Справа № 280/5418/18
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

24 січня 2019 року о/об 11 год. 05 хв.Справа № 280/5418/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прасова О.О. при секретарі Агаєві Р.А., розглянувши у місті Запоріжжі у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (71502, АДРЕСА_1; ІПН НОМЕР_1)

до Енергодарського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (71503, Запорізька область, м.Енергодар, вул.Українська, буд.4-А, офіс 2; )

про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (надалі позивач, ОСОБА_1В.) до Енергодарського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (надалі відповідач, Енергодарське ОУПФУ в Запорізькій області), в якому позивач просить суд: 1) визнати протиправними дії відповідача в частині застосування двоскладової формули при перерахунку пенсії позивачу згідно з рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 28.03.2018 у справі №808/322/18; 2) зобовязати відповідача здійснити перерахунок і виплату пенсії позивачу відповідно до рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 28.03.2018 у справі №808/322/18 без застосування двоскладової формули з розрахунку за кожний повний рік страхового стажу понад 15 років, пенсія повинна збільшуватися на 1 відсоток розміру пенсії.

Позивач у позові зазначив, що Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 28.03.2018 у справі №808/322/18, яке набрала законної сили 10.09.2018, зобов'язано відповідача перерахувати ОСОБА_1 доплати за понаднормативний стаж, відповідно до ч.2 ст.56 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, як особі яка постраждала від наслідків Чорнобильської катастрофи, 2 категорії, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений Законом 15 річний стаж, починаючи з 01.01.2018 та виплатити заборгованість з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період. Проте, листом від 11.12.2018 за №7652/05 відповідач повідомив, що перерахунок пенсії згідно з рішенням суду від 28.03.2018 у справі №808/322/18 проводиться по двоскладовій формулі і з урахуванням того, що доплата за понаднормативний стаж нараховується навіть з урахуванням рішення суду за кожен повний рік страхового стажу понад 15 років, обчислений відповідно до ст.27 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", в результаті чого розмір пенсії за перерахунком зменшується, до виплати залишений розмір раніше встановленої пенсії. З такими діями відповідача позивач не погоджується, оскільки застосування відповідачем двоскладової формули при перерахунку пенсії згідно з рішенням суду суперечить чинному законодавству та рішенню суду.

Позивач просив позов задовольнити.

Відповідачем подано до суду відзив на адміністративний позов, в якому зазначено, що питання щодо здійснення перерахунку пенсії позивача із збільшенням на 1 відсоток за кожний повний рік роботи понад 15 років вже було предметом спору між тими самими сторонами і з тих самих підстав у справі №808/322/18, в якій Запорізьким окружним адміністративним судом винесено рішення від 28.03.2018. На виконання вказаного рішення відповідачем вже перераховано пенсію позивача із збільшенням на 1 відсоток заробітку за кожний повний рік роботи понад 15 років, з 55% до 74% заробітку. Однак, в цьому разі зменшується розмір пенсії, що в свою чергу зобов'язує відповідача залишити незмінним розмір такої пенсії. Законодавцем чітко передбачені правила застосування ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у контексті з дією ч.2 ст.27 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Порядок обчислення розміру пенсії, передбачений чинним законодавством, не містить поняття "двоскладової" формули, жодних посилань чи дій щодо "двоскладової" формули відповідачем не застосовувалось. Враховуючи викладене, відповідач вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідач проти позову заперечував.

Дослідивши матеріали справи, суд зясував наступне.

ОСОБА_1 з квітня 2002 року перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком, призначеної як особі, яка потерпіла від наслідків аварії на ЧАЕС, зі зниженням пенсійного віку.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 28.03.2018 у справі №808/322/18 (набрало законної сили 10.09.2018): визнано протиправними дії Енергодарського ОУПФУ в Запорізької області щодо відмови в перерахуванні ОСОБА_1 пенсії за віком, з урахуванням положень п.2 ст.56 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; зобовязано Енергодарське ОУПФУ в Запорізькій області перерахувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статей 27, 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, починаючи з 01.01.2018 з урахуванням положень п.2 ст.56 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в частині збільшення пенсії за кожний повний рік страхового стажу понад 15 років.

Листом від 11.12.2018 за №7652/05 відповідач повідомив позивача про наступне: «… На виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.03.2018 по справі №808/322/18 Вам здійснений перерахунок пенсії, починаючи з 01.01.2018 відповідно до ст.ст.27, 28 "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням положень п.2 ст.56 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в частині збільшення пенсії на один процент за кожний повний рік страхового стажу понад 15 років. ... Враховуючи, що розмір пенсії за перерахунком на виконання рішення суду від 28.03.2018 по справі №808/322/18 зменшується, до виплати залишений розмір раніше встановленої пенсії ...».

Не погодившись з позицією відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Отже, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись, серед іншого, про наявність права на позов у матеріальному розумінні, а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову у цій справі є протиправність дій відповідача, вчинених у ході виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.03.2018 у справі №808/322/18, яке набрало законної сили 10.09.2018.

Тобто, спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

Відповідно до ст.14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Обов'язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки.

Згідно з ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Таким чином, виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року.

Зокрема, у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997 Європейський суд вказав, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду". Право на судовий захист було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Однак, у разі невиконання рішення суду в добровільному порядку існує механізм примусового виконання рішення.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

В абз.1 пп.3.2 п.3, п.4 рішення Конституційного Суду України №16-рп/2009 від 30.06.2009 зазначено, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина. Виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Згідно з ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

З огляду на зазначене, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов'язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Тобто, якщо позивач вважав, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси то він повинен був звернутись до суду в порядку ст.383 КАС України із заявою про визнання протиправним рішення дій чи бездіяльності відповідача, а не пред'являти новий адміністративний позов.

Отже, обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об'єкту порушеного права, тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним, при розгляді позовної вимоги позивача щодо виконання окремого судового рішення в іншій справі. Також потрібно враховувати, що суд не має права зобов'язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки порушуються процесуальні норми КАС України.

У зв'язку з вказаним, суд дійшов висновку, що оскільки позивачем по суті заявлено позовні вимоги щодо захисту своїх прав, які фактично стосуються питання повного виконання (неналежного виконання чи не виконання) рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.03.2018 у справі №808/322/18, то відповідно, ним невірно обрано спосіб захисту свого порушеного права.

Враховуючи зясовані обставини, досліджені матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню. Доводи позивача не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 14, 90, 139, 143, 241-246, 250, 263 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Відмовити у стягненні на користь позивача судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.255 КАС України.

Рішення суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.292, 295, 297 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 24.01.2019.

Суддя О.О. Прасов