Справа № 679/1525/18
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2019-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 679/1525/18

Головуючий у 1-й інстанції: Гавриленко О.М.

Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.

30 січня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Загороднюка А.Г. Курка О. П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Аніщенко А.О.,

представника позивача: ОСОБА_2

представника апелянта: Горобчишина С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Хмельницької митниці Державної фіскальної служби України на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 22 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Заступника начальника Хмельницької митниці Державної фіскальної служби - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Юровського Костянтина Валентиновича про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2018 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до заступника начальника Хмельницької митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Юровського Костянтина Валентиновича про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил.

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 22.12.2018 позов задоволено частково:

- скасовано постанову №0238/40000/18 від 25.10.2018 року, винесену заступником начальника Хмельницької митниці - начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Юровським К.В. про притягнення ОСОБА_4 до відповідальності за порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України і закрито справу;

- в частині вимог ОСОБА_4 до заступника начальника Хмельницької митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Юровського Костянтина Валентиновича про визнання протиправною постанови №0238/40000/18 від 25.10.2018 року відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Хмельницькою митницею ДФС подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне дослідження судом першої інстанції доказів та обставин справи, а також неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог.

Представник Хмельницької митниці ДФС в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.

Представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Після оголошення перерви, сторони в судове засідання не з'явилися, у зв'язку з чим враховуючи п.2 ч.1 ст.311 КАС України, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, 25 жовтня 2018 року заступником начальника Хмельницької митниці ДФС-начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Юровським К.В. складено постанову в справі про порушення митних правил №0238/40000/18 про визнання ОСОБА_4 винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 % несплаченої суми митних платежів, що становить 42 948, 69 грн.

Згідно вказаної постанови, вина ОСОБА_4 в скоєнні правопорушення митних правил передбаченого ст. 485 МК України, полягає у тому, що остання вчинила дії, спрямовані на зменшення розміру митних платежів, а саме: неправомірно заявила в митній декларації від 20.07.2018 №UA400020/2018/003690 неправдиві відомості щодо преференції по ввізному миту та надано органу доходів і зборів рахунок-фактуру (Invoice) від 09.01.2018 №GEE, яка містить декларацію-інвойс, складену уповноваженим (схваленим) експортером з номерами митних дозволів затверджених експортерів країн Європейського союзу, дата якого перевищує строк 4 місяці з дати їх видачі в країні експорту, що призвело до зменшення розміру сплати митних платежів на загальну суму 14316,33 грн. з них: ввізне мито у сумі 11930,19 грн., ПДВ у сумі 2386,04 грн. за вищевказаною митною декларацією.

Позивач, не погоджуючись з винесеною постановою, звернулась з адміністративним позовом до суду.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем не доведено, що заявлення в митній декларації неправдивих відомостей щодо преференції по ввізному миту та надання органу доходів і зборів рахунку-фактури, дата якого перевищує чотирьохмісячний строк, було здійснено позивачем з метою неправомірного зменшення розміру митних платежів у формі прямого умислу.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 7 ст. 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення.

Згідно п.1 ч.1 та ч.5 ст. 266 МК України декларант зобов'язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом. Особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов'язки, права і несе таку саму відповідальність що й декларант.

Відповідно до частини першої статті 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

У відповідності до приписів ст. 485 МК України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Аналізуючи вищевказане, колегія суддів дійшла висновку, що склад правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, передбачає, з-поміж іншого, те що особа, яка його вчинила, діяла умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути від сплати митних платежів (у тому числі й сплати їх у меншому розмірі). Об'єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке встановлено статею 485 МК України, полягає у поданні неправдивих відомостей щодо іcтоnних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості.

Отже, зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння (передбаченого ст.485 МК України) обов'язково повинно поєднуватися з умислом суб'єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносини (встановлений законом порядок сплати податків та зборів).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.12.2018 у справі №759/360/17.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем митному органу 20 липня 2018 року при поданні електронної митної декларації було подано рахунок-фактуру (Invoice) від 09.01.2018, строк якого перевищує 4 місяці з дати його видачі в країні експорту, що є порушенням вимог ст.24 «Термін дії підтвердження походження» Протоколу 1 «Щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони від 27.06.2014.

Таким чином, на думку відповідача, позивач неправомірно заявила в митній декларації від 20.07.2018 №UA400020/2018/003690 неправдиві відомості щодо преференції по ввізному миту та надано органу доходів і зборів рахунок-фактуру (Invoice) від 09.01.2018 №GEE, яка містить декларацію-інвойс, складену уповноваженим (схваленим) експортером з номерами митних дозволів затверджених експортерів країн Європейського союзу, що призвело до зменшення розміру сплати митних платежів на загальну суму 14316,33 грн. з них: ввізне мито у сумі 11930,19 грн., ПДВ у сумі 2386,04 грн. за вищевказаною митною декларацією.

Позивач не заперечує зазначених обставин, проте вказує на помилкове подання рахунку-фактури від 09.01.2018 №GEE та не перевірку терміну дії інвойсу через значне перезавантаження в роботі.

Колегія суддів зазначає, що позивач, маючи на меті уникнути будь-яких неточностей чи порушень під час митного оформлення, на підтвердження пільг імпортера надала інвойс №GEE від 18.07.2018, що вказує на відсутність умислу в діях позивача спрямованих на зменшення розміру митних платежів.

Доводи апелянта про те, що інвойс від 18.07.2018 №GEE не може свідчити про відсутність в діях позивача умислу на зменшення розміру митних платежів, тому що він не був наданий позивачем під час митного оформлення, колегія суддів відхиляє, оскільки на момент митного оформлення декларації, інспектор митного посту зареєстрував та оформив подану із доданими документами декларацію без будь-яких зауважень та заперечень.

З наведеного вбачається, що працівниками митниці під час митного оформлення не було перевірено інвойс від 09.01.2018 №GEE та факт його недійсності виявлений не був, що також вказує на відсутність умислу в діях позивача спрямованих на зменшення розміру митних платежів.

Надавши інвойс №GEE від 18.07.2018, який містить ту ж інформацію, що й інвойс від 09.01.2018 №GEE, позивач підтвердила походження товарів з країн ЄС, що виключає неправомірність заявлення позивачем неправдивих відомостей щодо преференції по ввізному миту.

Колегія суддів зазначає, що апелянтом ні в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції не надано доказів на підтвердження умислу вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, а вказані у постанові про порушення митних правил та в апеляційній скарзі свідчать про технічну помилку вчинену позивачем.

Таким чином, з встановлених обставин у справі, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність доказів того, що дії позивача, а саме заявлення в митній декларації неправдивих відомостей щодо преференції по ввізному миту та надання органу доходів і зборів рахунку-фактури, дата якого перевищує чотирьохмісячний строк, були направлені на умисне зменшення розміру митних платежів у формі прямого умислу, у зв'язку з чим, скасувавши постанову від 25.10.2018 №0238/40000/18, суд першої інстанції ухвалив законне рішення.

На підставі викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення заявлених позовних вимог.

Оскільки доводи апеляційної скарги відповідача не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Хмельницької митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 22 грудня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена відповідно до частини 3 статті 272 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Загороднюк А.Г. Курко О. П.