Справа № 461/8270/18
Суддя: Юрків О. Р.
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №461/8270/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2019 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі:

головуючого-судді Юрківа О.Р.,

за участю:

секретаря судового засідання Кузьми Д.М.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції у Львівській області Гори Миколи Володимировича, Головного Управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції у Львівській області Гори Миколи Володимировича, Головного Управління Національної поліції у Львівській області, в якому просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серія ЕАВ № 684016 від 22 жовтня 2018 року винесену Інспектором роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, старшим лейтенантом поліції Гора Миколою Володимировичем.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 23 жовтня 2018 року Інспектором роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, старшим лейтенантом поліції Горою Миколою Володимировичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху серія ЕАВ № 684016 від 22 жовтня 2018 року.

Згідно з оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Позивач вважає зазначену постанову в справі про адміністративне правопорушення серія ЕАВ № 684016 від 22 жовтня 2018 року незаконною та такою що підлягає скасуванню. Оскільки, позивач не поставив автомобіль, а лише здійснив зупинку з причин пов'язаних з дрібною поломкою транспортного засобу, а також, на проїзній частині він зупинився першим рядом, не міг порушити вимоги п. 15.4. Правил дорожнього руху, а отже, вчинити правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Просить позов задовольнити.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 02 листопада 2018 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, надав пояснення аналогічні до викладених у позові.

Відповідач інспектор роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції у Львівській області Гора М.В. у судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дата та місце проведення судового засідання, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Клопотань про відкладення чи про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило.

Представник відповідача ГУ НП у Львівській області в судове засідання не з'явився. 03.12.2018 р. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву /а.с.15-16/, згідно якого представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позову у зв'язку із безпідставністю такого. Представник відповідача покликається на те, що твердження позивача є безпідставними, не відповідають фактичним обставинам, спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності. Оскільки інспектора бачив, що позивач сидить у авто і спілкується з невідомою особою, яка стоїть біля авто, а не усуває, нібито, поломку автомобіля. Інспектор повторно перепитав причину, чому позивач зупинився у даному місці. Позивач відповів - для того, щоб забрати пакунок і що він нікому цим не створив перешкоди. Покликання позивача на те, що він заявляв якісь клопотання і йому не дали можливість скористатись правовою допомогою також є безпідставними. Оскільки, позивач жодних клопотань не заявляв, а лише звернувся до інспектора, щоб той обмежився усним зауваженням.

Заслухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Суд встановив, що 22 жовтня 2018 року Інспектором роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, старшим лейтенантом поліції Горою Миколою Володимировичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху серія ЕАВ № 684016 від 22 жовтня 2018 року.

Відповідно до постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн.

Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови, 22.10.2018 о. о 13 год. 41 хв. у м.Львові по вул. Героїв УПА, 75 водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «VOLKSWAGEN PASSAT EPAFW29» зупинився на проїзній частині дороги другим рядом, чим порушив п.15.4 ПДР - порушення правил стоянки, розміщення ТЗ на проїзній частині в два і більше ряди, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до п.1.10. Розділу 1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 із змінами та доповненнями (надалі Правила дорожнього руху) терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення:

вимушена зупинка - припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху;

зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо);

стоянка - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов'язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу;

проїзна частина - елемент дороги, призначений для руху нерейкових транспортних засобів. Дорога може мати декілька проїзних частин, межами яких є розділювальні смуги;

Згідно з п. 15.9. Правил дорожнього руху, зупинка забороняється:

а) на залізничних переїздах;

б) на трамвайних коліях (крім випадків, обумовлених пунктом 15.8 цих Правил);

в) на естакадах, мостах, шляхопроводах і під ними, а також у тунелях;

г) на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі;

ґ) на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга;

д) у місцях, де відстань між суцільною лінією розмітки, розділювальною смугою чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 м;

е) ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків;

є) ближче 10 м від позначеного місця виконання дорожніх робіт і в зоні їх виконання, де це створить перешкоди технологічним транспортним засобам, що працюють;

ж) у місцях, де буде неможливим зустрічний роз'їзд або об'їзд транспортного засобу, що зупинився;

з) у місцях, де транспортний засіб закриває від інших водіїв сигнали світлофора або дорожні знаки;

и) ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Відповідно до п.15.10. Правил, стоянка забороняється:

а) у місцях, де заборонена зупинка;

б) на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками);

в) на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м;

г) ближче 50 м від залізничних переїздів;

ґ) поза населеними пунктами в зоні небезпечних поворотів і випуклих переломів поздовжнього профілю дороги з видимістю або оглядовістю менше 100 м хоча б в одному напрямку руху;

д) у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів;

е) ближче 5 м від контейнерних майданчиків та/або контейнерів для збирання побутових відходів, місце розміщення або облаштування яких відповідає вимогам законодавства;

Відповідно до п. 15.4. Розділу 15 «Зупинка і стоянка» Правил дорожнього руху, у порушенні якого мене звинуватив відповідач, транспортні засоби не дозволяється ставити на проїзній частині в два і більше ряди.

Згідно з п. 15.14. Розділу 15 «Зупинка і стоянка», у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9-9.11 цих Правил.

Відповідно до п. а) п. 9.9. Розділу 9 Правил дорожнього руху, аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі вимушеної зупинки на дорозі.

Позивач покликається на те, що він поставив автомобіль (не припинив рух автомобіля, більш ніж на 5 хвилин, з причин, не пов'язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил), а лише здійснив зупинку з причин пов'язаних з виконанням Правил дорожнього руху, а також, оскільки, на проїзній частині він зупинився першим рядом, не міг порушити вимоги п. 15.4. Правил дорожнього руху, а отже, вчинити правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Пунктом 2.3 Правил дорожнього руху передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний зокрема: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

П. 11.1 ПДР, кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтями 245-246 КУпАП України встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП. В ньому повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказати мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

В той же час, оскаржувана постанова серії ЕАВ №684016 від 22.10.2018 р. не містить відомостей про наявність інших учасників дорожнього руху, їхнє місце розташування відносно автомобіля позивача, не вказано кількість смуг на дорозі, де мало місце адміністративне правопорушення, що у своїй сукупності свідчило б про перешкоду для руху іншим учасникам руху.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Представником відповідача 03.12.2018 року був наданий відзив на позовну заяву, до якого було надано відео фіксацію з нагрудної камери поліцейського, на якій зафіксований момент вчинення оскаржуваного правопорушення та розгляд спірної справи про притягнення до адміністративної відповідальності, яка була досліджена судом.

Як вбачається з відео з нагрудної камери інспектора, 22.10.2018 р. позивач керуючи транспортним засобом марки «VOLKSWAGEN PASSAT EPAFW29» зупинився на проїзній частині другим рядом, проте, з даного відео не вбачається, що позивач припинив рух автомобіля, більш ніж на 5 хвилин, з причин, не пов'язаних з необхідністю виконання вимог ПДР.

При цьому, з відео вбачається, що позивач зупинився першим рядом на проїздній частині дороги, а не на другому ряді, як це зазначено в оскаржуваній постанові. Тому, позивач не міг порушити вимоги п.15.4 ПДР України.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП. При розгляді справи не були з'ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №684016 від 22.10.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а провадження - закриттю.

Відповідно до вимог ст. 139 КАС України витрати по сплаті судового збору необхідно компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 2, 8-10, 121, 139, 241-246 КАС України, ст.ст. 7, 245, 251, 257, 258, 268, 277 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

В И Р І Ш И В:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ № 684016 від 22.10.2018 року у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення або з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішення виготовлено 28.01.2019 р.

Суддя О.Р. Юрків.