Справа № 524/3118/16-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2019-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

31 січня 2019 року

Київ

справа №524/3118/16-а

адміністративне провадження №К/9901/21096/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Стрелець Т. Г.,

суддів - Білоуса О.В., Желтобрюх І.Л.

розглянувши у письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу №524/3118/16-а

за позовом ОСОБА_1 до поліцейського патрульної поліції роти №3 Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції рядового поліції Журавського Олександра Володимировича, третя особа - ОСОБА_3, про скасування постанови, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2017 року (постановлену у складі колегії суддів: головуючого судді Шевцової Н.В., суддів: Мінаєвої О.М., Макаренко Я.М.)

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст вимог заяви

1. У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною і скасувати постанову Управління патрульної поліції м. Кременчука у справі про адміністративне правопорушення серія ПСЗ №023526 від 19 квітня 2016 року.

2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 19 квітня 2016 року поліцейським 3-ї роти батальйону УПП у м. Кременчуці ДПП рядовим поліції Журавським Олександром Володимировичем винесено постанову серії ПС 3 № 023526, якою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення вигляді штрафу в розмірі 255 грн 00 коп. Постанова мотивована тим, що позивач 19 квітня 2016 року керуючи транспортним засобом по вул. Першотравневій, 2в в м. Кременчуці в'їхав в прилеглу територію, а саме набережну «Дніпра», чим порушив вимогу знаку 3.21 «В'їзд заборонено». На думку позивача, вищевказаний дорожній знак не забороняє проїзд автотранспорту експлуатуючої організації до пасажирських причалів, як гідротехнічної споруди в технологічних цілях, для його експлуатації та підтримання його в належному стані. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП, а оскаржувану постанову протиправною та необґрунтованою.

Короткий зміст рішення суду І інстанції

3. 12 грудня 2016 року Автозаводський районний суд м.Кременчука вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського патрульної поліції роти № 3 Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції рядового поліції Журавського Олександра Володимировича про скасування постанови - залишити без задоволення.

4. Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що адміністративне стягнення накладено на позивача відповідно до вимог чинного законодавства. Позивач не заперечував про те, що проїхав під знак 3.21 «В'їзд заборонено». Вважав, що вимоги знаку не порушив, оскільки виконував обов'язки водія на ПП «Фірма «Румб», рухався на службовому автомобілі підприємства. ПП «Фірма «Румб» обслуговує пасажирські причали по вул. Першотравневій, 2 д в м. Кременчуці. Проте, судом встановлено, що трудовий договір підприємства з водієм ОСОБА_1 не укладався. Доказів того, що підприємству належить автомобіль ЗАЗ 1102 1635, номерний знак НОМЕР_1 не надано.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

5. 14 березня 2017 року Харківський апеляційний адміністративний суд вирішив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 грудня 2016 року скасувати. Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною і скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ПСЗ №023526 від 19 квітня 2016 року Управління патрульної поліції м. Кременчука.

6. Апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що приписами Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено певну процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази проведення розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. В матеріалах справи міститься лише постанова про накладення адміністративного стягнення на позивача.

Вищенаведені обставини дають підстави дійти висновку, що відповідачем всупереч положень Кодексу України про адміністративні правопорушення не проведено дій по розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачених приписами ст.ст. 278, 279 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суд апеляційної інстанції з посиланням на Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015, дійшов висновку, що дії відповідача щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача на місці зупинки транспортного засобу є протиправними, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на порушення вимог законодавства при її винесенні, підлягає скасуванню

Короткий зміст вимог касаційної скарги

7. 10 квітня 2017 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції.

У касаційній скарзі касатор просить скасувати постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2017 року та залишити в силі постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука.

8. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16 травня 2017 року відкрито касаційне провадження за скаргою Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2017 року .

9. 13 лютого 2018 року вказана касаційна скарга надійшла до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах.

II. АРГУМЕНТИ СТОРІН

10. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу (відповідача у справі):

Касаційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду апеляційної інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції зазначає, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про те, що інспектор патрульної поліції не мав пава на місці вчинення адміністративного правопорушення виносити оскаржувану постанову по справі про адміністративне правопорушення. Законом України від 14 липня 2015 року №596 VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» статтю 258 КУпАП було доповнено новою частиною, якою розширено перелік випадків коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.

IІI. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

11. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 19 квітня 2016 року поліцейським патрульної поліції роти № 3 Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції рядовим поліції Журавським Олександром Володимировичем винесено постанову серії ПС3 № 023526 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

12. Як вбачається з тексту вищевказаної постанови, ОСОБА_1 19 квітня 2016 року, о 17 год. 15 хв. по вулиці Першотравневій, 2в, у м. Кременчуці, керуючи транспортним засобом ЗАЗ 1102 1635, номерний знак НОМЕР_1, в'їхав в прилеглу територію, а саме набережну «Дніпра», чим порушив вимогу знаку 3.21 «В'їзд заборонено», за що передбачена відповідальність за частиною першою статті 122 КУпАП.

13. Позивач не заперечував про те, що проїхав під знак 3.21 «В'їзд заборонено». Вважав, що вимоги знаку не порушив, оскільки виконував обов'язки водія на ПП «Фірма «Румб», рухався на службовому автомобілі підприємства.

IV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

14. Конституція України.

14.1. Частина друга статті 19. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

15. Кодекс адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15.12.2017 року)

15.1. Частина друга статті 2. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

15.2. Частина третя статті 2. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

16. Кодекс України про адміністративні правопорушення, введений в дію з 1 червня 1985 року постановою Верховної Ради Українcької РСР від 7 грудня 1984 року №8074-X.

16.1. Частина перша статті 222. Органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 441, частина друга статті 106 1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116 2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121 1, 121 2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124 1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128 - 129, стаття 132 1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133 1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164 4, статтею 175 1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181 1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189 2, 192, 194, 195).

16.2. Стаття 251.Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

16.3. Стаття 252. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

16.4. Стаття 258. Протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238), частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

17. Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі", затверджена Наказом Міністерством Внутрішніх Справ від 7 листопада 2015 року, №1395.

17.1. У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

V.ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

18. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, згідно зі статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

19. Колегія суддів Верховного Суду не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що, під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення відповідач зобов'язаний був скласти протокол про адміністративне правопорушення.

20. Аналіз положень частин першої - третьої статті 258 КУпАП дозволяє дійти висновку, що їх дія поширюється:

1) на правопорушення, визначені в частині першій цієї статті;

2) у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

3) на випадки, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

21. Частина друга статті 258 КУпАП надає право Національній поліції не складати протокол про вчинення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Відповідно на ці правовідносини поширюється положення частини четвертої статті 258 КУпАП, коли уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

22. Таким чином, під час оформлення матеріалів про адміністративні порушення за вчинення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, в тому числі, передбаченого статтею 122 КУпАП, у працівників Національної поліції відсутній обов'язок складати протокол про адміністративне правопорушення.

23. Додатково колегія суддів Верховного Суду зазначає, що судом апеляційної інстанції неправильно розуміються поняття "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення" з посиланням на Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року, № 5-рп/2015 "У справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення". Словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Тоді як поняття "на місці вчинення правопорушення", визначене у статті 258 КУпАП, тлумачиться Судом не на користь позивача.

24. Окрім того, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що Рішення Конституційного Суду України № 5-РП/2015, на яке посилається суд апеляційної інстанції, приймалось до внесення змін у статтю 258 КУпАП.

25. За правилами частини 2 статті 353 КАС України, підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом.

26. Зважаючи на те, що суд апеляційної інстанції не досліджував обставини вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а суд касаційної інстанції в силу приписів статті 341 КАС України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, таке рішення підлягає скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

п о с т а н о в и в :

1. Касаційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції задовольнити частково.

2. Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2017 року у справі 524/3118/16-а скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Т. Г. Стрелець

Судді О. В. Білоус

І. Л. Желтобрюх