Справа № 810/4078/18
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/4078/18 Суддя (судді) першої інстанції: Виноградова О.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Ісаєнко Ю.А., Лічевецького І.О.

за участю секретаря Антоненко К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України

на рішення Київського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2018 року

у справі №810/4078/18 (розглянутої у порядку письмового провадження)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Астерс Груп»

до відповідача Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Астерс Груп" звернулося до суду з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України, в якому просило визнати протиправним та скасувати у повному обсязі податкове повідомлення -рішення від 28.09.2018 № про застосування пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, у розмірі 25 300,88 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення № відповідачем винесено з порушенням Податкового кодексу України (далі - ПК України) та Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР (далі - Закон №185/94), оскільки позивачем не було порушено строки розрахунку за зовнішньоекономічним контрактом, так як моментом здійснення експорту/імпорту є момент перетину товаром митного кордону України або переходу права власності на зазначений товар, що експортується чи імпортується, від продавця до покупця. Зазначив, що у зв'язку з ненадходженням у встановлений чинним законодавством строк на рахунок позивача оплати за товар, позивачем було подано позов до Господарського суду м. Києва про стягнення заборгованості за зовнішньоекономічним контрактом.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2018 року задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України від 28 вересня 2017 року № в частині нарахування пені в сумі 12 681,72 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби України подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на незаконності, необґрунтованості та необ'єктивності рішення суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Відзив (заперечення) на апеляційну скаргу позивачем не надано.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги та просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом при прийнятті рішення норм процесуального та матеріального права.

Позивач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи був належним чином повідомлений про причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтями 315, 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 13.06.2008 позивач зареєстрований як юридична особа, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

19.09.2017 Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби України було проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічних операцій за договорами від 12.07.2016 № 1/FG-AG, від 29.12.2016 № RC-AG за період з 29.12.2016 по 19.09.2017, згідно з повідомленням банку ПАТ Універсал банк від 05.05.2017 № 1459го, за результатами якої 19.09.2017 складено акт перевірки № 3177/28-10-14-02/35995595.

У розділі «Висновок» названого акта перевірки зазначено, що перевіркою встановлено порушення вимог ст. 1 Закону № 185/94-ВР в частині несвоєчасного надходження виручки згідно договору від 29.12.2016 № 1/RC-AG з нерезидентом компанією ООО «Ритейл Капитал Джорджия», протерміновано надходження виручки в сумі 17 646, 30 доларів США з 30 квітня по 17 травня 2017 року на 18 днів.

28.09.2017 на підставі висновків названого акта перевірки відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення № , яким нараховано пеню за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, за невиконання зобов'язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства у сумі 25 300,88 грн. (далі - податкове повідомлення-рішення № ).

Позивач, вважаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення таким, що винесено протиправно, звернувся з зазначеним позовом до суду.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що моментом вчинення імпортної (експортної) операції, зокрема, моментом поставки товару за такою операцією, для застосування Закону № 185/94-ВР у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, є момент фактичного перетину товаром митного кордону України. Отже, враховуючи повідомлення Одеської митниці ДФС про фактичне вивезення товарів датами перетину кордону товаром за митною декларацією № 100270004/2016/060753 є 01.01.2017, саме з цієї дати повинен відраховуватися 120-денний строк.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону 185/94-ВР виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Тобто, виходячи з вищевказаної норми закону, проведення розрахунків у іноземній валюті підлягає зарахуванню на валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення.

Разом з тим, у зв'язку з набранням чинності з 17 листопада 2012 року Закону України №5480-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення інструментів впливу на грошово-кредитний ринок» та постановами Національного банку України, внесені зміни до Закону України № 185/94-ВР, відповідно до яких Національному банку України надано право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що встановлені ч. 1 ст. 1 та 2 Закону № 185/94-ВР.

Постановою Національного банку України від 28 липня 2016 року № 361 «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України» встановлено, що розрахунки за операціями з експорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону 185/94, повинні здійснюватися у строк, що не перевищує 120 календарних днів.

Як встановлено судом першої інстанції позивач є суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності, одним з видів якої є експорт.

29.12.2016 між позивачем (продавець) та ООО «Ритейл Капитал Джорджиа» (покупець) було укладено зовнішньоекономічний контракт № 1/RC-AG.

Згідно з вимогами п. 1.1. зовнішньоекономічного контракту № 1/RC-AG продавець поставляє, а покупець купує і приймає товар згідно з умовами, викладеними в даному контракті і специфікаціях окремо складених на кожну партію товару, яка після її підписання обома сторонами являється невід'ємною частиною даного контракту.

Відповідно до вимог п. 3.3. зовнішньоекономічного контракту № 1/RC-AG оплата вартості партії товару здійснюється на основі інвойсу продавця шляхом прямого банківського переказу на рахунок продавця протягом 60 днів з дня інвойсу, якщо інше не вказано в специфікаціях.

30.12.2016 було складено митну декларацію № 100270004/2016/060753 на загальну суму 17 646, 30 доларів США.

Приймаючи оскаржуване рішення, відповідач вважав, що саме дата складення митної декларації, зокрема 30.12.2016, є датою початку відліку 120-денного строку для зарахування валютної виручки.

Вимоги ст. 1 Закону № 185/94-ВР пов'язують початок обчислення такого строку з моментом митного оформлення (виписки митної декларації).

Водночас, абз. 10 ст. 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» від 16 квітня 1991 р. № 959-XII (далі - Закон № 959-XII) встановлено, що експорт - це продаж товарів українськими суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності іноземним суб'єктам господарської діяльності (у тому числі з оплатою в негрошовій формі) з вивезенням або без вивезення цих товарів через митний кордон України.

При цьому, моментом здійснення імпорту/експорту відповідно до абз. 38 ст. 1 Закону № 959-XII є момент перетину товаром митного кордону України або переходу права власності на зазначений товар, що експортується чи імпортується, від продавця до покупця.

Згідно з вимогами п. 30 Положення «Положення про митні декларації», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 р. № 450, (далі - Положення № 450) вивезення товарів за межі митної території України в митному режимі експорту підтверджується: митною декларацією, заповненою у звичайному порядку, чи додатковою декларацією, а також повідомленням про фактичне вивезення товарів за межі митної території України.

Таке повідомлення про фактичне вивезення товарів за межі митної території України містить відомості про кількість та номери у митній декларації товарів, вивезених за межі митної території України, дату їх фактичного вивезення, а в разі митного оформлення товарів за електронною митною декларацією - також відомості про номер митної декларації.

Процедура отримання платником у Держмитслужби повідомлення про фактичне вивезення товарів за межі митної території України описана у п. 31 та п. 32 Положення № 450, залежно від того, яку форму має митна декларація: електронну чи паперову. Для одержання повідомлення про фактичне вивезення товарів за межі митної території України декларант, який здійснив операцію з вивезення товарів, або уповноважена ним особа, повинні звернутися до митного органу, яким оформлено відповідну митну декларацію, із заявою довільної форми.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дата оформлення вантажної митної декларації не завжди збігається з датою фактичного перетину митного кордону України, оскільки сама вантажна митна декларація є документом, що підтверджує права особи на розміщення товарів у заявленому митному режимі і права та обов'язки зазначених у ній осіб щодо здійснення ними відповідних фінансових, господарських та інших операцій.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 4 вересня 2018 року у справі № 810/2937/17. Верховний Суд у постанові зазначив про те, що моментом вчинення імпортної (експортної) операції, зокрема, моментом поставки товару за такою операцією, для застосування Закону № 185/94-ВР у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, є момент фактичного перетину товаром митного кордону України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає доводи апелянта, що з моменту оформлення митної декларації, яким є 30.12.2016 починається перебіг строку для зарахування валютної виручки.

Як встановлено судом під час розгляду справи та вбачається з повідомлення Одеської митниці ДФС фактичне вивезення товарів та датою перетину кордону товаром за митною декларацією № 100270004/2016/060753 є 08.01.2017. Отже, саме з цієї дати повинен відраховуватися 120-денний строк.

У зв'язку із наведеним валютна виручка за вказаною операцією мала надійти позивачу у строк до 08.05.2017 включно.

Наступний день за відповідними граничними датами зарахування валютної виручки є першим днем (початком) перебігу строку нарахування пені, передбаченої Законом №185/94-ВР.

Крім того, судом встановлено, що позивачем 18.05.2017 було подано до Господарського суду м. Києва позовну заяву про стягнення заборгованості з нерезидента ТОВ «Ритейл Капитал Джорджиа» у сумі 17 646 доларів США, у зв'язку з невиконанням умов контракту № 1/RC-AG.

Ухвалою Господарського суду м. Києва порушено провадження у справі №910/7986/17.

Відповідно до вимог ст. 4 Закону №185/94-ВР у разі прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, строки, передбачені ст.ст. 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до ст. 1 і 2 цього Закону, зупиняються, і пеня за їх порушення в цей період не сплачується.

У разі прийняття судом рішення про відмову в позові повністю або частково або припинення (закриття) провадження у справі чи залишення позову без розгляду строки, передбачені ст.ст. 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до ст.ст. 1 і 2 цього Закону, поновлюються, і пеня за їх порушення сплачується за кожний день прострочення, включаючи період, на який ці строки було зупинено.

7 грудня 2017 року Господарським судом м. Києва було винесено рішення у справі № 910/7986/17, яким позов задоволено повністю, стягнуто з ТОВ "Рітейл Капітал Джорджиа" на користь позивача 17 646, 30 доларів США, що еквівалентно 467 131 грн 92 коп.

Так, валютна виручка за експортований за МД № 100270004/2016/060753 товар у сумі 17 646, 30 доларів США мала надійти позивачу у строк до 8 травня 2017 року, проте, вказана сума грошових коштів не надійшла на валютний рахунок позивача, а 18 травня 2017 року позивач звернувся із позовною заявою про стягнення заборгованості до Господарського суду м. Києва, отже, кількість днів прострочення становить 9 днів (з 9 по 17 травня 2017 року).

Станом на день виникнення заборгованості - 9 травня 2017 року валютний курс Національного банку України становив 2648,5778 грн. за 1 долар США.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що не можна брати до уваги курс НБУ зазначений у розрахунку пені до оскаржуваного повідомлення-рішення, оскільки він визначений станом на 30 квітня 2017 року, тоді як початком виникнення заборгованості є 9 травня 2017 року. Відповідно, сума пені за період з 9 по 17 травня 2017 року становить: 17 646, 30 (сума заборгованості в доларах США) х 26,485778 (валютний курс за 100 доларів США) х 0,3% (пеня) х 9 (кількість днів прострочення) = 12 619 грн. 16 коп.

Отже, загальний розмір пені, яку має сплатити позивач за порушення строків надходження валютної виручки від експортних операцій, становить12 619,16 грн.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення у частині нарахування позивачу пені у сумі 12 619, 16 грн. є законним і обґрунтованим.

Враховуючи встановлені обставини та норми чинного законодавства України колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись 34, 242, 243, 246, 308, 310, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів із дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду у порядку ст.329-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: Ю.А. Ісаєнко

І.О. Лічевецький

Повний текст постанови виготовлено 30 січня 2019 року.