Справа № 826/12899/16
Суддя: Шурко Олег Іванович
Дата ухвалення: 2019-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Кузьменка В.В.,

при секретарі Коцюбі Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укргазвидобування" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправною та скасування податкової консультації, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство "Укргазвидобування" звернулося до суду із адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в якому просило:

1) визнати протиправною та скасувати податкову консультацію відповідача №14976/10/28-10-01-3-11 від 08.07.2016 року;

2) зобов'язати податковий орган надати нову податкову консультацію на звернення позивача від 09.06.2016 року з урахуванням висновків суду.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 жовтня 2018 року в задоволенні зазначеного адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позову в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши сторін, що прибули у судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 09.06.2016 року за № 13-148 позивачем на адресу відповідача сформовано запит щодо надання податкової консультації з питань переоцінки незавершених капітальних інвестицій.

У запиті зазначено, що компанія згідно облікової політики обрала модель переоцінки для обліку незавершені капітальні інвестиції у відповідності до міжнародних стандартів фінансової звітності. Таку переоцінку компанія буде проводити не рідше одного разу на рік за умови наявності свідчень чи факторів, які можуть призвести до значного відхилення вартості незавершені капітальні інвестиції від їх справедливої вартості. Для проведення такої переоцінки компанія залучає кваліфікованих сторонніх експертів.

Як вбачається з запиту, позивач просив надати письмову податкову консультацію по наступним питанням:

1) Чи підлягають переоцінці (уцінки, дооцінки), проведеної відповідно до положень бухгалтерського обліку, незавершені капітальні інвестиції в податковому обліку;

2) Якщо незавершені капітальні інвестиції для цілей податкового обліку змінюють вартість в результаті переоцінки (оцінки, дооцінки), проведеної відповідно до положень бухгалтерського обліку, чи збільшується (зменшується) вартість основних засобів в податковому обліку після введення в експлуатацію таких незавершених капітальних інвестицій ?;

3) Якщо проведена переоцінка (уцінка, дооцінка) не змінює вартість незавершених капітальних інвестицій в податковому обліку:

а) у випадку списання незавершених інвестицій раніше уцінених чи має право компанія зменшити фінансовий результат до оподаткування на всю суму вартості незавершених капітальних інвестицій для цілей податкового обліку, та яким чином слід заповнити у такому випадку податкову декларацію з податку на прибуток підприємства та додаток РІ до такої декларації ?

б) у випадку списання незавершених капітальних інвестицій раніше дооцінених чи має право компанія зменшити фінансовий результат до оподаткування на суму дооцінки ?

08.07.2016 року податковим органом надано позивачу податкову консультацію, яка оформлена листом за №14976/10/28-10-01-3-11 (а.с.22-23).

У вказаній відповіді контролюючим органом зазначено, що відповідно до п/п. 14.1.138. Податкового кодексу України, основні засоби - матеріальні активи, у тому числі запаси корисних копалин наданих у користування ділянок надр (крім вартості землі, незавершених капітальних інвестицій, автомобільних доріг загального користування, бібліотечних і архівних фондів, матеріальних активів, вартість яких не перевищує 6000 гривень, невиробничих основних засобів і нематеріальних активів), що призначаються платником податку для використання у господарській діяльності платника податку, вартість яких перевищує 6000 гривень і поступово зменшується у зв'язку з фізичним або моральним зносом та очікуваний строк корисного використання (експлуатації) яких з дати введення в експлуатацію становить понад один рік (або операційний цикл, якщо він довший за рік).

Відповідно до пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Різниці щодо операцій з продажу або іншого відчуження цінних паперів, а також операцій з інвестиційною нерухомістю і біологічними активами, які оцінюються за справедливою вартістю, формуються відповідно до п. 141.2. Податкового кодексу України.

На суму уцінки інвестиційної нерухомості, яка оцінюється за справедливою вартістю, відображеною у складі фінансового результату до оподаткування податкового (звітного) періоду відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, що перевищує суму раніше проведеної дооцінки таких активів, збільшується фінансовий результат до оподаткування (пп. 141.2.1. Податкового кодексу України).

Зважаючи на викладене, як зазначено у податковій консультації, перша уцінка проведена протягом звітного періоду після переведення операційної нерухомості до складу інвестиційної вважається такою, що перевищує попередні дооцінки та збільшує фінансовий результат до оподаткування на суму уцінки.

Зазначається також, що продаж/ліквідація об'єкта інвестиційної нерухомості при визначенні фінансового результату до оподаткування відображається відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

На завершення у податковій консультації вказується, що за результатами продажу/ліквідації необоротних активів в податковому обліку виникають різниці передбачені п. 138.1. та п. 138.2. Податкового кодексу України.

Вважаючи протиправною зазначену податкову консультацію та такою, що підлягає скасуванню, а свої права та законні інтереси порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що звернення позивача до відповідача не відповідало вимогам щодо запиту про надання податкової консультації, а відтак не зумовлювало виникнення у податкового органу обов'язку надавати податкову консультацію на таке звернення.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України та Податковим кодексом України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі по тексту - ПК України).

Відповідно до пп. 14.1.172. ПК України податкова консультація - допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичноговикористання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування нарахування та сплати податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган.

Правовоми положеннями п. 52.1 ст. 52 ПК України визначено, що за зверненням платників податків контролюючі органи надають їм безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

За вибором платника податків консультація надається в усній, письмовій або електронній формі. Консультація, надана в письмовій або електронній формі, обов'язково повинна містити опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, вказаних у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства (п. 52.3 ст. 52 ПК України).

Відповідно до п. 52.5. ст. 52 ПК України контролюючі органи мають право надавати консультації виключно з тих питань, що належать до їх повноважень.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, запит про надання податкової консультації має містити визначення конкретних норм, щодо застосування яких платник податків просить надати податкову консультацію.

Крім того, запит про надання податкової консультації має стосуватися практичного використання конкретних норм податкового законодавства та містити виклад фактичних обставин, щодо яких застосовуються конкретні норми податкового законодавства, вказані у запиті про надання податкової консультації.

Лише виконання сукупності наведених вимог зумовлює виникнення у контролюючого органу обов'язку надати податкову консультацію.

Між тим, як вбачається з запиту ПАТ «Укргазвидобування» не містить посилання на конкретні норми законодавства, у зв'язку із застосування яких у позивача виникла потреба в отриманні податкової консультації та які потребують конкретного роз'яснення податковим органом.

Більш того, запит не містить викладу фактичних обставин, щодо яких сформовано запит. Відсутній виклад конкретних обставин, деталізація відповідних операцій, в рамках яких підлягають застосуванню певні норми податкового законодавства. Відсутнє і визначення - які саме «незавершені капітальні інвестиції» маються на увазі.

У свою чергу, тлумачення позиції заявника у запиті або з'ясування бачення заявника щодо поставлених запитань, у разі їх викладення як у даному випадку, не входить до компетенції контролюючого органу.

Враховуючи вищезазначені обставини справи, норми податкового законодавства та доводи контролюючого органу, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що звернення позивача до відповідача не відповідало вимогам, які має містити запит про надання податкової консультації, а відтак не зумовлювало виникнення у податкового органу обов'язку надавати саме податкову консультацію на таке звернення.

У свою чергу, в порядку пп 17.1.1. п. 17.1 ст. 17, пп. 19-1.1.27 п. 19 ст. 19 та пп. 19.-1.28 п. 19 ст. 19 ПК України відповідач мав право надати інформаційну послугу.

У зв'язку з цим, слід додати, що не дивлячись на неповноту відомостей, зазначених у зверненні позивача до відповідача, останній, виходячи з того обсягу інформації, який був наданий позивачем, надав позивачу відповідь щодо застосування положень пп. 14.1.138 п. 14.1 ст.14, пп. 134.1.1. п. 134.1 ст.134 , п. 141.2. п. 141 ст. 141, п. 138.1-138.2. ПК України у їх взаємозв'язку до загальних недеталізованих обставин, викладених у зверненні позивача.

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки відсутні підстави для висновку про порушення податковим органом прав чи інтересів позивача в контексті обставин даної справи, оскільки запит позивача від 09.06.2016 року за № 13-148 не містить посилання на конкретну правову норму, у зв'язку із застосуванням якої у позивача виникла потреба в отриманні податкової консультації.

Згідно з ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси

Тобто, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах.

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в Рішенні від 1 грудня 2004 року N 18-рп/2004 дав визначення поняттю «охоронюваний законом інтерес», який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «право» (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб'єктивного права; б) є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб'єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

<...> поняття «охоронюваний законом інтерес» у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «право» має один і той же зміст.

Отже, обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

З наведеного слідує, що суд під час розгляду справи повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача - суб'єкта владних повноважень, створення перешкод для їх реалізації або мають місце інші порушення прав та свобод позивача.

Аналіз наведених правових положень та вищезазначених обставин справи дає суду підстави для висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укргазвидобування" - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Кузьменко В.В.