Справа № 639/7441/18
Суддя: Труханович В. В.
Дата ухвалення: 2019-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №639/7441/18
Провадження № 2-а/639/35/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді судді Труханович В. В.,

за участю секретаря Кричевської В. М.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м. Харкові адміністративну справу №639/7441/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до поліцейського 2 взводу 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся ОСОБА_1 із позовною заявою до поліцейського 2 взводу 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення в якій просив суд визнати дії поліцейського 2 взводу 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 протиправними та скасувати постанову серії НК № 000529 від 10.12.2018 року.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 10 грудня 2018 року поліцейським 2 взводу 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 було винесено Постанову серії НК № 000529, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП у звязку з порушенням дії знаку 3.34 «Зупинка заборонена» та накладено штраф у розмірі 255, 00 грн.

Вказану постанову позивач вважає необґрунтованою та незаконною посилаючись на те, що він здійснив аварійну зупинку, будь-якого знаку він не помітив, він має стаж водія 25 років і ніколи не порушував будь-яких правил дорожнього руху.

04 січня 2019 року від позивача по справі надійшла уточнена позовна заява, відповідно до якої він зазначив, що окрім викладеного у первісному позові, відповідач також порушив вимоги ст. ст. 268, 278-282, 285 КУпАП щодо порядку розгляду справи та складання постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлений ним позов та уточнений позов підтримав в повному обсязі, просив суд його задовольнити.

Відповідач поліцейський 2 взводу 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області молодший лейтенант поліції ОСОБА_2, являючись суб`єктом владних повноважень і будучи повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився і про причини своєї неявки суд не сповістив, а тому справа у відповідності до ч. 3 ст. 205 КАС України була розглянута за відсутності відповідача.

Суд, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні було встановлено, що згідно Постанови у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серії НК № 000529 від 10.12.2018 року, складеної поліцейським 2 взводу 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 відносно водія автомобіля Toyota Corolla, державний номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_1, останній у м. Харків, по вул. Любові Малої, керуючи транспортним засобом здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.3.1. «зупинку заборонено», чим порушив п.п. 8.4. «В» ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. (а.с. 7).

Даною постановою до ОСОБА_1 було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу 255,00 грн. (а.с. 7)

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов'язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб'єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено, зокрема, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. (п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП).

Так, ОСОБА_1 звертався до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області з метою скасування вказаної постанови, однак його скаргу було залишено без задоволення та було розяснено, що у разі незгоди з прийнятим рішенням він може його оскаржити у відповідності до вимог діючого законодавства. (а.с. 8-9)

Не погодившись з рішенням Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області ОСОБА_1 і звернувся до суд з метою оскарження вищезазначеної постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективний, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права» (рішення «Беллет проти Франції» (Bellet v. France) від 4 грудня 1995 року).

Крім того, в рішеннях по справі «Мірагаль Есколанро та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стосовно суті прийнятої відповідачем постанови серії НК № 000529, складеної 10.12.2018 року, у справі про адміністративне правопорушення, суд зазначає наступне.

Правила дорожнього руху, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху, повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що і інші учасники виконують ці Правила.

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху.

Відповідно до п. 8.4.в постанови Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306 «Про Правила дорожнього руху», дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи: в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Частиною 1 статті 122 КУпАП встановлено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП України обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, які стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, засоби фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, є доказами у справах про адміністративне правопорушення.

Будь-яких доказів щодо факту скоєння правопорушення позивачем відповідач суду не надав, однак в судовому засіданні позивач підтвердив факт того, що він зупинився в межах дії знаку «зупинка заборонена», додатково пояснивши, що знаку він не помітив, через те, що його було розміщено не у відповідності до ДСТУ та його зупинка була вимушена аварійна.

Відповідно до п. 10.2.4 ДСТУ 4100:2014 «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування» дорожні знаки допускають розміщувати на опорах зовнішнього освітлення, електрозвязку, інших інженерних мережах.

Згідно п. 10.5.29 ДСТУ знак 3.34 «Запинку заборонено» потрібно застосовувати, щоб заборонити зупинки транспортних засобів, і його встановлюють з того боку дороги, на якому вводять заборону.

В п. 10.2.9. ДСТУ відстань від нижнього краю знака до поверхні дорожнього покриття (висота встановлення), крім випадків спеціально обумовлених стандартом повинна становити: від 5, 0 м. до 6, 0 м. у разі встановлення над проїзною частиною.

Ні позивачем, ні відповідачем не було надано суду жодних належних та допустимих доказів того, що дорожній знак було встановлено у відповідності або не у відповідності до ДСТУ, не було заявлено клопотання про огляд доказів за їх місцезнаходженням, клопотання про призначення експертизи, тощо.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що дійсно встановити чи було порушено правила ДСТУ при встановленні дорожнього знаку у суду немає можливості.

В свою чергу в статті 276 КУпАП, зазначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

За змістом ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право, зокрема, - знайомитися з матеріалами справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Нормами ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 10.11.2015 року за № 1408/27853 затверджена Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі Інструкція).

Зазначеною Інструкцією передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, розяснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обовязки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка (п. 9 Інструкції).

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (п. 10).

При малозначності вчиненого адміністративного правопорушення поліцейський може звільнити особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням (п. 12).

Належна реалізація позивачем прав, встановлених ст. 268 КУпАП, у випадку їх розяснення до моменту прийняття постанови у справі про адміністративне правопорушення, мала можливість вплинути на прийняте інспектором поліції рішення у справі про адміністративне правопорушення.

За нормами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що встановлені судом обставини є свідченням того, що оскаржуване рішення відповідача не відповідає критеріям, встановленим п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, оскільки обовязок доказування в даних справах покладається на відповідача, суд вважає, що саме відповідачем не надано суду безспірних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що під час провадження у справі про адміністративне правопорушення по відношенню до позивача ним виконані вимоги ст. ст. 268, 280 КУпАП, у звязку з чим приходить до висновку, що оскаржувана постанова прийнята не у спосіб, який передбачений нормами КУпАП, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для її скасування.

Окрім того, суд зазначає, що відповідачем не було враховано усі обставини справи, як то малозначність діяння вчиненого позивачем, оскільки позивач здійснив вимушену аварійну зупинку та ввімкнув світловий покажчик.

Окрім того, відповідно до ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, вона не містить визначених та обовязкових реквізитів, передбачених ч. 3 ст. 283 КУпАП та додатком 5 до Інструкції, а саме: не вказано технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», розяснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У постанові, яка оскаржується, відсутні відомості про те, яким технічним засобом здійснено фото- або відеозапис; відомості щодо напрямку руху автомобіля позивача; відповідачем взагалі не наведено посилання на докази, якими обґрунтовується рішення винесене лейтенантом поліції ОСОБА_2 про накладення на позивача адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, судом встановлено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення була винесена з порушенням процедури, визначеної законодавством.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів владних повноважень.

На підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення відповідачем порушено норми чинних нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, до суду не надійшло доказів на спростування доводів позивача, а тому суд вважає, що позов слід задовольнити, Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії НК № 000529 від 10.12.2018 року складену поліцейським 2 взводу 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_2, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн за скоєння правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП скасувати.

На підставі викладеного і керуючись ст. 5, 6, 9, 11, 19, 20, 70, 77, 78, 122, 205, 241-246 КАС України, ст. 1, 2, 7, 9, 22, 23, 122, 245, 247, 251, 254, 258, 268, 280 КУпАП, ст. 19 Конституції України, Законом України «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до поліцейського 2 взводу 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати протиправними дії поліцейського 2 взводу 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 щодо складання постанови серії НК № 000529 від 10.12.2018 року про адміністративне правопорушення і накладення на нього штрафу у сумі 255, 00 грн. за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Визнати протиправною та скасувати Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в не в автоматичному режимі серії НК № 000529, винесену 10.12.2018 року поліцейським 2 взводу 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_2, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, б. 49, кв. 3.

Відповідач: Поліцейський 2 взводу 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області молодший лейтенант поліції ОСОБА_2, місцезнаходження: 61033, м. Харків, вул. Шевченка, буд. 315-А.

Повний текст рішення складено 31.01.2019 року.

Суддя В. В. Труханович