Справа № 809/1275/17
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2019-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/2728/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Ігнатищ Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби України на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2018 року, прийняте суддею Чуприною О.В., у місті Івано - Франківську у справі за позовом ОСОБА_2 до Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови,-

встановив :

ОСОБА_2 звернувся з адміністративним позовом до Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA 206000/2017/00680 від 14.09.2017 року та рішення про коригування митної вартості товарів №UA 206000/2017/000670/1 від 14.09.2017 року.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.10.2017 року позов задоволено. Судове рішення мотивовано тим, що позивач подав відповідачу виключний перелік документів, які у своїй сукупності є достатніми для митного оформлення транспортного засобу в режимі імпорту за ціною договору.

Львівським апеляційним адміністративним судом постановою від 31.01.2018 року, рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове, яким відмовлено у задоволенні позову. В обґрунтування такого рішення суд апеляційної інстанції зазначив, що у зв'язку із неподанням на вимогу органу контролю документів (про фактичну оплату автомобіля), що підтверджують значення митної вартості товарів, Івано-Франківською митницею ДФС правомірно прийнято картку відмови та рішення про коригування митної вартості товарів.

05.05.2018 року Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду прийнято постанову, якою скасовано постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.10.2017 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 31.01.2018 року, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Колегія суддів зазначила, що як вбачається з матеріалів справи, наявні в них договір купівлі-продажу автомобіля від 06.09.2017 року №000718 та рахунок-фактура від 13.09.2017 року №09-015 оформлені на німецькій мові, при цьому їх переклад відсутній, що унеможливлює встановлення дійсних обставин справи з поданих документів, зокрема, факту наявності/відсутності сплати вартості автомобіля готівкою, як зазначає позивач.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2018 року позов задоволений.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не довів суду неможливість застосування ним попередніх п'яти методів визначення митної вартості товару. Загальні посилання на норми Митного кодексу України, зроблені в оскаржуваному рішенні, не конкретизують підстави щодо незастосування того чи іншого методу визначення митної вартості, що в свою чергу не може вважатися достатніми доводами обґрунтованості прийнятого суб'єктом владних повноважень рішення.

Правомірність визначення позивачем митної вартості товару, який ввозився підтверджується договором купівлі-продажу від 06.09.2017 року, укладеним між ОСОБА_2 та Streng Streng & Co. KFZ-Hendel GmbH, рахунком №09-015 від 13.09.2017 року до договору купівлі №000718, оформленого Streng Streng & Co. KFZ-Hendel GmbH на ім'я позивача, та їх перекладами, якими засвідчено здійснення оплати транспортного засобу у готівковій формі в сумі 3500,00 EUR.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Івано-Франківська митниця ДФС подала апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що під час митного оформлення позивачем автомобіля марки Renualt, модель Megane не був представлений повний перелік документів, який визначений статтею 53 Митного кодексу України. Зокрема, не надано документи, що підтверджують ціну, яка була сплачена за товар або підлягає сплаті за нього. По причині наведеного посадовою особою митниці скероване декларанту електронне повідомлення з вимогою про надання додаткових документів. Однак, такі документи не були надані. У подальшому відповідачем прийняті спірні картку відмови та рішення про коригування митної вартості, при цьому митна вартість товару визначена резервним методом із поясненням неможливості застосування інших методів.

Звертає увагу, що судом першої інстанції неналежним чином досліджені подані позивачем документи, зокрема, із договору купівлі - продажу від 06.09.2017 року вбачається, що транспортний засіб не потрапляв у ДТП, а у рахунку №09-015 від 03.09.2017 року зазначено, що «ми продали наступний транспортний засіб, пошкоджений у результаті ДТП». Таким чином, надані позивачем документи місять розбіжності.

Крім того, всупереч ч.9 ст.79 КАС України, позивачем на адресу Івано-Франківської митниці ДФС скеровано лише переклад договору купівлі - продажу, інші ж письмові докази не надсилалися, що є порушенням принципу змагальності сторін та позбавило відповідача можливості належним чином їх вивчити.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

В судове засідання для розгляду апеляційної скарги учасники справи не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ч.4 ст.229, ст.313 КАС України апеляційний суд ухвалив розгляд апеляційної скарги здійснити за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 06.09.2017 року позивач придбав у нерезидента транспортний засіб - легковий автомобіль марки «Renault», модель «Megane», який був у користуванні, номер кузова НОМЕР_1, об'єм двигуна 1598 куб. см, що підтверджується договором купівлі-продажу № 000718 від 06.09.2017.

З метою митного оформлення зазначеного автомобіля 12.09.2017 року декларант ФОП ОСОБА_3 звернувся до митниці з електронною митною декларацією №206010/2017/416478, в якій митна вартість була визначена за ціною договору (контракту).

На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості автомобіля та обраного методу її визначення декларант надав митному органу разом з декларацією наступні документи: договір купівлі-продажу № 000718 від 06.09.2017 року; декларацію про походження товару № 0380 від 06.09.2017 року, акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UА20903/2017/17651 від 08.09.2017 року, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 18.10.2012 року та № НОМЕР_3 від 01.10.2017 року, інформацію про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів іншими державами № 1388455 від 08.09.2017 року, паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні.

У зв'язку із ненаданням повного переліку документів (зокрема, платіжних документів про сплату вартості автомобіля) Івано-Франківська митниця ДФС 12.09.2017 року направила декларанту електронне повідомлення про необхідність надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару згідно з частиною другою статті 53 МК України, а саме: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару.

14.09.2017 року з огляду на ненадання декларантом запитуваних документів Івано-Франківська митниця ДФС відмовила у митному оформленні (випуску) товарів, про що прийняла картку відмови № UA206000/2017/00680 та рішення про коригування митної вартості товарів №UA206000/2017/000670/1.

Як вбачається зі змісту рішення про коригування митної вартості товарів, підставою для його прийняття стало ненадання позивачем документів, передбачених частиною другою статті 53 МК України, а саме: якщо рахунок сплачено, - банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару. Джерелом інформації є каталог Schwackeliste I/2017 ст.922 з коригуванням на 9 місяць 2017 року. Початкова вартість - 7217 євро (каталог - 7950 євро). Відсоток зменшення згідно з актом про митний огляд - 10 відсотків. Митна вартість 7217 x 0,9 = 6495 євро.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 МК України).

Відповідно до статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).

Як визначено у частині третій статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.

Системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов'язковою обставиною, з якою закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Згідно із пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України, на підставі якого відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

На виконання постанови Верховного Суду від 05.05.2018 року у даній справі судом першої інстанції проаналізовано витребувані у позивача договір купівлі - продажу автомобіля від 06.09.2017 року та рахунок № 09-015 від 06.09.2017 року до договору купівлі № 000718, перекладені на українську мову (переклад зазначених документів здійснено перекладачем ФОП ОСОБА_4 та засвідчений її підписом).

Із договору купівлі - продажу від 06.09.2017 року, укладеного між ОСОБА_2 та Streng Streng & Co. KFZ-Hendel GmbH вбачається, що «загальна сума» договору становить «3 500,00 EUR». Також даний договір містить наступний текст: «Сума продажу включає податок на суму між закупочною та продажною ціною згідно ЗпПО 25а. Готівку отримано 05/17» (а.с. 213).

Із змісту копії вказаного договору, в ділянці відтиску прямокутної печатки Івано-Франківської митниці ДФС, міститься друкований запис бланку договору на іноземній мові «in bar am erhaiten», перекладений як «готівку отримано» певної календарної дати.

Запис календарної дати, який виконаний від руки між словами «am» та «erhaiten» за допомогою ручки, містить наступні римські символи, які можна розцінювати як цифри «6», «5» або «9», «17».

В письмовому поясненні ОСОБА_2 від 27.08.2018 року зазначено, що дійсною датою передачі готівки є день укладення договору - 06.09.2017 року, яка відповідає даті укладенню такого договору (а.с. 211).

Із засвідченої копії договору купівлі-продажу від 06.09.2017 року, наданої Територіальним сервісним центром №2641 Регіонального сервісного центру МВС в Івано-Франківській області, в якого зберігається оригінал даного договору, вбачається, що датою отримання готівки є «6», «9», «17» (а.с. 218).

Переклад рахунку №09-015 від 13.09.2017 року до договору купівлі №000718, оформленого Streng Streng & Co. KFZ-Hendel GmbH на ім'я позивача, вказує на те, що в ньому містяться наступні відомості «Ми продали Вам наступний транспортний засіб, пошкоджений в результаті ДТП… . За ціною 3 500,00 EUR. У вартість входить різниця з ПДВ згідно 25а Закону про податок на додану вартість» (а.с. 168).

Відтак, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач, 06.09.2017 року, при укладенні договору купівлі-продажу автомобіля сплатив нерезиденту вартість товару саме готівкою в сумі 3 500,00 EUR. Розрахунок через фінансову установу не здійснювався, а відтак не існують будь-які банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, на необхідність подання яких наполягав відповідач.

Покликання апелянта на розбіжності у поданих позивачем документах не заслуговують на увагу суду, оскільки дослідженню підлягав зміст договору купівлі-продажу автомобіля від 06.09.2017 №000718 та рахунка-фактури від 13.09.2017 № 09-015 на предмет з'ясування факту оплати позивачем вартості автомобіля. Із зазначених документів встановлено сплату позивачем 3 500,00 EUR за придбаний автомобіль марки Renualt, модель Megane.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав вважати неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2018 року у справі № 809/1275/17 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. В. Онишкевич
Повний текст судового рішення виготовлено 30.01.2019 року.