльність Товариство з обмеженою відповідальністю "Український рітейл", що підтверджується матеріалами справи.
Так, за результатами зазначеної перевірки складено акт №339111/04-36-40-05/34604386 від 02.07.2018 року про результати фактичної перевірки з питань додержання субєктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обовязковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, нафтопродуктами, паливом моторним альтернативним, скрапленим газом (а.с. 13-15).
Перевіркою встановлено порушення з боку позивача статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етиловою, коньячного, плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а саме: встановлено факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами без придбання відповідної ліцензії на місці здійснення діяльності (вул. Недєліна. 43, м. Кривий Ріг).
27.07.2017 року на підставі акту перевірки відповідачем прийнято рішення про застосування фінансових санкцій №000189/04-36-40-05/34604386, відповідно до якого на підставі абзацу 5 частини другої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етиловою, коньячного, плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» до позивача застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в сумі 53 495,14 грн., зокрема 36 495,14 грн. за роздрібну торгівлю алкогольними напоями; 17 000,00 грн. за роздрібну торгівлю тютюновими виробами без наявності ліцензії на право здійснення роздрібною торгівлі тютюновими виробами (а.с. 11-12).
Не погоджуючись із рішенням про застосування фінансових санкцій, позивач звернувся із скаргою до Державної фіскальної служби України, проте рішенням від 09.10.2018 року рішення ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 27.07.2018 року №000189/04-36-40-05/34604386 залишено без змін, а скаргу без задоволення (а.с. 16-23, 24-26).
Отже, спір між сторонами виник з підстав правомірності та обґрунтованості винесення контролюючим органом рішення про застосування фінансових санкцій №000189/04-36-40-05/34604386 від 27.07.2018 року.
Порядок, умови та підстави проведення фактичних перевірок врегульовуються нормами Податкового кодексу України.
Так, згідно п.п 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи мають право проводити перевірки, зокрема, фактичні перевірки.
За приписами п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України встановлено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника.
Згідно п. 80.2. ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки.
Однією із підстав для проведення фактичної перевірки є, зокрема, отримання контролюючим органом в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а саме: щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи; отримання інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку зберігання та обігу спирту, алкогольних напоїв п.п.80.2.2, п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України.
У відповідності до п. 80.7 ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб субєкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.
Порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено ст. 86 цього Кодексу, зокрема, що результати перевірки оформлюються у виді акта, який підписується посадовими особами контролюючого органу та платником податків або їх законними представниками, підписаний акт надається платнику податків, який зобовязаний його підписати.
При цьому, у разі незгоди платників податків з висновками акта такий платник зобовязаний підписати такий акт перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта або окремо у строки, передбачені цим Кодексом п. 86.1 ст. 86 Податкового кодексу України.
Пунктом 80.1 ст.80 Податкового кодексу України передбачено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Зокрема, п. 81.1 ст. 80 Податкового кодексу України передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для її проведення, визначених цим Кодексом, та за умови предявлення таких документів, а саме: направлення на перевірку; копії наказу про проведення перевірки; службових посвідчень осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Непред'явлення платнику податків або його уповноваженому представнику вищевказаних документів є підставою для недопущення посадових осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки.
Аналізуючи наведені норми податкового законодавства, можна дійти висновку, що однією з підстав для проведення фактичної перевірки є отримання контролюючим органом інформації про можливі порушення законодавства в частині обігу спирту, алкогольних напоїв, наявності у субєктів господарювання патентів, ліцензій, при цьому, фактична перевірка проводиться за умови предявлення платнику податків направлення на перевірку, копії наказу про проведення перевірки, службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки. Водночас, вищенаведеними нормами встановлено, що фактична перевірка здійснюється без попередження такого платника податків.
В ході судового розгляду судом встановлено, що контролюючим органом було прийнято наказ №3134-п від 05.06.2018 року про проведення фактичної перевірки позивача та виписані два направлення на перевірку №2891, №2892 від 05.06.2018 року на посадових осіб ОСОБА_7 та ОСОБА_8
Позивач, отримавши вказані вище направлення та наказ, допустив вищевказаних посадових осіб відповідача до проведення фактичної перевірки, що підтверджується матеріалами справи та не спростовано представником позивача жодними доказами у ході судового розгляду справи.
Таким чином, зазначені обставини допуску позивачем до перевірки посадових осіб відповідача також свідчать про дотримання посадовими особами відповідача порядку проведення перевірки, встановленого ст. 81 Податкового кодексу України.
Отже, доводи представника позивача щодо відсутності у наказі обставин, що стали підставою для проведення фактичної перевірки, відсутність доказів повідомлення позивача про початок перевірки, ознайомлення із наказом та направленнями на перевірку, є безпідставними, оскільки позивачем не надано доказів не допуску посадових осіб відповідача до проведення перевірки внаслідок непредявлення направлень, наказу та службових посвідчень у відповідності до вимог ст. 81 Податкового кодексу України, навпаки, позивач допустив посадових осіб відповідача до перевірки, якими був складений відповідний акт, що також підтверджує факти дотримання посадовими особами відповідача порядку проведення фактичної перевірки.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» встановлюється, що імпорт, експорт і оптова торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами можуть здійснюватися субєктами господарювання всіх форм власності за наявності ліцензій.
Згідно з ч. 15 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» встановлюється, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися субєктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.
При цьому, ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі субєкта господарювання терміном на один рік і підлягають обовязковій реєстрації в органі доходів і зборів, а у сільській місцевості і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі субєкта господарювання.
Приписами ч. 4 ст. 17 вказаного вище Закону визначено, що рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом сирцем виноградним, спиртом - сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції, визначеної законами України.
Відповідно до Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 р. №790 з відповідними змінами та доповненнями визначається механізм застосування фінансових санкцій, передбачених ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а також у п. 2 Порядку визначено, що фінансові санкції застосовуються за порушення, передбачені ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».
Згідно з п. 3 вказаного вище Порядку визначено, що до субєктів господарювання, винних у вчиненні порушень, застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірах, передбачених законом.
Відповідно до п. 5 наведеного вище Порядку серед підстав для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є і акт перевірки додержання субєктом господарювання встановлених вимог, обовязкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства.
Так, представником позивача в ході судового розгляду справи не було надано пояснень щодо виявлених порушень та доказів, які б їх спростовували.
З урахуванням наведених норм законодавства, а також обставин, встановлених у ході судового розгляду справи, суд дійшов висновку, що посадовими особами контролюючого органу перевірку позивача було проведено із дотриманням вимог, встановлених Податковим кодексом України, а за результатами такої перевірки правомірно прийнято рішення про застосування фінансових санкцій.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а за змістом ст. 90 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.
Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні підстави для вирішення питання стосовно повернення судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду.
Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд дійшов висновку про правомірність прийняття контролюючим органом оспорюваного рішення про застосування фінансових санкцій, а тому підстави для задоволення позову відсутні.
Керуючись ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Український рітейл" до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними і скасування рішення про застосування фінансових санкцій - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 28 січня 2019 року.

Суддя ОСОБА_1