Справа № 160/8369/18
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2019-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 січня 2019 року Справа № 160/8369/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: судді Дєєва М.В., при секретарі судового засідання - Сергієнко В.Ю., за участю: представника позивача - Степанова О.О., представників відповідача - Шахової І.О., Шахновського М.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Позитив»
до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
13.11.2018 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.
04.12.2018 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що відповідачем була проведена перевірка позивача в ході якої встановлені порушення вимог діючого законодавства. За наслідками встановлених порушень відповідачем складено акт перевірки та винесено оскаржуване податкове повідомлення - рішення. Відповідач вважає податкове повідомлення - рішення правомірним, та таким, що винесено відповідно до вимог діючого законодавства, у зв'язку з чим, підстави для його скасування відсутні.
07.12.2018 року у підготовчому судовому засіданні було закрито підготовче провадження та вирішено перейти до розгляду справи по суті
Представник позивача у судовому засіданні 17.01.2019 року позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити, при цьому посилаючись на доводи вказані у позовній заяві.
Представники відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував та просив відмовити у його задоволенні, при цьому посилаючись на доводи наведені у відзиві на позовну заяву.
Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.
1) п.п.134.1.1 п. 134.1 ст.134 ПКУ, в результаті чого ТОВ «ТОРГОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИТИВ» занижено податок на прибуток усього у сумі 117 917 грн., у тому числі у 2 кв. 2016 у сумі 541 грн., у 3 кв. 2016 - 8 746 грн., у 4 кв. 2016 - 3 211 грн., у 1 кв. 2017 - 6 грн., у 2 кв. 2017 - 44 грн., у 3 кв. 2017-2 039, у 4 кв. 2017 - 103 330 грн.;
2) п.198.1, п.198.2 ст.198 ПКУ, в результаті чого ТОВ «ТОРГОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИТИВ» занижено ПДВ усього у сумі 43 448 грн., у тому числі у липні 2016 у сумі 61 грн., у серпні 2017 -2 265 грн., у вересні 2017 - 41 122 грн.
3) у відповідності до п.120-1.2 ст.1201 ПКУ, до ТОВ «ТОРГОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИТИВ» будуть застосовані штрафні санкції у розмірі 50% від суми ПДВ (41 122 грн.), що становитиме 20 561 грн.
Відсутність реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної, зазначених в абзаці першому цього пункту, після спливу 10 календарних днів, наступних за днем отримання платником податку податкового повідомлення-рішення, - тягне за собою накладення на платника додатку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов'язань з податку на додану вартість, зазначеної в такій податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної або від суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з достачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено.
У разі реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної 'і або розрахунку коригування до такої податкової накладної, зазначених в абзаці першому -цього пункту, протягом 10 календарних днів, наступних за днем отримання платником додатку податкового повідомлення-рішення, штрафні санкції, передбачені абзацом другим цього пункту та пунктом 120 1.1 цієї статті, не застосовуються;
4) п. 103.2, п.103.4, п.103.8, п. 103.10 ст.103, п.п. 141.4.1, п.п. 141.4.4 п.141.4, ст.141 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 275 5-VI (зі змінами та доповненнями) під час виплати доходів нерезидентам, що призвело до заниження податку з доходів президентів з джерелом їх походження з України;
5) п.п.141.4.2 п.141.4 ст.141 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI із змінами та доповненнями) в частині несвоєчасної сплати податку на прибуток іноземних юридичних осіб;
6) п. 16.1.3 п. 16.1 ст.16, п.46.1 ст.46, п. 103.9 ст.103 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями) в частині не подання до Податкової інспекції Розрахунків (звітів) податкових зобов'язань нерезидентів, якими отримано доходи з джерелом їх походження з України (Додаток ПН до рядка 23 Податкової декларації з додатку на прибуток підприємства);
7) п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, п. 176.2 ст. 176 з урахуванням п.177.8 ст.177 ПК України, підприємством не нараховано, не утримано та не перераховано до бюджету додаток на доходи фізичних осіб в сумі 2 310,66 грн., у тому числі за грудень 2016р. - 159,12 грн., за січень 2017р. - 280,44 грн., березень 2017р. - 496,80 грн., квітень 2017р. -152,10 грн., травень 2017р. - 1222,20 грн.;
8) п.161 підрозділу 10 Розділу XX ПКУ з урахуванням вимог пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. ст. 168, п. 176.2 ст. 176, п.177.8 ст.177 ПК України, не нараховано, не утримано та не перераховано до бюджету військовий збір з наданого доходу фізичним особам в сумі 192,56 грн., у тому числі за грудень 2016р. - 13,26 грн., за січень 2017р. - 23,37 грн., березень 2017р. - 41,40 грн., квітень 2017р. - 12,68 грн., травень 2017р. - 101,85 грн.;
9) п.51.1 ст.51, п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755- VI - подання з недостовірними відомостями та помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податку за 4 квартал 2016 року, 1 квартал 2017 року, 2 квартал 2017 року, що призвело до заниження податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб на суму 2 310,66 грн.;
10) порушено п.2.8, 3.5 Положення №637 - перевищення ліміту залишку готівки в касі підприємства у сумі 4685,2 грн.
Рішенням Державної фіскальної служби України про результати розгляду скарги №34768/6/99-99-11-01-02-25 від 25.10.2018 року було залишено без змін податкове повідомлення - рішення № від 22.08.2018 року, а скарга - без задоволення.

Позивач вважає, що податкове повідомлення-рішення № від 22.08.2018 року є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, що і стало підставою для звернення із даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Пунктом 134.1.3. статті 134 ПК України визначено, що об'єктом оподаткування податком на прибуток підприємств є дохід (прибуток) нерезидента, що підлягає оподаткуванню згідно з пунктом 141.4 статті 141 цього Кодексу, з джерелом походження з України.

Пунктом 141.4. статті 141 ПК України встановлено особливості оподаткування нерезидентів. Згідно з п.п. 141.4.1. статті 141 ПК України доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, оподатковуються в порядку і за ставками, визначеними цією статтею. Для цілей цього пункту такими доходами є, в тому числі, лізингова/орендна плата, що вноситься резидентами або постійними представництвами на користь нерезидента - лізингодавця/орендодавця за договорами оперативного лізингу/оренди (п.п. «ґ», п.п. 141.4.1 п. 141.4 статті 141 ПК України).

Відповідно до п.п. 141.4.2 п. 141.4 статті 141 ПК України резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи (крім постійного представництва нерезидента на території України) будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в національній валюті), утримують податок з таких доходів, зазначених у підпункті 141.4.1 цього пункту, за ставкою в розмірі 15 відсотків (крім доходів, зазначених у підпунктах 141.4.3-141.4.6 та 141.4.11 цього пункту) їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що між TOB «ТК «Позитив» (Ліцензіат) особі Директора Дичека Романа та SMILEYWORLD LIMITED (Ліцензіар) було укладено Контракт від 22.06.2017 №б/н у м. Лондон.

Факт надання послуг «Ліцензіаром» та прийняття їх результатів «Ліцензіатом» підтверджується відповідним актом приймання-передачі наданих послуг.

TOB «ТК «Позитив» задекларовано доходи нерезидента у вигляді роялті при взаємовідносинах з компанією Smileyworld Limited (Велика Британія) за 1 квартал 2018 в загальній сумі 234 468,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями наявними в матеріалах справи.

До перевірки було надано лист-підтвердження Smileyworld Limited (Велика Британія) де підтверджено, що Smiley Company S.P.R.L, є власником наступних реєстрацій торгівельних марок: клас 16 - Реєстрація ЄС №13315197, Реєстрація ЄС N913304530, клас 18 - Реєстрація ЄС N913315205, Реєстрація ЄС N96855829, клас 21- Реєстрація ЄС N913315221, Реєстрація ЄС N913304589, класи 16, 18, 21 - Міжнародна реєстрація, Міжнародна реєстрація №680483, №686861.

TOB «TK «Позитив» задекларовано у розрахунку за І кв. 2018 року дохід із джерелом походження з України, перерахований у вигляді роялті компанії Smiley world Limited у розмірі 234 468 грн., що підтверджується копіями платіжних доручень.

Також, було укладено Ліцензійну угоду № 30455SL від 18.12.2017 між TOB «ТК «Позитив» (Ліцензіат) та Люціо та Меера Санторо, що здійснює діяльність через SANTORO LICENSING.

Факт надання послуг «Ліцензіаром» та прийняття їх результатів «Ліцензіатом» підтверджується відповідним актом приймання-передачі наданих послуг.

TOB «ТК «Позитив» задекларовано доходи нерезидента у вигляді роялті при взаємовідносинах з компанією SANTORO LICENSING (Велика Британія) за 1 квартал 2018 року в загальній сумі 345 539,00 грн., що підтверджується копіями платіжних доручень

До перевірки надано свідоцтво про реєстрацію товарного знаку Європейського Союзу GORJUSS (ЕОРДЖУСС) зареєстроване 23.12.2009 р. № 008389918, 28.09.2016 р. №015497142, власником товарного знаку являється Люціо та Меера Санторо, що здійснює діяльність через SANTORO LICENSING.

TOB «ТК «Позитив» задекларовано у розрахунку за І кв. 2018 р. дохід із джерелом походження з України, перерахований у вигляді роялті компанії Santoro Licensing (Великобританія) у розмірі 345 539 грн.

При цьому, відповідачем було зроблено висновок, що компанії Smileyworld Limited та SANTORO LICENSING не є власниками торговельних марок та не є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу.

Пунктом 103.1 ст.103 ПК України передбачено, що застосування правил міжнародного договору України здійснюється шляхом звільнення від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України, зменшення ставки податку або шляхом повернення різниці між сплаченою сумою податку і сумою, яку нерезиденту необхідно сплатити відповідно до міжнародного договору України.

Пунктом 103.2 статті 103 ПК України також визначено, що особа (податковий агент) має право самостійно застосувати звільнення від оподаткування або зменшену ставку податку, передбачену відповідним міжнародним договором України на час виплати доходу нерезиденту, якщо такий нерезидент є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу і є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України.

«Фактичний отримувач доходу» не має тлумачитися у вузькому, технічному сенсі, його значення слід визначати відповідно до мети, завдань міжнародних договорів про уникнення подвійного оподаткування, таких як «уникнення від сплати податків», і з урахуванням таких основних принципів, як «запобігання зловживання положеннями договору». Для визначення особи як фактичного отримувача доходу, така особа повинна володіти не тільки правом на отримання доходу, але і, як свідчить міжнародна практика застосування угод про уникнення подвійного оподаткування, повинна бути особою, яка визначає подальшу економічну долю доходу.

Для визнання особи як фактичного отримувача доходу (бенефіціарного власника) необхідним є не тільки наявність правових підстав для безпосереднього отримання доходу, але і того, що така особа повинна бути безпосереднім вигодоотримувачем, тобто особою, яка отримує вигоду від доходу та визначає його подальшу економічну долю. При визначенні фактичного отримувача доходу слід також враховувати виконувані функції та покладені на нерезидента ризики.

Застосування міжнародного договору України в частині звільнення від оподаткування або застосування пониженої ставки податку дозволяється тільки за умови надання нерезидентом особі (податковому агенту) документа, який підтверджує статус податкового резидента згідно з вимогами пункту 103.4 цієї статті.

Відповідно до пункту 103.3 статті 103 Податкового кодексу України бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу для цілей застосування пониженої ставки податку згідно з правилами міжнародного договору України до дивідендів, процентів, роялті, винагород тощо нерезидента, отриманих із джерел в Україні, вважається особа, що має право на отримання таких доходів. При цьому бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу не може бути юридична або фізична особа, навіть якщо така особа має право на отримання доходу, але є агентом, номінальним утримувачем (номінальним власником) або є тільки посередником щодо такого доходу.

Відповідно до п.103.4 ст.103 ПК України підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених пунктами 103.5 і 103.6 цієї статті, особі (податковому агенту), яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України (далі - довідка), а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором України.

Згідно з пунктом 103.5 статті 103 ПК України довідка видається компетентним (уповноваженим) органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, і повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України.

Відповідно до пункту 1 статті 11 Конвенції між Урядом України і Урядом Сполученого Королівства Великобританії і Північної Ірландії про усунення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доход і на приріст вартості майна від 10.02.1993 (далі за текстом - Конвенція) проценти, що виникають в одній договірній державі і сплачуються резиденту другої договірної держави, будуть оподатковуватись тільки в цій другій державі, якщо такий резидент має фактичне право на ці проценти і підлягає оподаткуванню в цій другій договірній державі у відношенні цих процентів.

Позивачем надано до перевірки та до суду довідки від 03.04.2018 року щодо резиденства Smileyworld Limited (Велика Британія) та від 09.01.2018 року щодо резиденства SANTORO LICENSING (Велика Британія), які засвідчують, що вказані нерезиденти сплачують податки у своїй країні за 2018 рік, про що свідчить акт перевірки та не заперечувалось відповідачем.

Довідки від 03.04.2018 року та від 09.01.2018 року відповідають зазначеним вище вимогам пунктів 103.4-103.5 статті 103 ПК України.

Суд зазначає, що право на застосування зменшеної ставки податку, передбачену відповідним міжнародним договором України, виникає, за умови одночасного виконання таких вимог: нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України; нерезидентом надано довідку (або її нотаріально засвідчену копію), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України; нерезидент є бенефіціарним власником доходу.

Для визначення особи як фактичного отримувача доходу, така особа повинна володіти не тільки правом на отримання доходу, але повинна бути і особою, яка визначає подальшу економічну долю доходу.

Тобто, коли отримувач процентів має право отримувати вигоду та визначати подальшу економічну долю доходу і не пов'язаний договірними або юридичними зобов'язаннями щодо перерахування такого доходу іншій особі, отримувач є бенефіціарним власником доходу.

Передбачені міжнародними договорами пільги зі сплати податку не можуть бути застосовані у випадку, коли нерезидент діє як проміжна ланка в інтересах іншої особи, яка фактично отримує вигоду від доходу. Зокрема, не можуть бути застосовані пільгові ставки податку у випадку, коли дохід (у рамках угоди або серії угод) з джерелом його походження з України виплачується таким чином, що нерезидент (проміжна ланка, яка має вузькі, обмежені повноваження у відношенні доходу), який претендує на отримання пільгової ставки податку з доходів у вигляді роялті, дивідендів, процентів, виплачує весь дохід (його більшу частину) іншому нерезиденту, який би не міг застосувати пільгову ставку у разі, коли б такий дохід виплачувався останньому.

В момент виплати доходу достатньою підставою для застосування зниженої ставки податку є наявність довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України і така довідка видається компетентним (уповноваженим) органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, і повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України. При цьому, чинним законодавством не встановлено форми документу, що підтверджує статус контрагента як бенефіціарного власника доходу, та який повинна мати особа на момент проведення виплати.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 14.08.2018 року по справі №817/1045/17.

У постанові від 21.03.2018 року у справі №803/1005/17 Верховний Суд відзначив, що чинним законодавством не передбачено ні уповноваженого органу, ні форми звітності, на підставі яких резидент міг би документально підтвердити фактичне право на одержання доходу (статус бенефіціарного власника). Водночас у разі заперечення обставин щодо бенефіціарного власника, обов'язок доказування зворотного в силу положень Кодексу адміністративного судочинства України покладається на контролюючий орган як на суб'єкта владних повноважень.

Дослідивши та проаналізувавши надані сторонами документи, суд дійшов висновку, що на час розгляду справи, наявними матеріалами справи не підтверджуються обставини щодо того, що грошові кошти, перераховані позивачем нерезиденту, в дійсності перераховувались іншим особам, а відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не було надано доказів того, що вказані нерезиденти не мають повноважень визначати подальшу економічну долю такого отриманого доходу, у зв'язку з чим оскаржуване податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доказів, які б спростували доводи позивача, відповідач суду не надав. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.1 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Позитив» при зверненні до суду понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 1825,63 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням №5997 від 06.11.2018 року.

Враховуючи, що адміністративний позов задоволено повністю, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 1825,63 грн. підлягає стягненню.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Позитив» (49000, м.Дніпро, вул.Вінокурова, б.11, код ЄДРОПУ 39734878) до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (49005, м.Дніпро, вул.Сімферопольська, 17-а, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 22.08.2018 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб у розмірі 121708,95 грн., з яких за основним платежем 87001,00 грн. та за штрафними санкціями 34 707,95 грн.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Позитив» (49000, м.Дніпро, вул.Вінокурова, б.11, код ЄДРОПУ 39734878) судовий збір у розмірі 1825,63 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять п'ять гривень шістдесят три копійки) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (49005, м.Дніпро, вул.Сімферопольська, 17-а, ).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 28.01.2019 року.

Суддя М.В. Дєєв