Справа № П/811/1007/17
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2019-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

31 січня 2019 року

Київ

справа №П/811/1007/17

адміністративне провадження №К/9901/63668/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Гончарової І.А., Ханової Р.Ф., розглянувши у порядку письмового провадження
касаційну скаргуКіровоградської митниці Державної фіскальної служби України (далі - Кіровоградська митниця ДФС)
на рішенняКіровоградського окружного адміністративного суду від 12.04.2018 р. (головуючий суддя - Р.І.Брегей)
та постановуДніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2018 р. (колегія у складі суддів: Чумак С.Ю., Мельник В.В., Чабаненко С.В.)
у справі №П/811/1007/17
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Елгран" (далі - ТОВ "Елгран")
доКіровоградської митниці ДФС
провизнання протиправним та скасування рішення та картки відмови в прийнятті митної декларації,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Елгран" звернулося до Кіровоградського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Кіровоградської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення № UA901000/2017/000095/1 від 02.06.2017 р. про коригування митної вартості товарів, визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA901010/2017/00072 від 02.06.2017 р.

Обґрунтовуючи позов зазначили, що для митного оформлення імпорту товарів (гранітні плити), що надійшли на підставі зовнішньоекономічного контракту, укладеного між ТОВ «Елгран» (покупець) та компанією "Xiamen Pagoda-Build Co., Ltd" (Китай), позивачем до Кіровоградської митниці ДФС надано всі необхідні документи в повному обсязі, які свідчать про кількість та ціну товару, а тому таких документів було достатньо для визначення митної вартості товарів за основним методом.

При цьому, митницею безпідставно відмовлено у оформленні товарів, з посиланням на необхідність подання документів про вартість страхування і перевезення.

Позивач зазначав, що вказані витрати понесені постачальником, відповідно у покупця не виникає обов'язок їх подання.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12.04.2018 р., залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2018 р., позовні вимоги задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Кіровоградської митниці ДФС № UA901000/2017/000095/1 від 02.06.2017 р. про коригування митної вартості товарів, а також визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA901010/2017/00072 від 02.06.2017 р.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з чим погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що вимоги митного органу про надання додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості (щодо вартості страхування, вартості перевезення та висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними установами) були безпідставними.

Зокрема, враховуючи, що постачання здійснювалося за правилами CIF (Одеса, Україна, Інкотермс 2010), суди зазначили, що обов'язок страхування лежить на продавцеві, а вартість страхування уже включена до вартості товару. За таких обставин, покупець не зобов'язаний подавати документи щодо вартості страхування.

Аналогічний висновок суди зробили і щодо вартості транспортування, оскільки відповідні витрати, згідно з контрактом, несе продавець, а покупець не має відповідних документів.

Суди також послалися на наявність експертного висновку, яким підтверджено заявлену декларантом митну вартість товару.

З викладеного, та враховуючи перелік документів, наданих декларантом при митному оформленні, суди дійшли висновку про їх достатність та необґрунтованість сумніву митного органу в заявленій митній вартості.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати, відмовивши у задоволені позову.

Скарга обґрунтована тим, що декларантом не подано до митного органу відомостей про усі складові митної вартості, як-то: вартості транспортування та страхування товару. Крім того, комерційна пропозиція продавця не містить умов оплати, за яких вона діє та у ній відсутні диференційовані дані щодо вартості товарів в залежності від об'ємів поставки.

Також відповідач вказує про виявлену розбіжність між вартістю товару, що декларувався, із вартістю ідентичних або аналогічних товарів, яка міститься в ПІК «Інформаційно-пошукова система обробки та аналізу цінової інформації при визначенні митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України» бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи (далі - ЄАІС).

Оскільки на вимогу митного органу декларантом не надано додаткових документів на підтвердження числових значень складових митної вартості, прийнято рішення про її визначення за резервним методом.

Ухвалою Верховного Суду від 12.10.2018 р. відкрито касаційне провадження у справі.

У відзиві на касаційну скаргу позивач, посилаючись на те, що вимоги касаційної скарги є необґрунтовані та не можуть бути задоволені, просить в задоволенні касаційної скарги відмовити, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.

З урахуванням відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, згідно пункту 1 частини першої статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), розгляд справи буде проводитись в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Судами встановлено, що 28.02.2017 р. між ТОВ «Елгран» (покупець) та компанією "Xiamen Pagoda-Build Co., Ltd" (Китай) (постачальник) укладений контракт щодо придбання виробів з граніту в асортименті, кількості та за ціною відповідно до cпецифікації. Загальна вартість контракту відповідно до п. 2.2 складає 9416 доларів США.

Згідно з Додатками № 1 і 2 до Контракту постачання здійснюється на умовах CIF Одеса Інкотермс 2010, загальна вартість товару 9830 доларів США.

02.06.2017 р. позивач подав до Кіровоградської митниці декларацію для митного оформлення товару - плити поліровані неокантовані (сляби) з граніту G383, розміри 2500х700х30мм - 621,25 кв. метрів, масою нетто одного виробу від 148,05кг до 148,68кг. Митна вартість товару за першим методом визначена в розмірі 9 830,75 доларів США.

До митної декларації позивач долучив: пакувальний лист, інвойс, коносамент, міжнародну товарно-транспортну накладну, сертифікат про походження товару, платіжні доручення, комерційну пропозицію, прайс-лист виробника товару, страховий поліс, контракт і додатки до нього, інформацію про позитивні результати здійснення фітосанітарного контролю товару, інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю, повідомлення про готовність товару до відвантаження, копію митної декларації країни відправлення.

Того ж дня після вивчення наданих документів відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу (далі - МК) України для підтвердження заявленої митної вартості товару відповідач запропонував протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару і обраний метод її визначення, а саме: висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; документи, що містять відомості про вартість страхування.

Причиною таких дій відповідач зазначив відсутність всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості, що містяться в поданих до митного оформлення документах.

На виконання цих вимог позивач 2 червня 2017 року надав відповідачу бухгалтерську довідку, згідно з якою митна вартість товару складає 258263,17 грн, тобто та ж сама, що і в поданій митній декларації. При цьому позивачем зазначено, що жодних платежів третім особам на користь продавця ним не здійснювалось.

В той же день митний орган, вважаючи консультацію проведеною, виніс рішення № UA901000/2017/000095/1 від 02.06.2017 р. про коригування митної вартості товарів, згідно з яким митна вартість за одиницю товару (кілограм) визначена на рівні 0,431 доларів США, загальна митна вартість товару 22 657,67 доларів США.

При цьому митним органом застосований резервний метод з використанням інформації з митної декларації від 10 березня 2017 року, за якою проведено митне оформлення подібних товарів; (а.с. 38)

Крім того, Кіровоградською митницею видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA901010/2017/00072 від 02.06.2017 р.

Підставою для прийняття таких рішень відповідачем зазначено, що подані до митного оформлення документи не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості; запропоновані додаткові документи декларантом не подані; заявлена митна вартість товару нижче, ніж митні вартості ідентичних та подібних товарів, оформлених в митних органах України, у зв'язку з чим виникають обґрунтовані сумніви у достовірності відомостей про заявлену митну вартість товару, у зв'язку з чим рівень заявленої митної вартості не може бути застосований.

5 липня 2017 року ТОВ «Елгран» отримало висновок ДП "Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних знаків" (далі - експертний заклад), в якому зазначено, що рівень імпортної ціни, узгодженої в додатку до згаданого правочину, відповідає ціновій політиці виробника для українського ринку.

Судами зазначено, що експертний заклад враховував відповідь на запит від компанії-постачальника, в якому останній підтвердив зазначену у комерційному інвойсі ціну товару, зазначивши вартість на рівні 11,8 доларів США за кв. метр товару.

Позивачем також надано до суду першої інстанції лист постачальника від 5 вересня 2017 року, в якому зазначено, що ціна товару включає в себе його вартість, вартість фрахту, транспортних витрат, а також страхування. Зокрема, постачальник вказав, що вартість товару 9830,75 включає в себе вартість безпосередньо самого товару 7330,75 доларів США, доставка - 2500 доларів США, до якої включено вартість страхування 80 доларів США, які відповідно до умов поставки оплачені постачальником.

Верховний Суд вважає висновки судів попередніх інстанцій про задоволення позову передчасними, виходячи з такого.

Відповідно до статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною першою статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною другою статті 53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини третьої статті 53 МК України у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з частиною п'ятою цієї ж статті забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Частиною другою статті 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої цієї ж статті за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з частиною шостою статті 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Статтею 55 МК України передбачений порядок здійснення коригування митної вартості.

Так, за змістом частини першої цієї статті рішення про коригування заявленої митної вартості товарів приймається органом доходів і зборів у письмовій формі якщо виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Згідно з частиною другою статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Частиною третьою статті 57 МК України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частини четвертої цієї ж статті застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Частиною четвертою статті 58 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Відповідно до частини двадцять першої статті 58 МК України використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об'єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально.

Статтею 64 МК України передбачено порядок застосування резервного методу визначення митної вартості.

Зокрема, у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі: 1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України; 2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей; 3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера; 4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу; 5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн; 6) мінімальної митної вартості; 7) довільної чи фіктивної вартості.

У разі якщо ця стаття застосовується органом доходів і зборів, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов'язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.

Цей спір зводиться до встановлення законності коригування митної вартості на підставі висновку митного органу про неподання декларантом відомостей про вартість страхування та транспортування товару.

Аналіз перелічених вище норм законодавства дає підстави для наступних висновків:

- вимога щодо надання страхових документів, а також документів, що містять відомості про вартість страхування є імперативною (пункт 8 частини другої статті 53 МК України) та не обумовлена конкретними умовами постачання;

- законодавець зобов'язує декларанта подати транспортні документи лише у тому випадку, коли така вартість не включена до договірної ціни товару (пункт 6 частини другої статті 53 МК України);

- вимога щодо надання документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів також є імперативною та не поставлена в залежність від умов постачання (пункт 6 частини другої статті 53 МК України).

Враховуючи, що у спірному випадку постачання здійснювалося за правилами СIF Одеса (Інкотермс 2010, за яким продавець зобов'язаний оплатити витрати і фрахт), до митного органу мали бути подано страхові документи, та документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (без подання самих транспортних документів).

Як вбачається із матеріалів справи, вказані вимоги декларантом виконано.

Зокрема, надано поліс страхування та доповнення до контракту № 1 та № 2, в яких міститься інформація про вартість транспортування.

Водночас, зі змісту полісу страхування, поданого ТОВ «Елгран» вбачається, що вартість застрахованого товару (16 313 доларів США) значно перевищує задекларовану вартість товару (7 330,75 доларів США).

Наведене породжує обґрунтовані сумніви у достовірності задекларованої позивачем митної вартості.

Суди попередніх інстанцій, попри наявність полісу страхування у матеріалах справи, не надали йому оцінки. Не вказано цей документ і у переліку поданих до митного оформлення документів, який суди навели у своїх рішеннях. Водночас, відповідний поліс у міститься у переліку документів, поданих до митного оформлення, що наведений у митній декларації.

Також Верховний Суд звертає увагу на невідповідність встановлених судом обставин матеріалам справи.

Зокрема, суд першої інстанції зазначив, що експертним закладом державної форми власності підтверджено правильність митної вартості товару.

Апеляційний суд, в свою чергу, вказав, що 05.07.2017 р. ТОВ «Елгран» отримало висновок ДП "Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних знаків" (далі - експертний заклад), в якому зазначено, що рівень імпортної ціни, узгодженої в додатку до згаданого правочину, відповідає ціновій політиці виробника для українського ринку.

Верховний Суд звертає увагу на відсутність у матеріалах справи висновку ДП "Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних знаків". Натомість, у справі міститься відповідь ДП "Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків", датована 05.07.2017 р., на запит ТОВ «Елгран»,

У цьому листі не міститься висновків про відповідність договірної вартості спірного товару ринковим цінам, тощо, а вказано лише про те, що на запит експертної установи постачальник відповідного товару підтвердив відповідність задекларованої ТОВ «Елгран» вартості товару змісту комерційного інвойсу.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Відповідно до частини третьої статті 341 КАС України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

З наведених вище міркувань, та попри відсутність виявлених порушень в доводах касаційної скарги, Верховний Суд приходить до висновку про те, що судами не у повному обсязі досліджено зібрані у справі матеріали, тому їх рішення підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи судам необхідно встановити: чи відповідає об'єм застрахованого товару згідно полісу № об'єму товару, що постачався у спірному випадку, та з'ясувати причини розбіжності у вартості застрахованого товару та задекларованій митній вартості; надати оцінку відповіді ДП "Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків" від 05.07.2017 р. на предмет її відповідності вимогам до експертних висновків; надати оцінку діям митного органу щодо коригування митної вартості в контексті можливості застосування відомостей ЄАІС про вартість подібних товарів.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Кіровоградської митниці Державної фіскальної служби України задовольнити частково.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12.04.2018 р. та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2018 р. скасувати, а справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

........................

........................

...........................

В.П. Юрченко
І.А. Гончарова
Р.Ф. Ханова
Судді Верховного Суду