Справа № 540/2208/18
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2019-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/2208/18
Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Кисильової О.Й.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі про визнання протиправною та скасування податкової вимоги,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Херсонській області (далі - відповідач), в якому, з урахуванням зменшення позивних вимог, просить визнати протиправною та скасувати вимогу № 78734-17 від 17.08.2018 року на загальну суму 2683 грн. 69 коп., з яких: за порушення строку сплати суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 2389 грн. 70 коп. (2136 грн. 86 коп. основного платежу та пені у сумі 252 грн. 84 коп) та військового збору штрафу на загальну суму 293 грн. 99 коп. (267 грн. 75 коп. основного платежу та пені у сумі 26 грн. 24 коп).

Ухвалою від 31.10.2018 року позовна заява залишена без руху.

Ухвалою від 27.11.2018 року у справі відкрите спрощене позовне провадження, учасникам наданий строк для подання заяв по суті справи, судове засідання призначене на 20.12.2018 року о 09:00 год.

20.12.2018 року відповідач заявив клопотання про проведення судового засідання в порядку письмового провадження.

Позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив.

Ухвалою від 20.12.2018 року розгляд справи відкладений на 24.01.2019 року о 11:00.

Суд, розглянувши клопотання відповідача, на підставі ст. 52 КАС України допустив у справі процесуальне правонаступництво, замінивши Головне управління Державної фіскальної служби у Херсонській області на його правонаступника Головне управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі.

Таким чином, відповідачем у даній справі є Головне управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі.

Позивач в обґрунтування позовних вимог вказує, що 21.08.2018 року ним отримано податкову вимогу Головного управління ДФС у Херсонській області від 17.08.2018 року №78734-17 про стягнення податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб та військового збору за 2015-2017 роки. Позивач зазначає що він є фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність (адвокат), отже відповідно до ст. 178 Податкового кодексу України (далі - ПК України) є самозайнятою особою. У період з 2015 по 2017 роки він надавав послуги з правової допомоги МКП "Очисні споруди" на підставі цивільно-правового договору б/н від 16.12.2013 року (далі - Договір). За умовами даного договору позивачу виплачувалась винагорода, яку останній задекларував шляхом подання щорічної податкової декларації про майновий стан і доходи (далі - Декларація) за 2015, 2016, 2017 р.р. і самостійно визначив суму податків і зборів, що підлягають сплаті:

- за 2015 р. задекларовано податку на доходи фізичної особи - 1245, 01 грн. та військовий збір - 124,50 грн;

- за 2016 р. задекларовано податку на доходи фізичної особи - 1719 грн. та військовий збір - 143,25 грн;

- за 2017 р. задекларовано податку на доходи фізичної особи - 1584 грн. та військовий збір - 129 грн.

Позивач зазначив, що податки і збори за 2015 р. та 2016 роки він самостійно не сплачував, оскільки вони були сплачені його податковим агентом (роботодавцем) - МКП "Очисні споруди", на підставі Договору, що підтверджується платіжними дорученнями:

- за 2015 р. платіжне доручення № 748 від 30.08.2015 р. (податок на доходи фізичних осіб) на суму 1500 грн. та № 750 від 01.10.2015 р. (військовий збір) на суму 150 грн.;

- за 2016 р. платіжне доручення № 873 від 10.08.2016 р., № 883 від 02.09.2016 р., № 895 від 14.09.2016 р. (податок на доходи фізичних осіб) всього на суму 3240 грн. та № 872 від 01.08.2016 р., № 884 від 02.09.2016 р., № 894 від 14.09.2016 р. (військовий збір) всього на суму 270 грн..

Разом з тим, позивач зазначив, що податкові зобов'язання визначені в Декларації за 2017 року він сплатив самостійно копія квитанції про сплату №9 від 27.04.2018 р. в сумі 1935 грн. - податок на доходи фізичних осіб та № 10 від 27.04.2018 р.в сумі 129 грн.- військовий збір. Таким чином, на думку позивача, податкового боргу не може існувати, оскільки загальна сума самостійно визначених позивачем зобов'язань в Деклараціях за 2015-2017 р.р. склала - з податку на доходи фізичних осіб 4071,86 грн. (враховуючи переплату на початок 2015 року у сумі 440,15 грн) та 396,75 грн. військового збору, при цьому фактично сплачено податку на доходи фізичних осіб - 5175 грн. та військового збору 399 грн, тобто існує переплата на загальну суму 1103,14 грн.

Крім того, у відповіді на відзив позивач відмічає, що відповідач безпідставно не зарахував кошти, які було перераховано в бюджет МКП "Очисні споруди" для сплати зобов'язань позивача з податку на доходи фізичних осіб та військового збору за 2015-2016 роки, оскільки відповідно до п. 178.5 ст. 178 Податкового кодексу України (далі - ПК України) виконання робіт чи надання послуг за цивільно-правовими договорами можуть бути віднесені до трудових відносин, а сторони такого договору прирівнюються до працівника та роботодавця відповідно до пунктів 14.1.195 та 14.1.222 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу. Відтак, виплачуючи позивачу винагороду, МКП "Очисні споруди", як роботодавець, перерахувало до бюджету податки та збори, які позивач мав сплатити протягом 2015-2016 років.

19.12.2018 року до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач зазначив, що доводи, які викладені позивачем у позовній заяві є необґрунтованими, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Позивач має узгоджений податковий борг з податку на доходи та військового збору, який виник в зв'язку з несплатою податкових зобов'язань, самостійно визначених позивачем у податковій декларації про майновий стан і доходи: - за 2015 рік у розмірі 1245,01 грн. та у зв'язку із наявною переплатою по ПДФ у сумі 440,15 грн. сума недоїмки станом на 31.07.2016 рік становила 804,86 грн; - за 2016 рік у розмірі 1719 00 грн. - ПДФ та 143,25 грн. - військового збору; - за 2017 рік у розмірі 1584,00 грн. - ПДФ та 129,00 грн. - військового збору. Враховуючи, що позивач 27.04.2018 року самостійно сплатив 1935,00 грн. в рахунок сплати податку на доходи фізичних осіб та 129,00 грн. військового збору, остаточна сума заборгованості станом на 31.07.2018 року складає 2389,70 грн. по податку на доходи фізичних осіб (з яких 2136,86 грн. основний платіж та 252,84 грн. пеня) та 293,99 грн. по військовому збору (з яких 267,75 грн. основний платіж та 26,24 грн. пеня). Отже, позивач самостійно визначив суму податкового зобов'язання у деклараціях за 2015-2017 роки. Так, відповідно до п. 179.7 ст. 179 Податкового кодексу України фізична особа зобов'язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій нею податковій декларації. Відповідно п. 56.11 ст. 56 ПК України не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків. Щодо не зарахування утриманих з позивача сум податку на доходи фізичних осіб та військового збору, які були перераховані до бюджету МКП "Очисні споруди", як податковим агентом позивача при виплаті йому доходу відповідно до цивільно-правового договору, відповідач зазначив, що відповідно до ст. 179 ПК України обов'язок платника податку щодо подання податкової декларації вважається виконаним і податкова декларація не подається, якщо такий платник податку отримував дохід від податкових агентів. Відтак, оскільки позивач самостійно визначив суму податкового зобов'язання, подавши податкові декларації про доходи, підстави для скасування податкової вимоги відсутні.

24.01.2019 року відповідач заявив клопотання про проведення судового засідання в порядку письмового провадження.

Позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив.

25.01.2019 року позивач подав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

За таких обставин суд розглядає дану справу у порядку письмового провадження.

У період з 28.01.2019 року по 30.01.2019 року головуюча-суддя Кисильова О.Й. перебувала у відрядженні на підставі наказу голови Херсонского окружного адміністративного суду від 23.01.2019 року № 05-07/02.

Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, суд встановив наступне.

03.08.2018 року позивач отримав податкову вимогу ГУ ДФС у Херсонській області №424-25 від 03.08.2018 року на суму 929,36 грн. та рішення про опис майна у податкову заставу № 424-25 від 06.08.2018 року, яке було оскаржене в адміністративному порядку до ГУ ДФС в Херсонській області. Разом з тим, позивач стверджує, що відповіді на дану скаргу він так і не отримав, отже вважав, що дана вимога скасована.

21.08.2018 року на адресу позивача надійшла нова податкова вимога № 78734-17 від 17.08.2018 року на суму 2683,69 грн. про стягнення податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб в сумі 2389,70грн. (2136,86-основного боргу, 252,84 грн. - пені) та військового збору в сумі 293,99 грн. (267,75 грн. - основного боргу, 26,24 грн. - пені).

Не погоджуючись із даною податковою вимогою, позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України (далі-ПК Ураїни) визначено, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори у строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 15.1 ст. 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

За визначенням п.п. 14.1.175. п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 56.11 ст. 56 ПК України передбачено, що не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Відповідно до витягу із АІС "Податковий Блок" по податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування за 2015-2018 роки та витягу АІС "Податковий Блок" по військовому збору за 2015-2018 року, позивач має заборгованість перед бюджетом з податку на доходи фізичних осіб та військового збору на зальну суміу2683,69 грн.

Вказана заборгованість виникла внаслідок неповної сплати суми податкового зобов'язання, самостійно нарахованого позивачем згідно податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2015-2017 роки, а саме:

- за 2015 рік № 160000 від 28.04.2016 року відповідно до якої позивач повинен був сплатити до бюджету податок на доходи фізичних осіб у сумі 1245,01 грн. та 124,50 грн. - військового збору. Разом з тим, у зв'язку із наявною переплатою по податку на доходи фізичних осіб у сумі 440,15 грн. сума податку на доходи фізичних осіб станом на 31.07.2016 року становила 804,86 грн;

- за 2016 рік № від 28.02.2017 року відповідно до якої позивач повинен був сплатити до бюджету податок на доходи фізичних осіб у сумі 1719,00 грн. та 143,25 грн. - військового збору;

- за 2017 рік № 7703 від 24.04.2018 року відповідно до якої позивач повинен був сплатити до бюджету податок на доходи фізичних осіб у сумі 1584,00 грн. та 129,00 грн. - військового збору.

Таким чином, позивач самостійно визначив суму грошового зобов'язання, подавши Декларації за 2015-2017 роки, відтак зобов'язання є узгодженим.

За змістом п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 178.1 ст. 178 ПК України особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов'язані стати на облік у контролюючих органах за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи та отримати довідку про взяття на облік згідно із статтею 65 цього Кодексу.

Доходи громадян, отримані протягом календарного року від провадження незалежної професійної діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу (п. 178.2. ст. 178 ПКУ).

Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між доходом і документально підтвердженими витратами, необхідними для провадження певного виду незалежної професійної діяльності.

У разі неотримання довідки про взяття на облік особою, яка провадить незалежну професійну діяльність, об'єктом оподаткування є доходи, отримані від такої діяльності без урахування витрат (п. 178.3. ст. 178 ПКУ).

Фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, подають податкову декларацію за результатами звітного року відповідно до цього розділу у строки, передбачені для платників податку на доходи фізичних осіб (п. 178.4. ст. 178 ПКУ).

Під час виплати суб'єктами господарювання - податковими агентами, фізичним особам, які провадять незалежну професійну діяльність, доходів, безпосередньо пов'язаних з такою діяльністю, податок на доходи у джерела виплати не утримується в разі надання такою фізичною особою копії довідки про взяття її на податковий облік як фізичної особи, яка провадить незалежну професійну діяльність. Це правило не застосовується в разі нарахування (виплати) доходу за виконання певної роботи та/або надання послуги згідно з цивільно-правовим договором, відносини за яким встановлено трудовими відносинами, а сторони договору можуть бути прирівняні до працівника чи роботодавця відповідно до пунктів 14.1.195 та 14.1.222 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу (п. 178.5. ст. 178 ПКУ).

Згідно із п. 179.1 та п. 179.7 ст. 179 ПК України платник податку зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу. Фізична особа зобов'язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.

Із наведеного слідує, що позивач зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи та у строки, визначені ПК України, сплатити узгоджену суму грошового зобов'язання.

Остаточний розрахунок податку на доходи фізичних осіб та військового збору за звітний податковий рік здійснений позивачем самостійно згідно із даними, зазначеними у податковій декларації.

Щодо тверджень позивача, що МКП "Очисні споруди" правомірно сплачував відповідні податки та збори за позивача, як його податковий агент відповідно до Договору про правове обслуговування підприємства адвокатом б/н від 16.12.2013 р., суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту "в" пункту 176.1 статті 176 ПК України, платники податку зобов'язані, зокрема, подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов'язковим.

Разом з тим, відповідно до пункту 179.2 статті 179 ПК України, обов'язок платника податку щодо подання податкової декларації вважається виконаним і податкова декларація не подається, якщо такий платник податку отримував доходи:

від податкових агентів, які згідно з цим розділом не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу;

виключно від податкових агентів незалежно від виду та розміру нарахованого (виплаченого, наданого) доходу, крім випадків, прямо передбачених цим розділом;

від операцій продажу (обміну) майна, дарування, при нотаріальному посвідченні договорів за якими був сплачений податок відповідно до цього розділу;

у вигляді об'єктів спадщини, які відповідно до цього розділу оподатковуються за нульовою ставкою податку та/або з яких сплачено податок відповідно до пункту 174.3 статті 174 цього Кодексу.

Отже, у у разі отримання доходу подання декларації є обов'язковим, крім зазначених вище випадків, зокрема, від податкових агентів, які згідно з цим розділом не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.

Таким чином, суд вважає, що позивач не повинен був включати до Декларації дохід, отриманий від МКП "Очисні споруди".

Варто відмітити, що виправлення таких недоліків здійснюється платником податку у спосіб подання уточнюючої податкової декларації.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач належними та допустимими доказами довів правомірність формування податкової вимоги.

Натомість позивачем не доведено, що спірна вимога прийнята відповідачем всупереч вимог податкового законодавства.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, відтак відмовляє ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

вирішив:

Відмовити ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_2) у задоленні позовних вимог до Головного управління ДФС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі(73026, м. Херсон, проспект Ушакова, 75 ) про визнання протиправною та скасування податкової вимоги.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Кисильова О.Й.

кат. 111010000