Справа № 802/1447/16-а
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2019-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

30 січня 2019 року

Київ

справа №802/1447/16-а

адміністративне провадження №К/9901/17271/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Головуючої судді - Желтобрюх І.Л.,

суддів: Білоуса О.В., Стрелець Т.Г.,

розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу Головного управління Національної поліції у Вінницькій області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2016 року (суддя Вергелес А.В.) та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2016 року (колегія суддів у складі: головуючий суддя Полотнянко Ю.П., судді - Загороднюк А.Г., Драчук Т.О.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Атестаційної комісії № 10 Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, третя особа - Головне управління Національної поліції у Вінницькій області, про визнання протиправним і скасування рішення (протоколу),

установив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Атестаційної комісії № 10 Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (далі - атестаційна комісія № 10 ГУ НП у Вінницькій області), в якому просив визнати протиправним і скасувати рішення (протокол) Атестаційної комісії №10 Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, оформлене протоколом ОП №15.00026160.0057574 від 23 серпня 2016 року, яким позивача визнано таким, що не відповідає займаній посаді, та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2016 року, позов задоволено: визнано протиправним і скасовано рішення (висновок) атестаційної комісії №10 ГУ НП у Вінницькій області, оформлене протоколом ОП № 15.00026160.0057574 від 23 серпня 2016 року.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, ГУ НП у Вінницькій області просить скасувати оскаржувані судові рішення і прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

На думку скаржника, атестування позивача проведене в межах повноважень атестаційної комісії, на підставі та у спосіб, що передбачені законом. Крім того, судами не взято до уваги ту обставину, що позивач самостійно виявив бажання пройти тестування, оскільки добровільно зареєструвався в єдиній централізованій відомчій телекомунікаційній мережі. Також, на обґрунтування доводів касаційної скарги скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій не врахували, що під час прийняття рішення про невідповідність позивача займаній посаді атестаційна комісія керувалася результатами тестування позивача, згідно з якими рівень його знань є недостатнім. Зауважує, що рішення атестаційної комісії про службову відповідність чи невідповідність поліцейського є дискреційним правом комісії, а суди, надаючи оцінку такому рішенню, фактично втрутилися в реалізацію повноважень колегіального органу та прийняли нове рішення про відповідність позивача займаній посаді.

Від позивача надійшли заперечення на касаційну скаргу, в яких просить її відхилити, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін, як законні й обґрунтовані.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 з жовтня 2008 року по листопад 2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ України.

Відповідно до пунктів 9, 12 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» у зв'язку із припиненням виконання функцій Головним управлінням МВС України у Вінницькій області та створенням Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, наказом ГУ НП у Вінницькій області № 2 о/с від 7 листопада 2015 року позивача призначено поліцейським роти дорожньо-патрульної служби ГУ НП у Вінницькій області.

12 лютого 2016 року начальником ГУ НП у Вінницькій області прийнято наказ №146, відповідно до якого вирішено провести атестування поліцейських ГУ НП у Вінницькій області та підпорядкованих підрозділів атестаційними комісіями ГУ НП.

22 серпня 2016 року щодо ОСОБА_1 складено атестаційний лист, в якому міститься висновок прямого керівника позивача про те, що він відповідає займаній посаді.

Водночас, за результатами проведеного тестування та співбесіди, атестаційна комісія №10 ГУ НП у Вінницькій області дійшла висновку, що позивач займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність, про що зазначила у протоколі від 23 серпня 2016 року ОП №15.00026160.0057574.

Не погоджуючись із таким рішенням (протоколом) атестаційної комісії, позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи позов суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з незаконності спірного рішення, оскільки проведення атестування позивача було здійснене з порушенням вимог чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується із таким висновком судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII (далі - Закон №580-VIII).

Порядок призначення на посади поліцейських працівників міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, визначений у пункті 9 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VIII.

Так, працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Отже, пунктом 9 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VIII не передбачено проведення атестування чи переатестування працівників міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції.

Вимоги до кандидатів на службу в поліції, а також обмеження, пов'язані зі службою в поліції, визначені у статтях 49, 61 Закону №580-VIII. До таких вимог належать, зокрема: досягнення 18 років, наявність повної загальної середньої освіти, відповідність рівня фізичної підготовки вимогам, що затверджені Міністерством внутрішніх справ України.

Натомість, завданням атестування, згідно з частиною першою статті 57 Закону №580-VIII, є оцінка ділових, професійних, особистих якостей поліцейського, його освітній та кваліфікаційний рівні, фізична підготовка на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Частиною другою статті 57 Закону №580-VIII визначений вичерпний перелік підстав для проведення атестування поліцейських, до яких належать: призначення на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Отже, прийняття рішення про проведення атестування поліцейських з інших підстав, ніж зазначені у частині другій статті 57 Закону №580-VIII, суперечить частині другій статті 19 Конституції України.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивач прийнятий на службу до поліції на умовах, визначених пунктом 9 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №580-VІІІ, жодних застережень про тимчасовість його призначення на службу до ГУ НП у Вінницькій області суди не встановили. Тобто, питання відповідності позивача вимогам до поліцейських було вирішене на момент видання наказу про прийняття на службу.

Суд касаційної інстанції зауважує, що відповідно до вимог законодавства передумовою винесення наказу про призначення особи на посаду поліцейського є вирішення питання щодо його відповідності вимогам, які передбачені Законом України №580-VІІІ. Саме під час вирішення питання про прийняття позивача на службу до поліції відповідач мав право оцінити ділові, професійні, особисті якості, освітній та кваліфікаційній рівень, фізичну підготовку та прийняти рішення про прийняття його на роботу або відмову у прийнятті на роботу.

Призначення атестації позивача одразу ж після прийняття його на службу в поліції безвідносно до вирішення питань кар'єри (призначення на вищу посаду або переведення на нижчу посаду) або дисциплінарного провадження є неправомірним.

Так, згідно з рішенням атестаційної комісії від 23 серпня 2016 року, комісія дійшла висновку, що позивач не відповідає займаній посаді. Натомість, в атестаційному листі позивач охарактеризований безпосереднім керівником позитивно, а саме: за своїми особистими, професійними та діловими якостями позивач ставиться сумлінно до виконання службових обов'язків, дисциплінований, якісно та ефективно реалізовує свої можливості на службі. Згідно із послужним списком, за період служби в органах внутрішніх справ України та підрозділах Національної поліції позивач заохочувався 3 рази, до дисциплінарної відповідальності не притягувався.

Посилання скаржника на незадовільні результати тестування як на обставину, що свідчить про службову невідповідність позивача, Суд відхиляє, оскільки саме по собі проведення атестування щодо позивача відбулося без наявності на те законних підстав.

Доводи касаційної скарги щодо неприпустимості втручання суду у дискреційні повноваження атестаційної комісії колегія суддів також вважає необґрунтованими, оскільки пункт 3 частини третьої статті 2 КАС України (в редакції, що була чинною станом на час виникнення спірних правовідносин) передбачав, що в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тому суди в наведеній категорії справ мають право і зобов'язані перевіряти обґрунтованість оскаржуваного рішення атестаційної комісії.

Наведене узгоджується з передбаченим пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року правом особи на доступ до суду, що, зокрема, включає такий аспект, як право на розгляд справи судом із «повною юрисдикцією», тобто судом, що має достатні та ефективні повноваження щодо повторної (після адміністративного органу) оцінки доказів, встановлення обставин, які були підставою для прийняття оскарженого адміністративного рішення, належного поновлення прав особи за результатами розгляду справи по суті. За загальним правилом, суди повинні утримуватися від перевірки обґрунтованості таких актів, однак повинні дослідити такі акти, якщо їх об'єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору.

Стосовно посилань скаржника на те, що позивач зареєструвався в єдиній централізованій відомчій телекомунікаційній мережі, а тому вважається таким, що пройшов атестацію в добровільному порядку, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки статтею 57 Закону №580-VІІІ не передбачено такої підстави для проведення атестування як проходження в добровільному порядку.

Отже, доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду першої та апеляційної інстанцій.

Враховуючи викладене, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що оскаржуване рішення (протокол) атестаційної комісії № 10 ГУ НП у Вінницькій області від 23 серпня 2016 року, яким позивача визнано таким, що не відповідає займаній посаді, та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність, є необґрунтованим та протиправним, а тому підлягає скасуванню.

Рішення судів попередніх інстанцій є обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, внаслідок чого касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

постановив :

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2016 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2016 року залишити без змін, а касаційну скаргу Головного управління Національної поліції у Вінницькій області - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя І.Л. Желтобрюх

Судді О.В. Білоус

Т.Г. Стрелець