Справа № 160/9113/18
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2019-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 січня 2019 року Справа № 160/9113/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправним та зобов'язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2, позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі, в якому просить суд:
- визнати протиправними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі по не зарахуванню до стажу роботи, який надає ОСОБА_2 право на отримання щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90% від суддівської винагороди, періоду проходження строкової військової служби з 13.05.1981 по 27.04.1983 (1 рік 11 місяців 14 днів) і періоду роботи на посаді слідчого з 01.03.1989 по 15.07.1990 (1 рік 4 місяці 14 днів);
- зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі зарахувати ОСОБА_2 до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, календарний період проходження строкової військової служби з 13.05.1981 по 27.04.1983, роботу на посаді слідчого з 01.03.1989 по 15.07.1990;
- зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі здійснити ОСОБА_2 перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% від заробітку працюючого судді на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з 22.06.2018 з урахуванням раніше здійснених виплат;
- винести окрему ухвалу у зв'язку з навмисним порушенням законодавства посадовими особами Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі ОСОБА_3 - заступником начальника Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі, ОСОБА_4 - начальником відділу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі, ОСОБА_5 - начальником Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі і направити її для вжиття відповідних заходів до Пенсійного фонду України.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 22.06.2018 він звернувся до відповідача із заявою про призначення йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, маючи на вказану дату стаж роботи 26 років 11 місяців 6 днів, до якого зараховується стаж роботи на посаді арбітражного (господарського) суду Дніпропетровської області, судді Дніпропетровського апеляційного господарського суду та строкова військова служба. Проте, відповідач прийняв рішення, яким було призначено довічне грошове утримання у розмірі 86 відсотків суддівської винагороди.
Позивач вказує, що до його стажу роботи на посаді судді необхідно, крім стажу на посаді судді, зарахувати також календарний період проходження строкової військової служби (1 рік 11 місяців 14 днів) та період роботи в органах внутрішніх справ на посаді слідчого (1 рік 4 місяці 14 днів), що дає йому право на отримання довічного грошового утримання у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди. Однак, на його звернення відповідач відмовив у зарахуванні до стажу вказані періоди.
Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та незаконними, оскільки відповідно до закону та наявного стажу він має право на щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди.
Ухвалою суду від 06.12.2018 відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Вказаною ухвалою суду встановлено відповідачу п'ятнадцятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву та доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
На адресу суду 29.12.2018 від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що в управлінні відсутні правові підстави для зарахування до стажу роботи, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоду проходження строкової військової служби та період роботи в органах внутрішніх справ на посаді слідчого. Оскільки стаж роботи позивача на посаді судді становить 23 роки 6 місяців 20 днів, тому з урахуванням вимог Закону України "Про судоустрій і статус суддів", відповідачем правомірно визначено грошове утримання позивача у розмірі 86 відсотків від заробітної плати.
Крім того, представник зазначив, що зарахування до стажу роботи судді періодів роботи в органах внутрішніх справ на посаді слідчого та строкової військової служби при призначенні розміру щомісячного грошового утримання суперечить чинному законодавству, зокрема ч. 1 ст. 137 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII.
Також, представник Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області просив замінити Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2017 року № 821 "Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України" Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
На підставі ст. 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов'язкові для особи, яку він замінив.
За таких обставин суд вважає за необхідне замінити Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.
ОСОБА_2 з 13.05.1981 по 27.04.1983 проходив строкову військову службу.
Відповідно до записів в трудовій книжці ОСОБА_2, позивач з 01.03.1989 по 15.07.1990 працював в органах внутрішніх справ; з 11.11.1994 по 31.08.2001 позивач працював суддею арбітражного (господарського) суду Дніпропетровської області; з 03.09.2001 по 21.06.2018 позивач працював на посаді судді Дніпропетровського апеляційного господарського суду.
21.06.2018 ОСОБА_2 був звільнений з посади судді Дніпропетровського апеляційного господарського суду у зв'язку з поданням заяви про відставку на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 07.06.2018 №1771/0/15-18 «Про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Дніпропетровського апеляційного господарського суду у відставку».
Відповідно до розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, стаж роботи ОСОБА_2 станом на 21.06.2018 становить 26 років 11 місяців 6 днів.
22.06.2018 ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Відповідно до протоколу відповідача від 03.07.2018 ОСОБА_2 призначено щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 86 відсотків від його суддівської винагороди, починаючи з 22.06.2018.
24.10.2018 ОСОБА_2 через електронний портал Пенсійного фонду України звернувся з письмовою скаргою до відповідача, у які просив здійснити перерахунок стажу роботи з 22.06.2018
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Статтею 22 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Відповідно до п. 25 Прикінцевих і перехідних положень Закону України від 02.06.2016 №1402-VІІ "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон України №1402-VII), який набрав чинності 30.09.2016, право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.
З 05.01.2017 набрав чинності Закон України "Про Вищу раду правосуддя" №1798-ХІІІ від 21.12.2016, яким врегульовано питання пенсійного забезпечення суддів у відставці.
Відповідно до п. 34 абз. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Вищу раду правосуддя" №1798-19 від 21.12.2016 (набрання чинності з 05 січня 2017 року) судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання). Окрім того, щомісячне грошове утримання судді у відставці виплачується без обмеження максимальним розміром.
Аналогічні положення містяться у пункті 11 Перехідних положень Закону України №2453-VІ "Про судоустрій та статус суддів" (редакція до 25.03.2015), які передбачали, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.
Відповідно до розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, стаж роботи ОСОБА_2 становить 26 років 11 місяців 6 днів.
Так, на дату призначення ОСОБА_2 на посаду судді діяв Закон України від 15.12.1992 №2862-ХІІ "Про статус суддів" (далі - Закон України №2862-XII),
Відповідно до ч. 4 ст. 43 Закон України №2862-XII судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.
Згідно з абз. 2 ч. 4 ст. 43 Закону № 2862-XII до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.
Згідно з п. 3-1 постанови Кабінету Міністрів України "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" від 03.09.2005 №865 до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.
Крім того, відповідно до ст. 1 Указу Президента України від 10.07.1995 №584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" (далі - Указ №584/95), чинної на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді 10 років, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
При цьому, стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання є єдиним, обраховується та встановлюється при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.
З матеріалів справи видно, що стаж роботи позивача на посаді судді становить 23 роки 6 місяців 20 днів.
Крім того, позивач з 13.05.1981 по 27.04.1983 проходив строкову військову службу (1 рік 11 місяців 14 днів), що підтверджується військовим квитком НОМЕР_2.
У період з 01.03.1989 по 15.07.1990 позивач працював в органах внутрішніх справ на посаді слідчого.
Отже, враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що незарахування до відповідного стажу роботи на посаді судді, зокрема, періоду проходження військової служби та періоду роботи на посаді слідчого в органах внутрішніх справ, і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є протиправними.
Частиною 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що до стажу роботи позивача на посаді судді слід зарахувати календарний період проходження строкової військової служби (1 рік 11 місяців 14 днів) та період роботи в органах внутрішніх справ на посаді слідчого (2 роки 5 місяців 5 днів), який в свою чергу дає йому право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90 відсотків від суддівської винагороди (грошового утримання) судді, який працює на відповідній посаді без обмеження граничного розміру, починаючи з 22.06.2018.
При цьому, суд не бере до уваги доводи відповідача про те, що для визначення розміру довічного грошового утримання повинен враховуватися лише спеціальний стаж на посаді судді, визначений статтею 137 Закону України №1402, оскільки позивач має право на зарахування до стажу роботи на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, період проходження військової служби та період роботи в органах внутрішніх справ на посаді слідчого, і такий сукупний стаж впливає не лише на саме право на призначення довічного грошового утримання, але і на його розмір.
Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав суду доказів на підтвердження правомірності своїх дій та спірної відмови.
Разом з тим, частиною 1 ст. 249 КАС України передбачено, що суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб'єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
Водночас, винесення окремої ухвали є правом суду, а не його обов'язком.
А відтак, суд не вбачає підстав для винесення окремої ухвали.
Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до вимог статті 139 КАС України, суд стягує з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 2114,40 грн. відповідно до квитанцій від 03.12.2018 №3, №4, №5.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 242-246, 250, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі по не зарахуванню до стажу роботи, який надає ОСОБА_2 право на отримання щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90% від суддівської винагороди, періоду проходження строкової військової служби з 13.05.1981 по 27.04.1983 (1 рік 11 місяців 14 днів) і періоду роботи на посаді слідчого з 01.03.1989 по 15.07.1990 (1 рік 4 місяці 14 днів).
Зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі зарахувати ОСОБА_2 до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, календарний період проходження строкової військової служби з 13.05.1981 по 27.04.1983, роботу на посаді слідчого з 01.03.1989 по 15.07.1990.
Зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі здійснити ОСОБА_2 перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% від заробітку працюючого судді на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з 22.06.2018 з урахуванням раніше здійснених виплат.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 2114,40 грн. відповідно до квитанцій від 03.12.2018 №3, №4, №5.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський