Справа № 460/3145/18
Суддя: Дудар О.М.
Дата ухвалення: 2019-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

25 січня 2019 року м. Рівне №460/3145/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудар О.М. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доРівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області
визнання дій протиправними, зобов'язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання протиправними дій щодо обмеження розміру пенсії за вислугою років з 10.03.2018 та з 01.07.2018 максимальним (граничним) розміром десяти прожиткових мінімумів установлених для осіб, які втратили працездатність та зобов'язання здійснити перерахунок і виплату пенсії з 10.03.2018 та з 01.07.2018 без обмеження пенсії максимальним (граничним) розміром десяти прожиткових мінімумів установлених для осіб, які втратили працездатність.

Ухвалою суду від 26.12.2018 в адміністративній справі відкрито спрощене позовне провадження із розглядом справи без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач отримує пенсію за вислугою років як працівник льотно-випробного складу відповідно до ст.54 Закону України «Про пенсійне забезпечення». У звязку із зростанням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, відповідачем з 01.03.2017 було перераховано позивачу пенсійну виплату , виходячи з прожиткового мінімуму 1373,00грн., а з 01.07.2018 1435,00грн., тобто обмежено пенсійну виплату граничним (максимальним) розміром у 10 прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність. Вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки обмеження пенсії максимальним розміром, встановлене статтею 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи» на нього не розповсюджуються у звязку з призначенням пенсії ще у 1990 році.

18.01.2019 (у межах встановленого судом строку) до суду від Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області надійшов відзив на позовну заяву (а.а.с.19-20). Обґрунтовуючи заперечення, відповідач зазначає, що обмеження пенсійних виплат позивачу граничним (максимальним) розміром було здійснене на підставі ст.85 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.27 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а також Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік». Вказує, що частина 3 статті 53 Закону України «Про пенсійне забезпечення» також передбачає обмеження розміру пенсії для осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації двома з половиною розмірами середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України, за календарний рік, що передує місяцю, з кого перераховується пенсія. За таких обставин, розмір пенсії ОСОБА_1 за вислугу років визначено відповідно до вимог чинного законодавства. Крім того, відповідач вважає, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду в частині вимог щодо захисту його права з 10.03.2018. Просить суд постановити ухвалу про залишення позову без розгляду у звязку з пропущенням строків повністю або частково, а також відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Розглянувши позовну заяву та відзив на неї, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Рівненському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Рівненської області та отримує пенсію за вислугу років як працівник льотно-випробного складу з 16.05.1990, що підтверджується посвідченням серії З №085658 та посвідченням від 27.02.1996 №137878 (а.а.с.12-13), рішенням комісії з призначення пенсій при виконкомі Ровенської міської ради народних депутатів від 11.05.1990 №6/200 (а.с.22).

У 2018 році Рівненським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Рівненської області було здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1, при цьому з 01.03.2018 розмір пенсійної виплати склав 13730,00грн. (1373,00грн. х 10), а з 01.07.2018 14350,00грн. (1435,00грн. х10), що підтверджується листом відповідача від 22.11.2018 за №462/10 (а.с.10) та розпорядженням від 17.04.2018 №137878 (а.с.26).

Не погоджуючись з такими діями пенсійного органу, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Підстави пенсійного забезпечення за вислугу років передбачено статтею 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 N1788-XII (далі Закон N1788-XII).

У силу вимог статті 51 Закону N1788-XII, право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, окремі категорії працівників авіації та льотно-випробного складу.

Відповідно до частини 3 статті 55 Закону N1788-XII, працівникам льотно-випробного складу та особам льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотам, штурманам, бортінженерам, бортмеханікам, бортрадистам, льотчикам-наглядачам) і бортоператорам, які виконують спеціальні роботи в польотах, пенсії обчислюються з середньомісячного заробітку за роботу, що дає право на пенсію за вислугу років (частина перша статті 64 та статті 65, 66, 69), одержуваного перед її припиненням, і призначаються в розмірах, передбачених частинами першою - третьою, шостою статті 19 та статтею 21 цього Закону для пенсій за віком, і не можуть перевищувати 85 процентів заробітку для працівників льотно-випробного складу та 75 процентів заробітку для осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів, бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і бортоператорів, які виконують спеціальні роботи в польотах. При цьому розмір пенсії для осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів, бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і бортоператорів, які виконують спеціальні роботи в польотах, не може перевищувати дві з половиною величини середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України, за календарний рік, що передує місяцю, з якого призначається пенсія.

Перелік посад і робіт інженерно-технічного складу авіації, які дають право на пенсію за вислугу років, порядок обчислення строків вислуги років для призначення їм пенсій , а також порядок призначення і виплати пенсій працівникам льотно-випробного складу визначені постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418 «Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсій за вислугу років працівникам авіації і льотно-випробного складу» (далі Постанова №418).

Згідно з абзацом першим пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затвердженого Постановою №418, пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу призначаються у розмірі 55 процентів заробітку (пункт 6 цього Порядку) і за кожний рік вислуги (у чоловіків - понад 30 років і у жінок - понад 25 років) пенсія збільшується на 1 процент заробітку, але не менш як на 1 процент мінімального розміру пенсії за віком. За кожний рік роботи, яка дає право на пенсію на пільгових умовах згідно з пунктом "а" статті 13 та статтею 14 Закону, пенсія збільшується на 1 процент заробітку.

При цьому, абзац восьмий цього ж пункту передбачає, що у разі зростання середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, щороку з 1 березня (починаючи з 2005 року) заробіток, з якого призначається (перераховується) пенсія відповідно до цього пункту, збільшується на коефіцієнт, який визначається шляхом ділення середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки за рік, що передує року, в якому проводиться перерахунок, на середню заробітну плату працівників, зайнятих у галузях економіки, яка враховувалася під час призначення (перерахунку) пенсії.

Поряд з цим, частиною 3 статті 85 Закону N1788-XII передбачено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Аналогічні вимоги містить стаття 27 ст.27 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV).

Наведені норми викладені в редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI (далі Закон №3668-VI), який набув чинності 1 жовтня 2011 року.

Так, відповідно до вимог статті 2 Закону №3668-VI, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих), зокрема, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3668-VI, обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам встановлюється законодавством незалежно від дати призначення пенсії (щомісячного довічного грошового утримання).

Якщо внаслідок прийняття цього Закону розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Буквальний та системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що вони не звужують вже набутих прав пенсіонерів, розмір призначеної пенсії яких більший зазначеного максимального розміру. Водночас, запроваджують обмеження щодо розміру призначених та перерахованих пенсій, зокрема, відповідно до Закону N1788-XII.

Наведені норми щодо обмеження максимального розміру пенсії мають імперативний характер, на момент виникнення спірних правовідносин були чинними, неконституційними не визнані, а тому є обов'язковими до виконання органами Пенсійного фонду України.

При цьому, суд зазначає, що внаслідок обмеження розмір пенсії особи, який вона отримувала до перерахунку, не може бути зменшений, оскільки це призведе до звуження обсягу прав та свобод такої особи.

Як вбачається з матеріалів справи, після проведення перерахунків, розмір пенсії ОСОБА_1 становив: з 01.03.2018 13730,00грн., з 01.07.2018 - 14350,00грн. До проведення таких перерахунків, розмір пенсії позивача складав 10740,00грн.

Таким чином, після проведених відповідачем перерахунків та внаслідок обмеження виплат, застосованих відповідно до Законів N1788-XII, №1058-ІV та №3668-VI, розмір пенсії позивача збільшився, а відтак звуження вже набутих ним прав не відбулося.

За таких обставин, законні підстави для виплати позивачу пенсії в більшому, ніж обмеженому, розмірі відсутні.

Суд звертає увагу на те, що право позивача на перерахунок призначеної пенсії за вислугу років у разі збільшення середньої заробітної плати відповідних працівників щороку з 1 березня, передбачене пунктом 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затвердженого Постановою №418, а здійснення виплати пенсії з обмеженням розміру такого перерахунку - пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3668-VI. У даному випадку саме Закон №3668-VI є правовим актом вищої юридичної сили та підлягає застосуванню.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про правомірність дій органу пенсійного фонду України.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 N3477-IV, суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового (Airey v. Ireland № 6289/73). Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» (Kjartan Аsundsson v. Iceland № 60669/00). Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд також врахував правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні «Великода проти України» (№43331/12), в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Аналогічний висновок зроблений в рішенні Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011).

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачем доведено правомірність своїх дій, у той час як позивач належними та допустимими доказами не довів обґрунтованості позовних вимог.

При цьому, суд вважає безпідставними посилання відповідача на пропущення позивачем строку звернення до адміністративного суду, оскільки про обмеження пенсії граничним (максимальним) розміром позивач дізнався з відповіді відповідача від 22.11.2018, а тому позов подано в межах встановленого частиною 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України строку.

За наведених підстав у задоволенні позову суд відмовляє повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 (вул.Сільська, 21, м.Костопіль, Рівненська область, 35000, РНОКПП НОМЕР_1) до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (вул.Яворницького, 34, м.Рівне, 33001, ) про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинення певних дій відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складений 25 січня 2019 року.

Суддя Дудар О.М.