Справа № 810/354/18
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/354/18 Суддя (судді) першої інстанції: Панова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Ісаєнко Ю.А., Лічевецького І.О.

за участю секретаря Антоненко К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ківшовата Агро»

на рішення Київського окружного адміністративного суду від 16 липня 2018 року

у справі №810/354/18 (розглянутої у відкритому судовому засіданні)

за позовом ОСОБА_2

до відповідача Приватного нотаріуса Рокитнянського районного нотаріального округу Київської області Скоробагатько Валентини Данилівни

третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ківшовата Агро»

про скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Приватного нотаріуса Рокитнянського районного нотаріального округу Київської області Скоробагатько Валентини Данилівни, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ківшовата Агро», в якому з просив:

- скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 2,6232 га, зареєстрованого на підставі договору оренди землі № б/н від 20.08.2015, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ "Ківшовата Агро", номер запису про інше речове право 13559928.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є власником земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 2,6232 га, щодо якої виник спір про право користування. У 2012 році він уклав договір оренди вказаної земельної ділянки з ТОВ "Ківшовата Агро" строком на 5 років, а саме до 29.12.2017.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 16 липня 2018 року в задоволенні позовних вимог відмовлено. Скасовано державну реєстрацію права оренди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 2,6232 га, зареєстрованого на підставі договору оренди землі № б/н від 20.08.2015, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ "Ківшовата Агро", номер запису про інше речове право 13559928.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Товариством з обмеженою відповідальністю «Ківшовата Агро» було подано апеляційну скаргу, в якій він просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилався на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про наявність підстав для скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки.

Позивачем було подано відзив (заперечення) на апеляційну скаргу в якому зазначено, що апеляційна скарга є безпідставною та необґрунтованою та просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні представник третьої особи підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги та просив скасувати рішення суду першої інстанції й відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на порушення судом при винесенні рішення норм процесуального та матеріального права.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги та доводи апеляційної скарги заперечував та просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити з огляду на її необґрунтованість та безпідставність, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню, з наступних підстав.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково

Відповідно до ст. 319 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19 Кодексу адміністративного судочинства України, є обов'язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог виходив з того, що спір виник із публічно-правових відносин та відповідно до статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України належить до юрисдикції адміністративних судів і підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 (орендодавець) та ТОВ «Ківшовата Агро» (орендар) уклали договір оренди землі б/н (далі - договір 1).

Відповідно до пунктів 1, 2 цього договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку (загальною площею 2,8076 га у тому числі 2,6232 га рілля, кадастровий номер: НОМЕР_1) сільськогосподарського призначення, яка знаходиться в районі села Ківшовата Таращанського району Київської області.

Вказана земельна ділянка належить орендодавцеві на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 227542 виданого 09.11.2004 (пункт 1.1 договору).

У пункті 3 сторони узгодили, що даний договір укладено строком на 5 років з переважним правом орендаря на поновлення дії цього договору на новий строк. У такому разі орендар повинен не пізніше ніж за 100 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Пунктами 12.1, 12.2. сторони визначили, що зміна умов договору здійснюється у письмові формі за взаємною згодою сторін. Дія даного договору припиняється, зокрема, у разі: закінчення строку на який його було укладено, в інших випадках передбачених законом.

Пунктом 7.1 договору передбачено, що після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.

Відповідно до змісту Прикінцевих положень судом встановлено, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Зазначений договір було зареєстровано у Таращанському районному відділі Київської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 08.05.2009 за № 69.

20 грудня 2012 року ОСОБА_2 (орендодавець) та ТОВ "Ківшовата Агро" (орендар) було укладено додаткову угоду до договору оренди землі. У вказаній додатковій угоді сторони дійшли згоди щодо продовження терміну дії договору оренди землі від 08.08.2009, шляхом продовження терміну дії договору на 5 років з моменту державної реєстрації додаткової угоди. Також сторони дійшли згоди щодо необхідності приведення у відповідність до норм Закону України «Про оренду землі» і інших умов договору від 08.08.2009. Вказана додаткова угода є невід'ємною частиною договору 08.08.2009 та набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Договір зареєстровано в Управлінні Держкомзему 29.12.2012, про що у державному реєстрі земель вчинено запис № 005824.

Таким чином згідно з умовами вказаних договору оренди землі та додаткової угоди термін дії цього договору закінчується 29.12.2017.

В подальшому 10 лютого 2016 року між ОСОБА_2 та ТОВ "Ківшовата Агро" було укладено договір оренди землі б/н (далі - договір 2). Відповідно до пунктів 1, 2 цього договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку (площею 2,6232 га рілля, кадастровий номер: НОМЕР_1) сільськогосподарського призначення, яка знаходиться в районі села Ківшовата Таращанського району Київської області.

У пункті 3 сторонами встановлено, що даний договір укладено строком на 7 років. Строк дії договору починається з моменту державної реєстрації права оренди за цим договором. У будь-якому випадку строк дії цього договору закінчується не раніше збирання врожаю сільськогосподарських культур, які були засіяні (висаджені) під час дії цього договору. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У такому разі орендар повинен не пізніше ніж за тридцять днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Орендодавець на протязі одного місяця з моменту отримання повідомлення про намір продовжити строк дії розглядає проект Додаткової угоди та приймає рішення про поновлення чи не поновлення договору оренди, про що письмово повідомляє орендаря.

Відповідно до змісту Прикінцевих положень цей договір набирає чинності після підписання сторонами. Право оренди за цим договором виникає з моменту державної реєстрації права оренди.

27 лютого 2016 приватним нотаріусом Рокитнянського нотаріального районного округу було прийнято рішення № 28486987 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу). На підставі цього рішення державним реєстратором внесено запис № 13467879 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку (кадастровий номер: НОМЕР_1) загальною площею 2,6232 га для ведення особистого селянського господарства.

Крім того, цим же державним реєстратором 27.02.2016 було прийнято рішення № 28487079 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, на підставі якого внесено запис № 13559928 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права оренди земельної ділянки (кадастровий номер: НОМЕР_1) загальною площею 2,6236 га. Строк дії речового права 7 років. Орендарем є ТОВ "Ківшовата Агро", а орендодавцем ОСОБА_2

З наявної у матеріалах справи інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що підставою виникнення вказаного речового права є договір оренди землі б/н, виданий 10.02.2016 (договір укладено між сторонами у письмовій формі без нотаріального посвідчення).

Судом також встановлено, що 31.08.2017 ОСОБА_2 звернувся до ТОВ "Ківшовата Агро" з повідомленням про повернення земельної ділянки. У вказаному повідомленні позивач просив орендаря, у зв'язку з закінченням договірних відносин, нічого не засівати та надалі не обробляти земельну ділянку площею 2,6232 га кадастровий номер: НОМЕР_1 та не використовувати її у будь-який інший спосіб, а також повернути її у строк до 30.12.2017 у стані, що передбачений договором.

ТОВ "Ківшовата Агро" розглянувши вказане повідомлення листом від 07.09.2017 вих.№ 106 повідомило ОСОБА_2, що ним 10.02.2016 був підписаний договір оренди земельної ділянки площею 2,6232 га кадастровий номер: НОМЕР_1, терміном на 7 років. 27.02.2016 даний договір був зареєстрований, а отже дія його закінчується 27.02.2023.

Вважаючи незаконними дії відповідача щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 2,6232 га, зареєстрованого на підставі договору оренди землі № б/н від 20.08.2015, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ "Ківшовата Агро", номер запису про інше речове право 13559928 з огляду на те, що такими діями/бездіяльністю відповідача як суб'єкта владних повноважень були порушені його права встановлені позивач звернувся з даним позовом до суду.

Необхідно зауважити, що спірні правовідносини стосуються права користування та розпорядження майном, а саме встановлення права вільного розпорядження земельною ділянкою, що належить йому на праві власності.

Колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що в даному випадку існує спір про право.

Частинами першою та другою статті 55 Конституції України передбачено, що рішення, прийняті суб'єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду.

У п. 3 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України міститься визначення адміністративний суд, згідно з яким це суд, до компетенції якого цим Кодексом віднесено розгляд і вирішення адміністративних справ.

Отже, належним та компетентним судом у розумінні процесуального закону є суд, який розглядає та вирішує справу за позовною заявою, поданою із дотриманням правил територіальної, інстанційної та предметної підсудності.

Суд першої інстанції розглядаючи справу виходив з того, що спір виник із публічно-правових відносин та відповідно до статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України належить до юрисдикції адміністративних судів і підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Однак колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

На думку колегії суддів, такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права з огляду на нижченаведене.

За правилами пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Аналогічна норма закріплена й у частині першій статті 19 Цивільного процесуального кодексу України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Відповідно до частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Суб'єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства).

Справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Натомість однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Разом з тим участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового. Однак не кожен спір за участю суб'єкта владних повноважень є публічно-правовим.

Враховуючи те, що спірні правовідносини пов'язані з невиконанням умов цивільно-правової угоди, цей спір не є публічно-правовим, та має вирішуватися судами за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої ст. 2 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно частини першої ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України № право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

З наведених норм вбачається, що право виникає (змінюється, припиняється) після державної реєстрації, однак на підставі договору чи відповідних правочинів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що протиправність дій державного реєстратора при вчиненні реєстраційних записів стосовно реєстрації іншого речового права, а саме права оренди земельної ділянки можливо встановити тільки за наслідками розгляду справи про правомірність укладення договорів оренди між позивачем та ТОВ "Ківшовата Агро", оскільки, здійснюючи відповідні функції з державної реєстрації прав, відповідач не перебував з позивачем у відносинах, заснованих на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності щодо спірного права оренди земельної ділянки, а, відтак, не міг визнавати чи оспорювати майнові права позивача в розумінні ст. 15 Цивільного кодексу України.

Тобто у цій справі позивач просить захистити своє речове право у зв'язку із тим, що ТОВ "Ківшовата Агро" не повертає земельні ділянки у вільне користування її власником ОСОБА_2

Скасування записів про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки обов'язково впливатиме на майнові права ТОВ «Ківшовата Агро», оскільки питання правомірності укладення цивільно-правових угод, на підставі яких здійснено реєстрацію речового права, обов'язково постане перед судом, який буде вирішувати цей спір.

Отже, зазначений спір не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 821/592/16 від 20.06.2018.

Згідно нормами п. 5 ч. 2 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання позивача, що зазначений спір є публічно-правовим, оскільки ним оскаржується лише управлінські функції нотаріуса як реєстратора, оскільки оскарження рішення про державну реєстрацію права користування спірною земельною ділянкою третьою особою є захистом права позивача на земельну ділянку від їх порушення іншою особою, за якою зареєстровано право оренди щодо того ж самого нерухомого майна, а тому має вирішуватись за правилами господарського чи цивільного судочинства.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 805/34/18-а від 12 грудня 2018 року..

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

У рішенні від 20.07.2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених ст. 19 КАС України, є обов'язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства (п. 1 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України).

Враховуючи викладені положення Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з закриттям провадження по справі.

Керуючись ст.ст. 238, 242, 246, 308, 310, 319, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ківшовата Агро» - задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 16 липня 2018 року - скасувати.

Провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного нотаріуса Рокитнянського районного нотаріального округу Київської області Скоробагатько Валентини Данилівни, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ківшовата Агро» про скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки - закрити.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів із дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду у порядку ст.329-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: Ю.А. Ісаєнко

І.О. Лічевецький

Повний текст постанови виготовлено 30 січня 2019 року.