Справа № 826/6092/18
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2019-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/6092/18 Суддя першої інстанції: Патратій О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Епель О.В., Карпушової О.В.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві на прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 серпня 2018 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавахліборесурс» до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Полтавазхліборесурс» (далі - Позивач, ТОВ «Полтавахліборесурс») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (далі - Відповідач, ГУ ДФС у м. Києві) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 30.03.2018 року №.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.08.2018 року позов задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що наявними у матеріалах справи належним чином оформленими документами підтверджується факт отримання ОСОБА_1 у касі ТОВ «Полтавахліборесурс» грошових коштів на суму 100 000,00 грн., а відтак, оскільки у контролюючого органу не виникло жодних зауважень та претензій до ведення касової книги та процедури видачі і подальшого відображення операції в обліку товариства, підстави для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення відсутні.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що оскільки у видатковому касовому ордері був відсутній підпис одержувача, то на момент проведення перевірки мало місце перевищення ліміту залишку готівки у касі.

Після усунення визначених в ухвалі від 29.10.2018 року про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2018 року відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Полтавахліборесурс» зазначає про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, обґрунтовуючи свою позицію доводами, які повністю збігаються з висновками суду першої інстанції.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.12.2018 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 23.01.2019 року.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.01.2019 року продовжено строк розгляду справи та відкладено її розгляд до 30.01.2019 року.

У судовому засіданні представники Відповідача доводи апеляційної скарги підтримали та просили суд її вимоги задовольнити з викладених в останній підстав, а також з урахуванням наданих до суду додаткових пояснень та доповнень до них, наголосивши, що судом не було враховано опис отриманих у ході перевірки ТОВ «Полтавахліборесурс» документів, а також факт відмови від засвідчення їх копій. Крім того, ревізор Волинець М.В. у судовому засіданні зазначив, що копії наданих документів були отримані за допомогою здійснення фотографування під час перевірки.

Представник Позивача наполягав на залишенні апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з викладених підстав, викладених у відзиві та додаткових поясненнях.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників учасників справи, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати, виходячи з такого.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що у листопаді - грудні 2017 року працівниками ГУ ДФС у м. Києві на підставі наказу від 13.11.2017 року №12293 (а.с. 12), направлень на перевірку від 28.11.2017 року №№ 1476/26-15-14-02-03, 1475/26-15-14-02-03, 4279/26-15-14-03-04, 4253/26-15-14-03-02, 7578/26-15-14-09, а також повідомлення від 14.11.2017 року №36697/10/26-15-14-02-03 (а.с. 13), згідно ст. ст. 20, 77, 82 ПК України було проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Полтавахліборесурс» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 08.09.2015 року по 30.09.2017 року, валютного - за період з 08.09.2015 року по 30.09.2017 року, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - за період з 08.09.2015 року по 30.09.2017 року.

У ході перевірки податковим органом було виявлено порушення Позивачем, зокрема, п. п. 2.3, 2.8 глави 2, п. 3.5 глави 3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року №637, та п. 1 постанови Правління Національного банку України від 06.06.2013 року №210 «Про встановлення граничної суми розрахунків готівкою».

На підставі викладених в акті перевірки висновків Відповідачем 10.01.2018 року прийнято податкове повідомлення-рішення форми «С» №, яким до Позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції за порушення законодавства про регулювання обігу готівки у розмірі 199 032,76 грн. (а.с. 43).

За наслідками адміністративного оскарження рішенням ДФС України від 28.03.2018 року №10969/6/99-99-11-03-01-25 податкове повідомлення-рішення від 10.01.2018 року № у частині застосування штрафної санкції за порушення норм з регулювання обігу готівки у сумі 3 265,52 грн. (1 632,76 грн. х 2) скасовано, а в іншій - без змін (а.с. 72-74).

У зв'язку з викладеним ГУ ДФС у м. Києві прийнято нове податкове повідомлення-рішення форми «С» № від 30.03.2018 року, яким до Позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції за порушення законодавства про регулювання обігу готівки у розмірі 195 767,24 грн. (а.с. 76).

Вирішуючи питання про правомірність оскаржуваного індивідуального акту, суд першої інстанції встановив, що 14.06.2017 року ТОВ «Полтавахліборесурс» ОСОБА_1 було видано з каси підприємства поворотну фінансову допомогу за договором від 31.05.2017 року в сумі 100 000,00 грн., що підтверджується копією касової книги (а.с. 16-18) та видаткового касового ордеру від 14.01.2017 року №62 (а.с. 20).

На підставі встановлених вище обставин, суд першої інстанції, здійснивши системний аналіз приписів ст. ст. 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, а також Положення про проведення касових операцій в національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року №637, дійшов до висновку, що наявними у матеріалах справи документами спростовується твердження контролюючого органу про перевищення підприємством ліміту залишку готівки у касі.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися з огляду на таке.

Порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями), а також окремі питання організації банками роботи з готівкою визначає затверджене постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року №637 Положення про ведення касових операцій у національній валюті України (далі - Положення №637).

Відповідно до п. 2.3 Положення №637 підприємства (підприємці) мають право здійснювати розрахунки готівкою між собою та/або з фізичними особами протягом одного дня за одним або кількома платіжними документами в межах граничних сум розрахунків готівкою, установлених відповідною постановою Правління Національного банку України. Платежі понад установлені граничні суми проводяться через банки або небанківські фінансові установи, які в установленому законодавством порядку отримали ліцензію на переказ коштів без відкриття рахунку, шляхом перерахування коштів з поточного рахунку на поточний рахунок або внесення коштів до банку для подальшого їх перерахування на поточні рахунки. Кількість підприємств (підприємців) та фізичних осіб, з якими здійснюються розрахунки, протягом дня не обмежується.

Обмеження, установлене в абзаці першому цього пункту, стосується також розрахунків під час оплати за товари, що придбані на виробничі (господарські) потреби за рахунок готівкових коштів, одержаних за допомогою електронного платіжного засобу.

Обмеження не поширюються на: 1) розрахунки підприємств (підприємців) з бюджетами та державними цільовими фондами; 2) добровільні пожертвування та благодійну допомогу; 3) використання коштів, виданих на відрядження.

Аналіз змісту наведених правових норм дає підстави для висновку, що чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавством встановлено обмеження щодо здійснення підприємством розрахунків готівкою між собою та/або з фізичними особами протягом одного дня за одним або кількома платіжними документами в межах граничних сум розрахунків готівкою. Розмір такої граничної суми було встановлено на рівні 50 000,00 грн. постановою Правління Національного банку України від 06.06.2013 року № 210 з урахуванням внесених постановою Правління НБ України від 25.11.2016 року № 407 змін.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, зокрема, зі змісту видаткового касового ордеру від 14.06.2017 року №62 (а.с. 20), готівкові кошти в сумі 100 000,00 грн. були передані з каси підприємства ОСОБА_1 в якості поворотної фінансової допомоги.

Відповідно до абз. 8 пп. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов'язковою до повернення.

Тобто, за своєю правовою природою, надання фізичній особі - працівнику підприємства поворотної фінансової допомоги не може вважатися розрахунком з такою особою, що, на переконання судової колегії, виключає можливість поширення на спірні правовідносини приписів п. 2.3 Положення №637.

Аналогічний за змістом висновок викладений у постанові Верховного Суду від 13.11.2018 року у справі №814/1468/16.

Згідно п. 2.8 Положення №637 підприємства можуть тримати в позаробочий час у своїх касах готівкову виручку (готівку) у межах, що не перевищують установлений ліміт каси. Готівкова виручка (готівка), що перевищує встановлений ліміт каси, обов'язково здається до банків для її зарахування на банківські рахунки. Відокремлені підрозділи підприємств - юридичних осіб можуть здавати готівкову виручку (готівку) безпосередньо до кас таких юридичних осіб або до будь-якого банку для її переказу і зарахування на банківські рахунки зазначених юридичних осіб.

За відсутності банків готівкова виручка (готівка) для переказу на банківські рахунки підприємства (підприємця) може здаватися до операторів поштового зв'язку та небанківських фінансових установ, які в установленому законодавством порядку отримали ліцензію на переказ коштів без відкриття рахунку.

Здавання готівкової виручки (готівки) здійснюється самостійно (у тому числі із застосуванням платіжних пристроїв та через пункти приймання готівки) або через відповідні служби, яким згідно із законодавством надано право на перевезення валютних цінностей та інкасацію коштів.

Здавання готівкової виручки (готівки) може здійснюватися для зарахування на будь-який банківський рахунок підприємства (підприємця) на його вибір.

Отже, за загальним правилом підприємства можуть тримати в позаробочий час у своїх касах готівкову виручку (готівку) у межах, що не перевищують установлений ліміт каси. Такий ліміт, що не спростовується учасниками справи, було встановлено на момент виникнення спірних правовідносин на рівні 2 600,00 грн. відповідно до наказу ТОВ «Полтавахліборесурс» від 17.02.2016 року №7-0.

Приписи п. 3.1 Положення №637 визначають, що касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівкових коштів.

Пунктом 3.4 Положення №637 передбачено, що видача готівки з кас проводиться за видатковими касовими ордерами (додаток 3) або видатковими відомостями. Документи на видачу готівки мають підписувати керівник і головний бухгалтер або працівник підприємства, який на це уповноважений керівником. До видаткових ордерів можуть додаватися заява на видачу готівки, розрахунки тощо.

Якщо на доданих до видаткових касових ордерів документах, заявах, рахунках тощо є дозвільний напис керівника підприємства, то його підпис на видаткових касових ордерах не обов'язковий.

Підприємства, що займаються закупівлею товарів сільськогосподарської продукції, проведення розрахунків за які не врегульовано законодавством України, можуть проводити видачу готівки здавальникам такої сільськогосподарської продукції за відомостями, в яких зазначаються прізвища здавальників, їх адреси, обсяги зданої продукції і сума виплаченої готівки, що засвідчуються підписом здавальника.

Відповідно до абз. абз. 1-3 п. 3.5 Положення №637 у разі видачі окремим фізичним особам готівки (у тому числі працівникам підприємства) за видатковим касовим ордером або видатковою відомістю касир вимагає пред'явити паспорт чи документ, що його замінює, записує його найменування і номер, ким і коли він виданий. Фізична особа розписується у видатковому касовому ордері або видатковій відомості про одержання готівки із зазначенням одержаної суми (гривень - словами, копійок - цифрами), використовуючи чорнильну або кулькову ручку з чорнилом темного кольору. Якщо видаткова відомість складена на видачу готівки кільком особам, то одержувачі також пред'являють паспорти чи документи, що їх замінюють, і розписуються у відповідній графі документа.

Для виведення залишку готівки в касі не приймаються видаткові касові ордери або видаткові відомості, в яких видача готівки з каси не підтверджена підписом одержувача.

Видача готівки особам, яких немає в штатному розписі підприємства, проводиться за видатковими касовими ордерами, що виписуються окремо на кожну особу або за окремою видатковою відомістю.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що у разі видачі окремим фізичним особам готівки за видатковим касовим ордером, така фізична особа розписується у ньому із зазначенням одержаної суми (гривень - словами, копійок - цифрами), використовуючи чорнильну або кулькову ручку з чорнилом темного кольору. При цьому, для виведення залишку готівки у касі не приймаються видаткові касові ордери, в яких видача готівки з каси не підтверджена підписом одержувача.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, зі змісту наданих на виконання вимог ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2018 року документів, вбачається, що видатковий касовий ордер від 14.07.2017 року №62, хоча й містить відомості щодо одержаної суми, однак не містить підпису фізичної особи, яка отримує вказані готівкові кошти.

При цьому, на переконання судової колегії, факт неналежного оформлення таких документів підтверджується наявними у матеріалах справи та наданими до суду апеляційної інстанції копіями опису від 14.12.2017 року отриманих копій документів, що належать до предмета перевірки на ТОВ «Полтавахліборесурс» (а.с. 141), про складання якого зазначено в акті перевірки останньому абзаці пп. 3.2.1 (а.с. 64) видаткового касового ордера від 14.06.2017 року №62 (а.с. 142). Крім того, судова колегія вважає за необхідне підкреслити, що доводи Позивача про те, що копій жодних документів працівникам контролюючого органу у ході перевірки не було надано, не спростовує факту виявлених в її ході порушень. Ненадання ж належним чином засвідчених копій документів, покладених в основу виявленого порушення, підтверджується, зокрема, складеним посадовими особами ГУ ДФС у м. Києві за правилами п. 85.8 ст. 85 ПК України актом засвідчення факту відмови засвідчити підписом платника податків та скріпити печаткою копії документів, що належать до предмета перевірки та отримати копію опису, наданим Відповідачем до доповнень до додаткових пояснень.

За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне підкреслити, що відсутність у видатковому касовому ордері або видатковій відомості на видачу готівки підпису одержувача коштів є порушенням вимог пунктів 3.5 Положення № 637. Відтак, сума готівки за такими видатковими документами має додаватися до залишку готівки в касі в день, у якому їх оформлено, та є понадлімітною.

Аналогічну правову позицією висловлено Верховним Судом, зокрема, у постановах від 26.06.2018 року у справі № 826/548/17 та від 12.06.2018 року у справі № 826/8121/16.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що надана ТОВ «Полавахліборесурс» до матеріалів справи копія видаткового касового ордеру від 14.06.2017 року №62, в якій міститься підпис особи, яка одержала готівкові кошти, а також оглянутий у судовому засіданні оригінал останнього, не спростовують наведені вище порушення з огляду на те, що факт відсутності такого підпису зафіксовано саме у ході проведення перевірки. Твердження ж суду першої інстанції про присутність у момент видачі готівкових коштів трьох працівників ТОВ «Полтавахліборесурс», а також відсутності жодних претензій у контролюючого органу щодо оформлення вказаної операції, судовою колегією оцінюється критично, позаяк вказівка ГУ ДФС у м. Києві на неналежне оформлення видачі готівкових коштів фізичній особі і є відсиланням на таке порушення.

Приписи абз. 3 ст. 1 Указу Президента України від 12.06.1995 року №436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» визначають, у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу за перевищення встановлених лімітів залишку готівки в касах - у двократному розмірі сум виявленої понадлімітної готівки за кожний день.

Як було встановлено раніше та не заперечується учасниками справи, ліміт готівки у касі підприємства було встановлено в сумі 2 600,00 грн. Згідно даних касової книги, залишок готівкових коштів на кінець дня 14.06.2017 року складав 483,62 грн. Відтак, з урахуванням визначеного ТОВ «Полтавахліборесурс» ліміту готівкових коштів у касі, перевищення встановленого ліміту залишку готівки у касі підприємства склало 97 883,62 грн. (100 000,00 + 483,62 - 2 600,00), а відтак застосування штрафних санкцій у розмірі 195 767,24 грн. (97 883,62 х 2) з урахуванням викладених вище висновків відповідає вимогам чинного законодавства.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при постановленні рішення порушено норми матеріального права, що стали підставою для неправильного вирішення справи. У зв'язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду - скасувати.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві - задовольнити повністю.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 серпня 2018 року - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді О.В. Епель

О.В. Карпушова

Повний текст постанови складено « 30» січня 2019 року.