Справа № 2540/3124/18
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2540/3124/18 Суддя (судді) першої інстанції: Тихоненко О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання Цюпка Б.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2018 року (повний текст складено 25 жовтня 2018 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення ОСОБА_2 коефіцієнту страхового стажу з урахуванням оцінки величини одного року з 1,35%, який становив 0,76613 на 1%, який становить 0,56750 з 01 жовтня 2017 року та зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу з 01 жовтня 2017 року з урахуванням коефіцієнта страхового стажу з урахуванням оцінки величини одного року 1,35%, який становить 0,76613, компенсувати суму недоплат пенсії з 01 жовтня 2017 року із врахуванням проведених виплат з подальшою виплатою пенсії у встановленому судом розмірі.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2018 року позов задоволено частково, визнано протиправними дії Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України щодо зменшення ОСОБА_2 коефіцієнту страхового стажу з урахуванням оцінки величини одного року із 1,35%, який становив 0,76613 на 1%, який становить 0,56750 з 01 жовтня 2017 року, зобов'язано Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 з 01 жовтня 2017 року з урахуванням коефіцієнта страхового стажу з урахуванням оцінки величини одного року 1,35%, який становить 0,76613. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що відповідачем 01 жовтня 2017 року правомірно проведено перерахунок пенсії позивача із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1% відповідно до Закону України №2148-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій». Також апелянт посилався на пропуск позивачем шестимісячного строку звернення до адміністративного суду.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, зазначаючи, що про порушення своїх прав позивач дізнався з відповіді Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України від 19 квітня 2018 року №509/06/Ф-7, а тому при звернення до адміністративного суду ним не було порушено шестимісячного строку, крім того, на момент призначення позивачу пенсії коефіцієнт оцінки страхового стажу становив 1,35%, а тому при проведенні перерахунку пенсії позивача він не міг бути знижений, оскільки внесені у жовтні 2017 року зміни до законодавства не мають зворотної дії в часі.

Сторони, будучі повідомлені про день, час і місце розгляду справи належним чином, у судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін.

Згідно з ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи позивач перебуває на пенсійному обліку в Чернігівському об'єднаному управління Пенсійного фонду України та отримує пенсію за віком по Списку № 1 згідно з Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

За наслідком звернення ОСОБА_2 до відповідача із заявою щодо перерахунку його пенсії, у відповідь на яку листом від 19 квітня 2018 року №509/06/Ф-7 (а.с.13) позивача повідомлено, що коефіцієнт страхового стажу, який застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається за встановленою формулою відповідно до ст.25 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із урахуванням додаткового стажу по Списку №1 в календарному обчисленні та величини оцінки одного року страхового стажу 1,35% складав 0,76613, однак з 01 жовтня 2017 року управлінням проведений перерахунок пенсії в зв'язку з прийняттям Закону України від 03 жовтня 2017 року №2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» та відповідно до п. 4-3 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 року перераховуються пенсії із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, а тому коефіцієнт страхового стажу, який застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається за встановленою формулою відповідно до ст.25 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із урахуванням додаткового стажу по Списку №1 в календарному обчисленні та величини оцінки одного року страхового стажу 1% становить 0,56750, отже за документами пенсійної справи пенсія позивачу призначена та виплачується згідно з чинним законодавством.

Вважаючи зниження величини оцінки одного року страхового стажу протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», якими внесено зміни в частині перерахування з 01 жовтня 2017 року пенсії із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% не визначено його зворотну дії в часі, у зв'язку з чим відповідачем протиправно зменшено оцінку одного року страхового стажу з 1,35% до 1%.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії за цим Законом) відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч.1 ст.25 наведеного Закону коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п'яти знаків після коми за формулою: Кс = (См х Вс)/(100 % х 12), де Кс - коефіцієнт страхового стажу; См - сума місяців страхового стажу; Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі тільки в солідарній системі величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1,35 %, а за період участі в солідарній і накопичувальній системах пенсійного страхування - 1,08 %.

Частиною 3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

З аналізу наведених норм законодавства України, що регулює спірні правовідносини, вбачається, що ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати та сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць при переведенні на інший вид пенсії мають бути незмінними, тобто такими, якими вони були до призначення пенсії за іншим Законом, ніж Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Апелянт зазначає, що здійснення перерахунку пенсії позивача із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% відбулось правомірно, з огляду на зміни в законодавстві, внесені Законом України №2148-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій».

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до абз.1 п.43 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, яка набрала чинності з 11 жовтня 2017 року) пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Згідно з абз.1 п.44 Прикінцевих положень наведеного Закону з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що п.43 Прикінцевих положень Закону врегульовано питання перерахунку призначених до 01 жовтня 2017 року пенсій за Законом, який здійснюється органами Пенсійного фонду України самостійно. Водночас, приписами п.44 Прикінцевих положень Закону регламентовано питання застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%, при призначенні пенсії у період з 01 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року.

В той же час, згідно зі ст.22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною 1 ст.58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

За таких обставин, беручи до уваги, що внаслідок набрання чинності Законом України №2148-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» відбулось зниження величини оцінки одного року страхового стажу, з урахуванням якого здійснюється розрахунок розміру пенсії позивача, що має наслідком звуження набутих ним соціальних гарантій, колегія суддів доходить висновку, що застосовуючи при перерахунку пенсії позивача величину оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1%, замість 1,35%, що була встановлена на момент призначення позивачу пенсії за віком по Списку № 1 згідно з Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відбулось внаслідок порушення конституційного принципу дії норми в часі, закріпленого у ч.1 ст.58 Конституції України.

З огляду на викладені обставини, за результатами розгляду апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, враховуючи, що при здійсненні перерахунку пенсії позивача із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1% відповідачем було порушено конституційний принцип дії норми в часі, закріплений у ч.1 ст.58 Конституції України, колегія суддів доходить висновку, що дії відповідача в частині зменшення коефіцієнту страхового стажу з урахуванням оцінки величини одного року із 1,35%, який становив 0,76613 на 1%, який становить 0,56750 з 01 жовтня 2017 року є неправомірними, а тому наявні підстави зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 з 01 жовтня 2017 року з урахуванням коефіцієнта страхового стажу з урахуванням оцінки величини одного року 1,35%, який становить 0,76613.

В той же час, колегія суддів відхиляє посилання апелянта на порушення позивачем встановленого строку звернення до адміністративного суду з даним позовом, оскільки про підстави здійснення перерахунку своєї пенсії та, як наслідок, про порушення своїх прав позивач дізнався з листа Чернігівського об'єднаного Пенсійного фонду України від 19 квітня 2018 року №509/06/Ф-7 та з даним позовом ОСОБА_2 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду 17 вересня 2018 року, тобто в межах передбаченого ст.122 КАС України шестимісячного строку звернення до адміністративного суду.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржувалось в частині відмови в задоволенні позовних вимог про зобов'язання відповідача компенсувати суму недоплат пенсії з 01 жовтня 2017 року із врахуванням проведених виплат з подальшою виплатою пенсії у встановленому судом розмірі, в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п.13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20 травня 2013 року №7, відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 28 січня 2019 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

А.Ю.Кучма