Справа № 308/11108/17
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/3920/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Большакової О.О., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 жовтня 2018 року, ухвалене суддею Дергачовою Н.В. у м. Ужгороді Закарпатської області о 09:45, повний текст якого складений 15 жовтня 2018 року, у справі № 308/11108/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до в.о. заступника начальника Закарпатської митниці ДФС - Уретій С.В. про скасування постанови в справі про порушення митних правил, -

ВСТАНОВИВ:

07 листопада 2017 року позивач - ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до відповідача - в.о. заступника начальника Закарпатської митниці ДФС - Уретій С.В., у якому просила скасувати постанову в справі про порушення митних правил №2253/30500/17 від 25.10.2017 та закрити провадження у справі. При цьому позивачем заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначає про відсутність в її діях складу порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України. Оскаржувана постанова, на думку позивача, винесена відповідачем без повного та всебічного з»ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, без доведення складу даного правопорушення.

В обгрунтування клопотання про поновлення строку звернення до суду з вимогою про скасування постанови в справі про порушення митних правил №2253/30500/17 від 25.10.2017 позивач зазначає про її отримання лише 03.11.2017.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 жовтня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що громадянка ОСОБА_1 перевищила встановлений статтею 95 Митного кодексу України строк доставки товару. що перебуває під митним контролем до органу доходів та зборів призначення більше як на десять діб. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджуєтся наявність в діях ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, позивач оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, наведених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що про порушення позивачем митних правил відповідачу стало відомо з орієнтування відносно ОСОБА_1 Закарпатської митниці ДФС від №07-70-63/45-3604 щодо невивезення за межі митної території України транспортного засобу від 05.08.2016, що в силу вимог ч.1 ст.467 МК України, на думку позивача, є визначальним при притягненні порушника до відповідальності. Проте, оскаржувана постанова винесена 25.10.2017, тобто зважаючи строки накладення адміністративних стягнень, встановлені ст.467 МК України, відповідач зобов»язаний був винести постанову про закриття провадження у справі у зв'язку з закінченням строків притягнення порушника до відповідальності. Також, покликаючись на відсутність складу адміністративного правопорушення, вказує про наявність інших підстав відповідно до п.1 ст.247 КУпАП для закриття провадження в справі про порушення митних правил.

В судове засідання сторони не з'явились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Так, судом достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 25 жовтня 2017 року заступник начальника Закарпатської митниці ДФС начальник управління протидії митним правопорушенням Уретій С.В. виніс постанову у справі про порушення митних правил №2253/30500/17, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п»ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 8500 грн.

ОСОБА_1, вважаючи постанову про накладення адміністративного стягнення в розмірі 8500 грн протиправною, звернулася до суду з вимогою про її скасування.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Частиною 1 ст. 318 МК України передбачено, що митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Згідно з частиною 1 статті 381 Митного кодексу України громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на іншу територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

В розумінні ч. 1 статті 90 Митного кодексу України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з частиною 6 статті 379 МК України строки тимчасового ввезення громадянами товарів на митну територію України (крім випадків, передбачених статтею 380 цього Кодексу) встановлюються відповідно до статті 108 цього Кодексу, а строки ввезення з метою транзиту - відповідно до статті 95 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 1 статті 95 Митного кодексу України встановлені строки транзитних перевезень, зокрема для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Відповідно до частини 3 статті 470 Митного кодексу України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше, ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 522 Митного кодексу України передбачено, що справи про порушення митних правил, передбачені статтями 468 - 470, 474, 475, 477 - 481, 485 цього Кодексу, розглядаються органами доходів і зборів.

Відповідно до ст.527 МК України, у справі про порушення митних правил орган доходів і зборів або суд (суддя), що розглядає справу, виносить одну з таких постанов: про проведення додаткової перевірки; про накладення адміністративного стягнення; про закриття провадження у справі.

Так, відповідно до ч.6 ст.530 МК України, перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку рішення суб'єкта владних повноважень щодо відповідності критеріям критеріям правомірності, визначених ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень обов»язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст. 90 КАС України).

Так, із змісту оскаржуваної постанови слідує, що 23 липня 2017 року о 20 год. 46 хв. в зону митного контролю на ділянку В»їзд (ЗМК - пасажирська) митного посту «Тиса» Закарпатської митниці ДФС заїхав легковий автомобіль марки «RENAULT», моделі «ESPАСЕ», реєстраційний номерний знак Словацької Республіки НОМЕР_2, де в якості пасажира слідувала гр. України ОСОБА_1, яка поверталася з Угорщини, де перебувала у приватних справах, в Україну.

Формою проходження митного контролю гр. України ОСОБА_1, обрала порядок проходження митного контролю по каналу «зелений коридор».

В ході проведення аналітично-перевірочних заходів з використанням баз даних стало відомо, що відносно гр. ОСОБА_1, паспорт громадянки України для виїзду за кордон НОМЕР_3, наявне орієнтування Закарпатської митниці ДФС від 05.08.2016 №07-70-63/45- 3604 щодо невивезення за межі митної території України транспортного засобу реєстраційний номер НОМЕР_4.

В ході проведення аналітично-перевірочних заходів з використанням баз даних, а саме: АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС України, було встановлено, що 01.07.2016 через митний пост «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС, на митну територію України, у митному режимі «транзит», гр. України ОСОБА_1, було ввезено легковий автомобіль марки «ROVER», модель «600», номер кузова НОМЕР_1, державний реєстраційний номерний знак Республіки польща НОМЕР_4.

Станом на 23.07.2017 транспортний засіб до органу доходів і зборів не доставлено, а термін перебування вищевказаного транспортного засобу на митній території України, ввезеного гр. України ОСОБА_1 з метою транзиту, перевищено більше, ніж на десять діб.

Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил гр. ОСОБА_1 було повідомлено в протоколі про порушення митних правил № 2253/30500/17 від 23.07.2017 під час його вручення.

16.08.2017 ОСОБА_1 заявлено клопотання про перенесення розгляду справи про порушення митних правил на 30.08.2017 у зв'язку із бажанням надання додаткових документів. Зазначене клопотання митницею задоволено.

30.08.2018 ОСОБА_1 заявлено клопотання про перенесення розгляду справи про порушення митних правил на 20.09.2017 у зв'язку із досудовим розглядом заяви поданої до Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області. В цей же день ОСОБА_1 надала копію повідомлення Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області без дати №29134/106/25/1-2017 про те, що її звернення зареєстровано в журналі єдиного обліку під номером 18784 від 30.08.2017 та про те, що на даний час проводиться досудова перевірка. Водночас ОСОБА_1 подала копію заяви до Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області про вчинення кримінального правопорушення від 28.08.2017. Клопотання про перенесення розгляду справи на 20.09.2017 митницею задоволено.

20.09.2017 від ОСОБА_1 надійшло клопотання про перенесення розгляду справи на 04.10.2017 у зв'язку із пошуком адвоката для надання їй правової допомоги. 04.10.2017 у від ОСОБА_1 надійшло клопотання про перенесення розгляду справи на 25.10.2017 для можливості надання додаткових документів (доказів). Клопотання про перенесення розгляду справи на 25.10.2017 митницею задоволено.

Крім того, 04.10.2017 ОСОБА_1 надала свої письмові пояснення від 04.10.2017, у яких спростовує свої пояснення від 23.07.2017, надані під час складання протоколу про порушення митних правил № 2253/30500/17 від 23.07.2017, покликаючись на те, що слідувала у зазначеному транспортному засобі у якості пасажира.

Дослідивши надані ОСОБА_1 копії документів, відповідачем встановлено, що заява ОСОБА_1 до Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області про вчинення кримінального правопорушення від 28.08.2017 та повідомлення Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області без дати № 29134/106/25/1-2017 про те, що її звернення зареєстровано в журналі єдиного обліку під номером 18784 від 30.08.2017, не спростовує факту перевищення встановленого статтею 95 Митного Кодексу України строку доставки товару, що перебуває під митним контролем, до органу доходів і зборів призначення більше ніж на десять діб, а отже не може бути доказом відсутності події та складу порушення митних правил, або підставою для застосування відносно громадянки ОСОБА_1 положень ч.1 ст.460 МК України, яка виключає адміністративну відповідальність за вчинення порушень митних правил внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами.

В обгрунтування неправомірності прийнятого відповідачем рішення позивач зазначає, що наведені в оскаржуваній постанові обставини не відповідають дійсності та фактичним обставинам справи, оскільки вона не ввозила зазначений вище автомобіль, такий не перебуває у її власності чи користуванні, та покликається на незаконне зазначення її як водія вказаного транспотрного засобу, оскільки перетинала кордон 01.07.2016 як пасажир даного транспортного засобу.

Натомість, у своєму письмовому поясненні, наданому митному органу, гр.України ОСОБА_1 підтвердила факт ввезення зазначеного транспортного засобу на митну території України. Пояснила, що ввезений нею автомобіль знаходиться у несправному стані. Вчинення порушення митних правил визнала. Пояснила, що до митниці з приводу поломки автомобіля не зверталася (а.с.19-20).

Жодних документів, які б свідчили про наявність обставин непереборної сили, аварії або протиправних дій третіх осіб ОСОБА_1 Закарпатській митниці ДФС не надала.

В контексті встановлених обставин справи колегія суддів прийшла до висновку, що пропуск 01.07.2016 ввезеного на ім»я позивача на митну територію України автомобіля було здійснено у порядку, передбаченому нормами частини 1 статті 381 МК України, тобто у митному режимі «транзит», на строк, передбачений нормами статті 95 МК України.

Таким чином, громадянка ОСОБА_1 перевищила встановлений статтею 95 Митного Кодексу України строк доставки товару, що перебуває під митним контролем, до органу доходів і зборів призначення більше ніж на десять діб, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України.

У відповідності до вимог ст.192 МК України ОСОБА_1 не зверталася до Закарпатської митниці ДФС із повідомленням про неможливість вивезення транспортного засобу за митну територію України.

Станом на 23.07.2017 відповідних документів, що підтверджують факт аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, визначених статтею 460 Митного кодексу України, зазначеною особою подано не було.

За змістом частини 1 статті 467 Митного кодексу України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Аналіз наведеної правової норми дає підстави для висновку, що перелік триваючих правопорушень, визначений у статті 467 МК України, у редакції, що діяла на час винесення оскаржувано постанови в справі про порушення митних правил, не є вичерпним.

МК України не містить визначення поняття триваючого правопорушення. Проте в теорії адміністративного права триваючими визначаються правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов'язку.

Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов'язок, або виконує його неповністю чи неналежним чином.

Днем виявлення такого правопорушення є його фіксація в протоколі про порушення митних правил.

Оскільки в даному випадку вчинене позивачем правопорушення є триваючим, відповідачем оскаржувана постанова в справі про порушення митних правил №2253/30500/17 від 25.10.2017 прийнята у межах строків, встановлених частиною 1 статті 467 МК, оскільки з часу виявлення вчинення позивачем порушення митних правил не минуло більше шести місяців.

На підставі аналізу норм законодавства та обставин справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскаржувана постанова заступника начальника Закапатської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням Уретій С.В. прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та митним законодавством України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), як цього вимагає диспозиція ч.2 ст.2 КАС України, оскаржувана постанова у справі про порушення митних правил №2253/30500/17 від 25.10.2017 є правомірною, а позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись статтями 242, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 жовтня 2018 року у справі №308/11108/17 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. О. Большакова
В. Я. Макарик