Справа № 813/8242/13-а
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2019-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 813/8242/13-а
У Х В А Л А

про закриття провадження у адміністративній справі

30 січня 2019 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючого-судді Мричко Н.І.,

за участі секретаря судового засідання Мусій С.В.,

представника позивача Бакалейко Н.В.,

представника відповідача Гавелко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області, Відділу державного агентства земельних ресурсів України у Яворівському районі Львівської області за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_5 та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_6 про визнання нечинними рішень та зобов'язання до вчинення дії,-

встановив:

ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3, позивач) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області, Відділу державного агентства земельних ресурсів України у Яворівському районі Львівської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_5, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_6 в якому просила суд:

- визнати нечинним рішення Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області № 553 від 10.07.2012 року;

- визнати нечинним рішення Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області № 903 від 14.02.2013 року;

- зобов'язати Відділ державного агентства земельних ресурсів України у Яворівському районі Львівської області скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2;

- зобов'язати Відділ державного агентства земельних ресурсів України у Яворівському районі Львівської області скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_3;

- зобов'язати Відділ державного агентства земельних ресурсів України у Яворівському районі Львівської області поновити державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_4.

Ухвалами судді від 07.11.2013 відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 20.11.2013 відмовлено у задоволенні клопотання про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 30.01.2014 зупинено провадження у справі до розгляду Яворівським районним судом Львівської області заяви про перегляд заочного рішення від 15.04.2010 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, за участю третіх осіб - приватних нотаріусів Львівського міського нотаріального округу Груць Наталії Михайлівни та Семешко Світлани Богданівни про визнання недійсним договорів купівлі-продажу, поділ майна подружжя та визнання права власності (справа №460/4472/13-ц), яка знаходиться у провадженні Яворівського районного суду Львівської області.

Ухвалою суду від 12.11.2018 поновлено провадження у справі.

В судовому засіданні суд поставив на обговорення питання про закриття провадження у справі, оскільки позов має приватноправовий характер, а тому такий підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Представник позивача у судовому засіданні не заперечила щодо закриття провадження у справі.

Представник відповідача Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області в судовому засіданні не заперечила щодо закриття провадження у справі.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явились повторно, хоча належним чином були повідомлені про дачу, час та місце розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно із частиною 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:

1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спорах між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом;

6) спорах щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;

7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації;

8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності;

9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов'язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб;

10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб;

11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов'язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю;

12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень".

Суд зазначає, що за змістом вказаних приписів участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для класифікації спору як публічно-правового. Водночас, сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати такий спір з публічно-правовим і розглядати його за правилами адміністративної юрисдикції.

Вирішуючи питання про юрисдикцію спору, суд повинен з'ясовувати, у зв'язку з чим він виник, і за захистом яких прав чи інтересів особа звернулася до суду.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

ОСОБА_3 звернулася з позовом про визнання нечинними рішень Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області про затвердження містобудівного обґрунтування по зміні цільового призначення земельної ділянки під будівництво цеху по переробці продукції птахівництва у селі Рясне - Руська та про затвердження проекту землеустрою по зміні цільового призначення частини земельної ділянки для будівництва цеху по переробці продуктів птахівництва в селі Рясне - Руська ОСОБА_6

Крім того, Позивач просить зобов'язати Відділ державного агентства земельних ресурсів України у Яворівському районі Львівської області скасувати державну реєстрацію земельних ділянок та поновити державну реєстрацію земельної ділянки з іншим кадастровим номером.

Суд встановив, що 15.04.2010 Яворівським районним судом Львівської області прийнято рішення у справі № 2-222/2010, згідно з яким позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено повністю, а саме: "Визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 укладеного 03 липня 2009 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Грень Наталією Михайлівною, реєстровий № 1148.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 ідеальну частки житлового будинку АДРЕСА_1.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1625 га, яка розташована в селі Рясне-Руська Яворівського району Львівської області, кадастровий номер НОМЕР_4, укладений 10 липня 2009 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Семешко Світланою Богданівною реєстровий № 1214.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 ідеальну частку земельної ділянки площею 0,1625 га, яка розташована в селі Рясне-Руська Яворівського району Львівської області, кадастровий номер НОМЕР_4".

Таким чином, ОСОБА_3 на підставі рішення Яворівського районного суду Львівської області від 15.04.2010 набула права власності на 1/2 ідеальну частку житлового будинку АДРЕСА_1 та 1/2 ідеальну частку земельної ділянки площею 0,1625 га, яка розташована в селі Рясна-Руська Яворівського району Львівської області, кадастровий номер НОМЕР_4.

На підставі цього рішення, Позивач зареєструвала своє право власності на 1/2 ідеальну частку житлового будинку АДРЕСА_1 та на 1/2 ідеальну частку земельної ділянки площею 0,1625 га, яка розташована в селі Рясна-Руська Яворівського району Львівської області, кадастровий номер НОМЕР_4.

Однак, Позивачу було відмовлено у наданні витягу з Державного земельного кадастру, у зв'язку з накладенням в базі даних Державного земельного кадастру земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_4 із ділянками з кадастровими номерами НОМЕР_2 та НОМЕР_3.

З огляду на встановлені обставини та характер спірних правовідносин у вказаній справі, суд вважає, що позов ОСОБА_3 спрямований на захист порушеного, на її думку, права власності на 1/2 ідеальну частку земельної ділянки площею 0,1625 га, яка розташована в селі Рясне-Руська Яворівського району Львівської області (кадастровий номер НОМЕР_4), яке вона намагалася зареєструвати на підставі рішення Яворівського районного суду Львівської області від 15.04.2010.

Відповідно до частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Таким чином, захист житлових прав позивача повинен здійснюватися в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до пункту 10 частини 2 статті 16 ЦК України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно з частини 1 статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Таким чином, визнання незаконними рішень суб'єкта владних повноважень може бути способом захисту цивільного права або інтересу.

Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов'язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Враховуючи наведені норми, не є публічно-правовим спір між суб'єктом владних повноважень та суб'єктом приватного права - фізичною чи юридичною особою, у якому управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної чи юридичної особи. У такому випадку - це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб'єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Як уже зазначалося, Позивач оскаржує рішення Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області про затвердження містобудівного обґрунтування по зміні цільового призначення земельної ділянки під будівництво цеху по переробці продукції птахівництва у селі Рясне - Руська та про затвердження проекту землеустрою по зміні цільового призначення частини земельної ділянки для будівництва цеху по переробці продуктів птахівництва в селі Рясне - Руське ОСОБА_6, та водночас просить зобов'язати Відділ державного агентства земельних ресурсів України у Яворівському районі Львівської області скасувати державну реєстрацію земельних ділянок НОМЕР_4 із ділянками з кадастровими номерами НОМЕР_2 та НОМЕР_3, які належать третій особі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_6

Суд звертає увагу, що у зв'язку з державною реєстрацією права власності на земельні ділянки за ОСОБА_6, рішення Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області про затвердження містобудівного обґрунтування по зміні цільового призначення земельної ділянки під будівництво цеху по переробці продукції птахівництва у селі Рясне - Руська та про затвердження проекту землеустрою по зміні цільового призначення частини земельної ділянки для будівництва цеху по переробці продуктів птахівництва в селі Рясне - Руське ОСОБА_6 вичерпали свою дію шляхом виконання.

Крім того, в контексті питання про закриття провадження у справі суд зазначає, що такий спосіб захисту порушеного права як визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень не є універсальним. Його застосування є можливим у двох випадках: коли може бути відновлене становище, яке існувало до видання акта, або коли за відсутності цієї можливості вимога про визнання незаконним акта суб'єкта владних повноважень поєднана з вимогою про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Оскільки відновлення того становища, яке існувало до прийняття оскаржуваних рішень в обраний позивачем спосіб є неможливим, а позивач вимог про відшкодування майнової та моральної шкоди не ставить, тому вказана справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Щодо вимог до відділу державного агентства земельних ресурсів України у Яворівському районі Львівської області, суд зазначає, що такі не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач, приймаючи рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, не мав публічно-правових відносин саме з позивачем. Прийняті відповідачем оскаржувані рішення про державну реєстрацію земельних ділянок стосувались реєстрації прав іншої особи, а не позивача.

Натомість, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Визнання протиправним і скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права власності на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за третьою особою є захистом прав позивача на земельну ділянку від їх порушення іншою особою, за якою зареєстровано аналогічне право щодо того ж самого нерухомого майна.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що цей спір є спором про цивільне право, тобто має приватноправовий характер.

Оскільки позивач не був заявником стосовно оскаржуваних реєстраційних дій, тобто останні були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства та чи заявляються, окрім вимог про скасування оспорюваного рішення, запису в державному реєстрі прав, також вимоги про визнання недійсними правочинів, на підставі яких прийнято оспорюване рішення, здійснено оспорюваний запис.

Вказане узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16.

Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 911/488/18, згідно якої, державній реєстрації підлягає саме заявлене право і державна реєстрація права здійснюється суб'єктом державної реєстрації прав не за власною ініціативою, а на підставах, встановлених законом, зокрема, на підставі заяви про державну реєстрацію прав, поданої особою, за якою здійснюється реєстрація права. Тобто, відносини у сфері державної реєстрації речового права виникають саме між суб'єктом звернення за такою послугою та суб'єктом, уповноваженим здійснювати відповідні реєстраційні дії.

Якщо ж, на думку Позивача, саме в результаті державної реєстрації права власності за третьою особою - суб'єктом звернення за такою послугою порушується (не визнається, оспорюється) право власності позивача, то має місце спір позивача про цивільне право з цією особою, яка і має бути належним відповідачем у спорі про скасування запису про проведену державну реєстрацію речового права за особою, адже наслідки вирішення такого спору судом безпосередньо впливають на зміст та стан речового права саме цієї особи.

До того ж навіть у випадку, коли суб'єкт державної реєстрації прав не допустив порушень законодавства при проведенні державної реєстрації права, це не є перешкодою для розгляду спору за цивільним позовом, задоволення якого є підставою для вчинення реєстраційних дій.

Статтею 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов'язків цивільного характеру.

У цьому пункті закріплене "право на суд" разом із правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ґолдер проти Сполученого Королівства" від 21.02.1975, заява № 4451/70 § 36). Проте такі права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутність цих прав (див. mutatisрішення Європейського суду з прав людини у справі "Станєв проти Болгарії" від 17.01.2012, заява № 36760/06, § 230).

Згідно зі статтею 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України" зазначив, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Аналогічний висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №815/1568/16, від 20.09.2018 у справі №813/1076/17, від 30.10.2108 у справі №813/3685/14.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

У зв'язку з наведеним вище, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі.

Суд вважає за необхідне роз'яснити, що відповідно до частини 2 статті 239 КАС України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Щодо судового збору, суд зазначає наступне.

У відповідності до частини 2 статті 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Закон України "Про судовий збір" визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Враховуючи наведене, сплачений згідно з квитанцією від 04.11.2013 № 24, судовий збір у розмірі 68,82 грн., слід повернути позивачу.

Керуючись статтями 238, 239, 248, 283 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області, Відділу державного агентства земельних ресурсів України у Яворівському районі Львівської області за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_5 та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_6 про визнання нечинними рішень та зобов'язання до вчинення дії.

Повернути ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_2) судові витрати у вигляді судового збору в сумі 68 (шістдесят вісім) грн. 82 коп.

Роз'яснити позивачу, що повторне звернення з тією самою позовною вимогою не допускається.

Роз'яснити позивачу, що розгляд такого спору належить до юрисдикції місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали з урахуванням п.п 15.5 п.5 розділу VII Перехідних положень КАС України.

Повний текст ухвали складений 31.01.2019.

Суддя Мричко Н.І.