Справа № 140/45/19
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2019 року ЛуцькСправа № 140/45/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мачульського В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі -ГУ ПФУ у Волинській області, позивач) звернулося з адміністративним позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області (далі - УДВС ГТУЮ у Волинській області, відповідач) про скасування постанови від 19 грудня 2018 року ВП №57948911 про стягнення виконавчого збору у сумі 14 892,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.12.2018 державний виконавець відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Волинській області Трофимюк П.В. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №57948911 з виконання виконавчого листа №1053/2018, виданого 18.12.2018 Волинським окружним адміністративним судом, про зобов'язання ГУ ПФУ у Волинській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 з 01.01.2016 у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення. 19.12.2018 цим же державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору ВП №57948911, відповідно до якої стягнуто з боржника ГУ ПФУ у Волинській області виконавчий збір в сумі 14 892,00 грн.

Позивач не погоджується із постановою про стягнення виконавчого збору від 19.12.2018 з підстав, що відповідно до пунктів 1, 3 частини п'ятої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) виконавчий збір стягненню з позивача не підлягає. Крім того, виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, оскільки його виконання здійснено добровільно до відкриття виконавчого провадження службою ДВС та в Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649 (далі - Порядок №649) за період з 01.01.2016 до набрання судовим рішенням законної сили. З огляду на вказане позивач просить визнати протиправною та скасувати оскаржувану постанову державного виконавця про стягнення виконавчого збору.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 25.01.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами, визначеними Розділом 2 Глави 11 «Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ» Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.1).

У поданому до суду відзиві від 30.01.2019 вих. №04-8/721 (а.с.29-31) представник відповідача позовні вимоги ГУ ПФУ у Волинській області не визнав та просив відмовити у їх задоволенні з тих підстав, що оскаржувана постанова винесена з дотриманням вимог статті 27 Закону №1404-VIII, при цьому рішення суду в частині зобов'язання здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2, що є підставою для закриття виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII, позивачем не виконане. Оскільки виконання виконавчого листа не відбувається у порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», стягнення виконавчого збору при відкритті виконавчого провадження є обов'язком державного виконавця і пункт 3 частини п'ятої статті 27 Закону №1404-VIII, згідно з яким виконавчий збір не стягується, якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», не може бути застосований. Крім того, посилається на безпідставність доводів позивача про необхідність врахування вимог Порядку №649.

В судове засідання сторони не прибули, при цьому представник позивача та подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності (а.с.39).

Представник відповідача у судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до частини дев'ятої статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Як передбачено частиною четвертою статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи вищевикладене, судовий розгляд справи здійснювався у відсутності осіб, які були належним чином повідомлені, без фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом, в письмовому провадженні, на підставі наявних у суду матеріалів справи.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, (позов та відзив) суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що 19.12.2018 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Волинській області Трофимюком П.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №57948911 з виконання виконавчого листа №1053/2018, виданого 18.12.2018 Волинським окружним адміністративним судом, про зобов'язання ГУ ПФУ у Волинській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 з 01.01.2016 у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення (а.с.9-10).

Також, 19.12.2018 державний виконавець відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Волинській області Трофимюк П.В. виніс постанову про стягнення виконавчого збору ВП №57948911, відповідно до якої стягнув з боржника ГУ ПФУ у Волинській області виконавчий збір в сумі 14 892,00 грн. (а.с.12-13).

19.12.2018 відповідач направив оскаржувану постанову до ГУ ПФУ у Волинській області, яку останній отримав 26.12.2018, про що свідчить відбиток вхідного штемпеля на супровідному листі (а.с.11).

03.01.2019 за вих.№32/02-60-34 ГУ ПФУ у Волинській області направив УДВС ГТУЮ у Волинській області лист, у якому повідомляв, що на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07.11.2018 у справі №140/2028/18 позивачем у добровільному порядку проведено перерахунок пенсії ОСОБА_2 у розмірі 90% від суми грошового забезпечення. Перерахований розмір пенсії в сумі 6 529,48 грн. виплачується з дати набрання законної сили судовим рішенням - з 08.12.2018. Виплата перерахованої пенсії за період з 01.01.2016 по 07.12.2018 буде здійснюватись відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» (а.с.16).

Надаючи правову оцінку оскаржуваній постанові про стягнення виконавчого збору, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов'язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частинами другою, четвертою статті 372 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Згідно із частинами першою, четвертою статті 27 Закону № 1404-VIII, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Разом з тим, пунктом 3 частини п'ятої статті 27 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавчий збір не стягується: якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Відповідно до частин першої, другої статті 1 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 №4901-VI (далі - Закон №4901-VI) цей Закон встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження» (далі - рішення суду), та особливості їх виконання. Терміни в цьому Законі вживаються у значенні, наведеному в Бюджетному кодексі України і Законі України «Про виконавче провадження».

За приписами частин першої, другої статті 2 Закону №4901-VI держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа). Дія цього Закону не поширюється на рішення суду, стягувачем за якими є державний орган, державне підприємство, орган місцевого самоврядування, підприємство, установа, організація, що належать до комунальної власності.

Згідно із пунктом 1 Порядку №649 цей Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Пунктом 2 Порядку №649 передбачено, що у цьому Порядку терміни вживаються в такому значенні: боржник - орган Пенсійного фонду України, визначений судом боржником у виконанні судового рішення; стягувач - фізична особа, на користь якої винесено рішення; рішення - рішення суду, що набрали законної сили та видані або ухвалені після набрання чинності Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», на виконання яких стягувачу нараховано пенсію, що фінансується за рахунок коштів державного бюджету та залишається невиплаченою, або рішення суду про стягнення коштів. Інші терміни вживаються у значенні, наведеному в Законах України «Про виконавче провадження» та «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

За приписами пунктів 3 - 5 Порядку №649 боржник веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі - реєстр), відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України. Черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника. Для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Як передбачено пунктами 10, 11 Порядку №649, виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику. Боржник у триденний строк повідомляє стягувачу про виділення коштів та не пізніше десяти робочих днів з дня надходження коштів у межах встановленого Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» періоду виплати пенсії зобов'язаний здійснити виплату стягувачу суми, що підлягає виплаті, у порядку, встановленому статтею 47 зазначеного Закону.

Крім того, згідно із пунктом 1 Порядку ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 26.09.2018 №20-1 (далі - Порядок №20-1) цей Порядок відповідно до пункту 3 Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649, визначає процедуру функціонування реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі - реєстр), та внесення інформації до нього.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 20-1 у цьому Порядку терміни використовуються у значеннях, наведених у Законах України «Про виконавче провадження», «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та Порядку №649.

Пунктом 3 Порядку №20-1 визначено, що у реєстрі обліковуються рішення, що набрали законної сили та видані або ухвалені після набрання чинності Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»: на виконання яких стягувачу нараховано пенсію, що фінансується за рахунок коштів державного бюджету та залишається невиплаченою; про стягнення коштів.

Згідно із пунктом 8 Порядку №20-1 відповідальна особа вносить до реєстру наявну інформацію про: 1) рішення суду: вид (постанова, рішення, ухвала); найменування суду, що його постановив; дата постановлення рішення суду та дата набрання ним законної сили; номер судової справи; стислий зміст рішення про зобов'язання вчинити певні дії («про призначення пенсії», «про перерахунок пенсії», «про виплату пенсії» тощо); дата надходження рішення до боржника; 2) прізвище, ім'я, по батькові стягувача, дату його народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); 3) у разі смерті стягувача - дату його смерті, а також прізвище, ім'я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) особи (осіб), яка має (які мають) право на одержання недоотриманої пенсії у зв'язку зі смертю стягувача; 4) період, за який стягувачу нараховано пенсію на виконання рішення суду; 5) суму нарахованої на виконання рішення суду пенсії, що залишається невиплаченою, із зазначенням акта законодавства, згідно з яким проведено таке нарахування; 6) виплату коштів на підставі рішення суду: виплачена сума; місяць та рік, у якому кошти виплачені. За наявності двох і більше рішень за одним стягувачем кожне з них обліковується окремо.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ) виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Підпунктами 4, 5 пункту 4 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за № 40/26485, передбачено, що Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами); здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Системний аналіз вищевказаних нормативно-правових актів дає підстави суду дійти висновків про те, що виплата пенсій за Законом №2262-ХІІ забезпечується Головними управліннями Пенсійного фонду України в областях виключно за рахунок коштів Державного бюджету України, звідси, і виплата пенсій, присуджених рішенням суду відповідно до Закону №2262-ХІІ, також відбувається лише за рахунок коштів Державного бюджету України.

При цьому, заборгованість із пенсійних виплат за рішеннями суду, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов'язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, здійснюються за окремою бюджетною програмою.

На думку суду, щодо виконання зазначених рішень суду (у тому числі, рішення Волинського окружного адміністративного суду, на виконання якого видано виконавчий лист №1053/2018 від 18.12.2018, щодо якого відкрите виконавче провадження ВП №57948911, у якому винесена оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору) поширюються гарантії держави, визначені Законом №4901-VI, при цьому, суд звертає увагу, що на вказаний Закон є прямі посилання у Порядках №649 та №20-1.

Отже, суд вважає, що постанова про стягнення виконавчого збору від 19.12.2018 у виконавчому провадженні ВП №57948911 винесена відповідачем без урахування та з порушенням пункту 3 частини п'ятої статті 27 Закону №1404-VIII, оскільки виконавчий збір стягненню не підлягає у зв'язку із виконанням рішення суду за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Крім того, при винесенні оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору від 19.12.2018 не були враховані приписи пункту 1 частини п'ятої статті 27 Закону №1404-VIII, що виключають можливість стягнення виконавчого збору за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів, тоді як відповідно до абзацу двадцять другого статті 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом. При цьому, на думку суду, такі обмеження стосуються і виконавчих документів про зобов'язання виплатити періодичні платежі, оскільки усі рішення судів незалежно від обраного судом способу захисту порушеного права позивача (зобов'язання відповідача вчинити дії щодо виплати коштів чи стягнення з нього коштів) підлягають виконанню.

Відтак, з наведених вище підстав та виходячи із наданих суду статтею 245 КАС України повноважень, позовні вимоги про скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 19.12.2018 у виконавчому провадженні ВП №57948911 підлягають задоволенню.

Суд не бере до уваги посилання представника відповідача на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.12.2018 у справі №703/1115/17, оскільки спір у вказаній справі виник у виконавчому провадженні щодо виконання рішення про перерахунок пенсії колишньому працівнику прокуратури, де підлягає застосуванню виключно Закон №1404-VIII, тоді як у цій справі спір виник у виконавчому провадженні щодо перерахунку пенсії колишньому працівнику міліції, а виконання рішення суду відбувається не лише згідно із вказаним Законом, а й з урахуванням Порядків №649 та №20-1.

Суд також звертає увагу на пункт 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №4901-VI, яким визначено, що заборгованість погашається у певній черговості, зокрема, у першу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду щодо пенсійних та соціальних виплат. Тобто, цим пунктом розділу ІІ Закону №4901-VI не розмежовані рішення суду про зобов'язання відповідача вчинити дії щодо виплати коштів та про стягнення з нього коштів, а зазначаються «рішення суду щодо пенсійних виплат», що, на думку суду, охоплює усі види рішень суду (як про стягнення, так і про зобов'язання вчинити дії щодо виплати), які стосуються пенсійних виплат.

З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених письмових доказів, суд дійшов висновку про підставність та обґрунтованість позовних вимог, з огляду на що адміністративний позов слід задовольнити повністю.

Відповідно до частини другої статті 139 КАС України при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Тобто, при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача судовий збір не стягується.

Враховуючи, що у спірних правовідносинах щодо нарахування та виплати пенсій позивач виступає як суб'єкт владних повноважень та у даній справі задоволено позов суб'єкта владних повноважень, тому судові витрати позивача у вигляді сплаченого згідно із платіжним дорученням від 22.01.2019 №66 (а.с.25) судового збору в сумі 1 921,00 грн. стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 2, 72-77, 243-246, 268, 271, 272, 287, пунктом 15 частини першої розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22В, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826) до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області (43001, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Володимирська, будинок 1, ідентифікаційний код юридичної особи 34827061) про скасування постанови - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Трофимюка П.В. від 19 грудня 2018 року ВП №57948911 про стягнення виконавчого збору у сумі 14 892,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його складення.

Головуючий

Суддя В.В. Мачульський