Справа № 826/4116/17
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2019-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/4116/17 Суддя (судді) першої інстанції: Качур І.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Вівдиченко Т.Р.,

Мєзєнцева Є.І.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 серпня 2018 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкової вимоги і рішення про опис майна у податкову заставу,

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі-позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м.Києві про визнання протиправними та скасування податкової вимоги №8130-17 від 06.10.2016 року та рішення про опис майна у податкову заставу №8816/1/26-54-17-25 від 07.10.2016 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 23 серпня 2018 року позов задоволено.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 23 серпня 2018 року та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, апелянт наголошує на законності скерування на адресу позивача спірної податкової вимоги та прийняття рішення про опис майна у податкову заставу.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 13.04.2013 року позивач засобами електронного зв'язку в електронній формі подав контролюючому органу декларацію платника єдиного податку - фізичної-особи підприємця за перший квартал 2014 року, в якій самостійно визначив суму грошового зобов'язання, що підлягає сплаті до бюджету у сумі 343 700,00 грн.

17.04.2014 року позивачем подано до публічного акціонерного товариства «Банк Перший» (далі - ПАТ «Банк Перший») платіжне доручення від 14.04.2014 року №19 на загальну суму 343700,00 грн., з призначенням платежу - оплата єдиного податку за перший квартал 2014 року, що підтверджується відповідним штампом на наявній в матеріалах справи копії такого доручення.

ПАТ «Банк Перший» частково перерахував до Державного бюджету єдиний податок в розмірі 163000 грн. згідно платіжних доручень №20 від 28.04.2014 року на суму 30000 грн., №22 від 29.04.2014 року на суму 30000 грн., №23 від 29.04.2014 року на суму 30000 грн., №24 від 30.04.2014 року на суму 30000 грн., №25 від 30.04.2014 року на суму 30000 грн., а також виконано платіжне доручення №31 від 07.05.2014 на суму 13700 грн.; в решті кошти не перераховані з вини банку.

Сума яка залишилася не перерахованою становить 180 000 грн.

06.10.2016 року ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві виставлено податкову вимогу №8130-17, якою позивачу визначено суму податкового боргу за узгодженими податковими зобов'язанням зі сплати єдиного податку з фізичних осіб на суму 180331,27 грн., з них за основним платежем - 179909,09 грн., пеня - 422,18 грн.

Крім того, 07.10.2016 року податковим органом прийнято рішення про опис майна у податкову заставу №8816/1/26-54-17-25.

Позивач, не погоджуючись з податковою вимогою та рішенням відповідача, звернувся до суду з вказаним позовом.

З приводу даних спірних правовідносин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами пункту 38.1 статті 38 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Пунктом 1.24 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 № 2346-III (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що переказом коштів є рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

Відповідно до пункту 1.15 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» ініціатор це особа, яка на законних підставах ініціює переказ коштів шляхом формування та/або подання відповідного документа на переказ або використання електронного платіжного засобу.

Згідно з пунктом 22.4 статті 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним для платника з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.

Банки мають забезпечувати фіксування дати прийняття розрахункового документа на виконання.

Пунктом 1.29 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що проведення переказу коштів є обов'язковою функцією, що має виконувати платіжна система.

Згідно з пунктом 8.1 статті 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Відповідальність банків при здійсненні переказу визначається положеннями статті 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», якою передбачено право отримувача на відшкодування банком, що обслуговує платника, шкоди, заподіяної йому внаслідок порушення цим банком строків виконання документа на переказ.

За правилами пункту 129.6 статті 129 Податкового кодексу України за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», з вини банку такий банк сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів (обов'язкових платежів) до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Наведені законодавчі приписи дають підстави для висновку про те, що конституційний обов'язок платника зі сплати податків слід вважати виконаним з дати подання до обслуговуючого банку платіжного доручення на перерахування до бюджету грошових коштів з рахунку платника в банку за наявності в нього достатнього грошового залишку на день платежу.

При цьому платник не несе відповідальності за дії банківських та кредитних установ, які беруть участь у багатостадійному процесі сплати та перерахування податків до бюджету.

Тобто за наявності у платника відповідних доказів, що підтверджують виконання усіх передбачених законодавством умов для визнання його добросовісним платником, обов'язок зі сплати відповідної суми податкового (грошового) зобов'язання слід визнати виконаним, незалежно від фактичного зарахування платежу до бюджетної системи України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.06.2018 року у справі №808/2973/15, від 24.04.2018 року у справі №826/15507/16.

В даному випадку, як правильно встановив суд першої інстанції, факт виконання позивачем, як платником свого зобов'язання зі сплати єдиного податку за перший квартал 2014 року у задекларованому та перерахованому розмірі 343 700,00 грн. (частково кошти в розмірі 163000 грн. надійшли до бюджету, частково в розмірі 180000 грн. перераховані платником, але не сплачені до бюджету з вини банку) встановлено судовим рішенням, що набрало законної сили, а саме постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.10.2014 року у справі №826/10580/14.

Зокрема, у вказаній справі суд визнав протиправною та скасував податкову вимогу від 06.06.2014 року №5872-25, винесену податковим органом відносно позивача, на суму податкового зобов'язання з єдиного податку на суму 283 609,09 грн., яка була сформована частково за рахунок залишку задекларованого єдиного податку за перший квартал 2014 року у сумі 343 700,00 грн. (частина неперерахованої банком суми у розмірі 180 000 грн. (343 700 грн. - 163 700 грн.).

Проте, не зважаючи на наявність судового рішення, що набрало законної сили та яким встановлено факт виконання позивачем, як платником свого зобов'язання зі сплати єдиного податку за перший квартал 2014 року у задекларованому та перерахованому розмірі 343 700,00 грн., податковий орган знову виніс оскаржувану податкову вимогу №8130-17 від 06.10.2016 року та рішення про опис майна у податкову заставу №8816/1/26-54-17-25 від 07.10.2016 року.

Враховуючи те, що позивач виконав зобов'язання зі сплати єдиного податку за перший квартал 2014 року у задекларованому та перерахованому розмірі 343 700,00 грн., а неперерахування частини суми відбулось з вини банківської установи, колегія суддів вважає безпідставним покладення на позивача відповідальності за ненадходженням до бюджету суми єдиного податку в розмірі 180000 грн.

Крім того, колегія суддів вважає доречними висновки суду першої інстанції про те, що незарахування до бюджету сплачених платником податку грошових зобов'язань з вини банку не є підставою для органів ДФС не виконувати свого обов'язку щодо забезпечення контролю за достовірністю та повнотою відображення інформації в інтегрованій картці платника податків.

Доводи апеляційної скарги не дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 30.01.2019 року.

Головуючий суддя: Є.В.Чаку

Судді: Т.Р.Вівдиченко

Є.І.Мєзєнцев