Справа № 0440/5962/18
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2018-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

29 жовтня 2018 року Справа № 0440/5962/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О.
при секретарі судового засідання Воробйовій П.В.
представника позивача Вохмяніної І.М.;
представника вдповідача Василенка О.А.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.08.2018 р., було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку підготовного провадження.
Позовні вимоги обгрунтовано наступним.
ПАТ «ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ» на звернення від 11.05.2018 р. №Dр 01.2-Сл-8649-0818 до Державної фіскальної служби України отримало 02.07.2018 року індивідуальну податкову консультацію № 2699/6/99-99-13-02-03-15/ІПК від 18.06.2018 року, щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб та військовим збором доходу, отриманого платником податку - фізичною особою від юридичної особи і в межах компетенції Державна фіскальна служба України повідомила, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються кошти, отримані платником податку від роботодавця під звіт за умови дотримання усіх вимог, встановлених п.170.9 ст. 170 Податкового кодексу України.
При цьому, оскільки фізичною особою (працівником) придбання товарів здійснено не за рахунок попередньо виданих юридичною особою (працедавцем) коштів під звіт, то дохід, виплачений такій фізичній особі за реалізовані (продані) товари, включається до її загального місячного (річного) оподатковуваного доходу як інші доходи та оподатковується на загальних підставах.
Водночас, повноважний преставник позивача зазначає, що належного роз'яснення Державною фіскальною службою України для ПАТ «ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ» на питання, що запитувалось у зверненні, а саме: чи включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу, як інші доходи та оподатковується на загальних підставах податком на доходи фізичних осіб та військовим збором сума коштів виплачених фізичній особі - співробітнику, яку здійснила за рахунок власних коштів придбання товарів / послуг для потреб підприємства, якщо попередньо кошти під звіт не видавалися, не надано.
Підставою для висновку ДФС про необхідність оподаткування зазначених витрат на загальних підставах стало те, що пунктом 170.9 ПКУ передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються кошти, отримані платником податку від роботодавця під звіт за умови дотримання усіх встановлених вимог. Оскільки юридичною особою кошти під звіт не видавалися, то сума коштів, на думку відповідача, включається до загального оподатковуваного доходу.
З висновками індивідуальної податкової консультації відповідача від 18.06.2018 р. №2699/6/99-99-13-02-03-15/ІПК позивач не погоджується, оскільки податкова консультація не містить конкретних відповідей на поставлені питання.
На підставі викладеного вище, повноважний представник позивача просить суд визнати протиправною та скасувати індивідуальну податкову консультацію від 18.06.2018 р. №2699/6/99-99-13-02-3-15/ІПК.
В судове засідання, призначене на 29.10.2018 р., з'явились всі сторони у справі.
Повноважний представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити позов в повному обсязі за викладених у ньому підстав.
У поданому відзиві, повноважним представником відповідача було зазначено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються кошти, отримані платником податку на відрядження або під звіт і розраховані згідно із п. 170.9 ст. 170 ПКУ (п.п. 165.1.11 п. 165.1 ст. 165 ПК України).
При цьому зазначено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається: сума надміру витрачених коштів, отриманих платником податку під звіт та не повернутих у встановлені законодавством строки, розмір якої обчислюється відповідно до п. 170.9 ст. 170 ПК України (п.п. 164.2.11 п. 164.2 ст. 164 ПК України); інші доходи, крім зазначених у ст. 165 ПК України (п.п. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164 ПК України).
Порядок оподаткування суми надміру витрачених коштів, отриманих платником податку на відрядження або під звіт, не повернутої у встановлений строк визначено п. 170.9 ст. 170 ПК України, відповідно до п.п. «б» п.п. 170.9.1 якого податковим агентом платника податку під час оподаткування суми, виданої платнику податку під звіт та не повернутої ним протягом встановленого п.п. 170.9.2 п. 170.9 ст. 170 ШСУ терміну, є особа, що видала таку суму під звіт для виконання окремих цивільно-правових дій від імені та за рахунок особи, що їх видала, - у сумі, що перевищує суму фактичних витрат платника податку на виконання таких дій.
Водночас, повноважний представник відповідача зазначає, що проаналізувавши відповідні норми податкового законодавства, відповідачем зроблено висновок, що оскільки фізичною особою (працівником) придбання товарів здійснено не за рахунок попередньо виданих юридичною особою (працедавцем) коштів під звіт, то дохід, виплачений такій фізичній особі за реалізовані (продані) товари, включається до її загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, як інші доходи, та оподатковується на загальних підставах.
На підставі викладеного вище, повноважний представник відповідача просить суд у задоволенні пред'явлених позовних вимог відмовити у повному обсязі.
В судовому засіданні судом було поставлено на розгляд питання щодо можливості переходу до розгляду справи по суті за доказами, які наявні у матеріалах справи.
Як повноважний представник позивача, так і повноважний представник відповідача не заперечували щодо переходу до розгляду справи по суті.
Таким чином, враховуючи зазначене вище, суд закрив підготовче провадження та перейшов до розгляду зазначеної справи по суті, застосувавши принцип процесуальної економії та у відповідності до ст.ст.192 - 211, 217, 224 - 228 КАС України безпосередньо 22.10.2018 року.
Дослідивши в судовому засіданні докази, наявні в матеріалах справи, заслухавши пояснення позивача, суд встановив наступне.
11.05.2018 р. позивачем - ПАТ «ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ» було подано до Державної фіскальної служби України звернення з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства, в якому позивач просив надати письмову податкову консультацію з питань практичного застосування окремих норм податкового законодавства в частині оподаткування податком на доходи фізичних осіб та військовим збором, а саме: чи включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу, як інші доходи та оподатковується на загальних підставах податком на доходи фізичних осіб та військовим збором сума коштів, виплачених фізичній особі-співробітнику, яка здійснила за рахунок власних коштів придбання товарів/послуг для потреб підприємства, якщо попередньо кошти під звіт не видавались.
18.06.2018 р. Державною фіскальною службою України було направлено на адресу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» податкову консультацію оформлену листом за №2699/6/99-99-13-02-15/ІПК, в якій зазначено наступне.
До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються кошти, отримані платником податку на відрядження або під звіт і розраховані, згідно з п.170.9 ст.170 ПКУ (п.п. 165.1.11 п. 165.1 СТ.165 ПК України).
Водночас до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається, зокрема: сума надміру витрачених коштів, отриманих платником податку під звіт та не повернутих у встановлені законодавством строки, розмір якої обчислюється відповідно до п. 170.9 ст. 170 ПК України (п.п. 164.2.11 п. 164.2 ст. 164 ПК України); інші доходи, крім зазначених у ст. 165 ПК України (п.п. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164 ПК України).
Водночас зазначено, що відповідно до пп170.9.2 п. 170.9 ст.170 ПК України, звіт про виконання коштів, виданих на відрядження або під звіт, подається за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику і митну політику.
Доходи, визначені ст.163 ПК України, є об'єктом оподаткування військовим збором (пп.1.2 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України).
Нарахування, утримання та сплата (перерахування) податку на доходи фізичних осіб і військового збору до бюджету здійснюється у порядку, встановленому ст.168 ПК України.
На підставі викладеного вище, контролюючим органом зазначено, що відповідно до п.п.168.1.1 п.168.1 ст.168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку 18 %, визначену ст.167 ПК України, і ставка військового збору 1,5 , встановлену пп.1.3 п.16-1 підрозділу ХХ ПК України.
Відтак, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються кошти, отримані платником податку від роботодавця під звіт за умоваи дотримання усіх вимог, встановлених п.170.9 ст.170 ПК України.
Оскільки, як зазначає контролюючий орган, фізичною особою (працівником) придбання товарів здійснено не за рахунок попередньо виданих юридичною особою (працедавцем) коштів під звіт, то дохід, випалачений такій фізичній особі за реалізовані (продані) товари, включається до її загального місячного (річного) оподатковуваного доходу як інші доходи та оподатковується на загальних підставах.
Відповідно до пп. 1.1.2 п.1.1 роздіду 1 Статуту Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газицікації «Дніпропетровськгаз» є юридичною особою (господарським товариством) за законодавством України, створене та діє відповідно до положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, законів України «Про акціонерні товариства», «Про цінні папери та фондовий ринок», а також інших нормативно-правових актів України Товариство створене на підстві наказу Державного комітету по нафті і газу від 11 березня 1994 р. №104 шляхом перетворення Державного підприємства по газопостачанню та газицікації «Дніпропетровськгаз» у Відкрите акціонере товариство по газопостачанню та газицікації «Дніпропетровськгаз» на підставі Указу Президента України «Про корпоратизацію підприємств» від 15 червня 1993 року №210/93.
Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Статтями 61, 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Відповідно до ст. ст. 6, 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а також кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до п.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
При цьому, суд зауважує, що п.1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обовязку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.
Стаття 2 КАС України зазначає, що основними завданнями (принципами) адміністративного судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне зясування всіх обставин у справі; 5) обовязковість судового рішення; 6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; 8) розумність строків розгляду справи судом; 9) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.
Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ч.3 ст.2 КАС України, є принцип верховенства права, який відповідно до ст.6 КАС України, полягає в наступному: суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ст. ст.8, 9 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом, а розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За змістом частин 4 ст. 9 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; зясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів. Суд прийшов до висновку, що поданих сторонами доказів достатньо для встановлення обставин справи та для ухвалення судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Відповідно до пп. 14.1.172-1 ПК України індивідуальна податкова консультація - роз'яснення контролюючого органу, надане платнику податків щодо практичного використання окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, та зареєстроване в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій.
Відповідно до норм ст. 52 ПК України передбачено, що за зверненням платників податків контролюючі органи надають їм безоплатно індивідуальні податкові консультації з питань практичного застосування окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 25 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.
Відповідно до пп.163.1.1 ст.163 ПК України, об'єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.
Відповідно до 164.1. базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.
Відповідно до пп.164.2.11 п.164.2 ст164 ПК України, сума надміру витрачених коштів, отриманих платником податку на відрядження або під звіт та не повернутих у встановлені законодавством строки, розмір якої обчислюється відповідно до пункту 170.9 статті 170 цього Кодексу.
Відповідно до пп.165.1.11 п.165.1 ст. 165 ПК України, кошти, отримані платником податку на відрядження або під звіт і розраховані згідно із пунктом 170.9 статті 170 цього Кодексу, а також суми компенсаційних виплат в іноземній валюті, що виплачуються відповідно до закону працівникам дипломатичної служби, направленим у довготермінове відрядження.
Відповідно до пп.168.1 п.168.1 ст.168 ПК України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.
Відповідно до п.170.9 ст.170 ПК України, оподаткування суми надміру витрачених коштів, отриманих платником податку на відрядження або під звіт, не повернутої у встановлений строк.
Відповідно до пп.170.9.2 п.170.9 ст.170 ПК України, Звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, подається за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, до закінчення п'ятого банківського дня, що настає за днем, у якому платник податку:
а) завершує таке відрядження;
б) завершує виконання окремої цивільно-правової дії за дорученням та за рахунок особи, що видала кошти під звіт.
За наявності надміру витрачених коштів їх сума повертається платником податку в касу або зараховується на банківський рахунок особи, що їх видала, до або під час подання зазначеного звіту.
Відповідно до ст.244 ЦК України, представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю.
Представництво за довіреністю може грунтуватися на акті органу юридичної особи.
Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.
Відповідно до ст.246 ПК України, довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.
Відповідно до норм ст.1159 ЦК України, особа, яка вчинила дії в інтересах іншої особи без її доручення, зобов'язана негайно після закінчення цих дій надати особі, в майнових інтересах якої були вчинені дії, звіт про ці дії і передати їй усе, що при цьому було одержано.
Відповідно до ч.1 ст.1160 ЦК України, особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, має право вимагати від цієї особи відшкодування фактично зроблених витрат, якщо вони були виправдані обставинами, за яких були вчинені дії.
Здійснивши системний аналіз наведених вище норм чинного законодавства України та надаючи оцінку доказам, які містяться в матеріалах справи, суд виходить з наступного.
Суд критично ставиться до позиції позивача, викладеної в позовній заяві та стосовно наданих пояснень у даній справі, в розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України, щодо протиправності оскаржуваної індивідуальної податкової консультації Державної фіскальної служби України, викладеної в листі від 18.06.2018 р. №2699/6/99-99-13-02-3-15/ІПК з огляду на таке.
Доводи позивача щодо неналежного роз'яснення контролюючим органом для позивача - Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" питань, які ставились у зверненні, а саме: чи включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу, як інші доходи та оподатковується на загальних підставах податком на доходи фізичних осіб та військовим збором сума коштів виплачених фізичній особі - співробітнику, яку здійснила за рахунок власних коштів придбання товарів / послуг для потреб підприємства, якщо попередньо кошти під звіт не видавалася не надано, спростовується наступним.
При цьому, суд зазначає, що на питання головуючого у даній справі, а саме: «чи отримав позивач - Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" відповідь на питання поставлене в зверненні від 11.05.2018 р. № Dр 01.2-Сл-8649-0818, повноважний представник позивача зазначив: - так, але не таку як «хотіли» за змістом.
На підставі викладеного вище, та враховуючи те, що відповідь на питання, задане позивачем у поданому останнім зверненні від 11.05.2018 р., контролюючим органом було надано, з посиланням на норми чинного податкового законодавства, суд виключає обов'язок Державної фіскальної служби України надавати тільи ті відповіді, які влаштовують позивача.
Відтак, позивачем не надано до суду жодного належного доказу, щодо порушення його прав відповідачем.
З урахуванням викладеного вище, суд погоджується з висновком Державної фіскальної служби України, викладеним у спірній індивідуальній податковій консультації Державної фіскальної служби України викладеній в листі від 18.06.2018 р. №2699/6/99-99-13-02-3-15/ІПК.
Зазначене вище має наслідком, що оскаржувана індивідуальна податкова консультація Державної фіскальної служби України викладена в листі від 18.06.2018 р. №2699/6/99-99-13-02-3-15/ІПК, сформована відповідачем відносно Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; своєчасно, що виключає як протиправний характер оскаржуваної податкової консультації, так і наявність у суду правових підстав для задоволення позовних вимог в межах правового поля в спосіб захисту права, обраний позивачем.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до платіжного доручення від 02.08.2018 р. №5837 на суму 3 524,00 грн. за подання позовної заяви позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 3 524,00 (три тисячі п'ятсот двадцять чотири грн., 00 коп.), який у повному розмірі зараховано до Державного бюджету України.
Керуючись ст.ст. 242-244, 246, 250, 254, 255, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Розподіл судовий витрат не здійснювати.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 06 листопада 2018 року.

Суддя Є.О. Жукова