Справа № 196/1766/18
Суддя: Зубій А. В.
Дата ухвалення: 2019-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 196/1766/18
№ провадження 2-а/196/3/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2019 року смт. Царичанка

Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої - судді Зубій А.В.

за участі секретаря -Березко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Царичанка Дніпропетровської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області про скасування постанови серії ЕАВ № 727311 від 12.11.2018р. про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

І. ОСОБА_1 звернувся з позовом до Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 12.11.2018 року.

1. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 12.11.2018р. перед виїздом перевірив технічний стан та комплектність транспортного засобу в складі тягача марки МАN TGX 18.440 (номерний знак НОМЕР_1) з причепом марки ВЕСТТ 975310 (номерний знак НОМЕР_2), зокрема й шини, правильність розміщення та кріплення вантажу та жодних несправностей ним виявлено не було. Однак, на автомобільній дорозі М-04 187 км Дніпропетровська область він був зупинений інспектором Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області та ним винесено постанову, в якій позивач визнаний винуватим у порушенні п.31.4.5.б ПДР, а саме, що він керував транспортним засобом, у якого шини мають місцеві пошкодження, що оголюють корд, розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст.121 ч. 1 КУпАП.

Позивач зазначає, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Проте відповідачем дані вимоги не виконані, постанова не містить посилання на жоден доказ вини позивача. Крім того, відповідно до ЗУ "Про дорожній рух" у період між обов'язковими технічними контролями відповідність технічного стану транспортних засобів вимогам законодавства забезпечує перевізник. Власником транспортного засобу МАN TGX 18.440 (номерний знак НОМЕР_1) з причепом марки ВЕСТТ 975310 (номерний знак НОМЕР_2) є ПРАТ "ПРОМИСЛОВІ РЕГІОНИ", отже і являється перевізником, а позивач виступає водієм, який керує транспортним засобом. Отже саме на власника покладається зобов'язання щодо проведення ремонту, заміни запчастин та понесення відповідальності за несправність транспортного засобу. Також ОСОБА_1 зазначає, що працівник поліції, всупереч вимогам ч.1 ст.265-2 КУпАП, не затримав та не заблокував ТЗ та дозволив йому рухатись далі, що, на думку позивача, дає підстави вважати, що працівник поліції не вбачав в його діях небезпеку і що жодних пошкоджень на колесах не було.

2. Відповідач у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити у їх задоволенні. Свою позицію обґрунтовує тим, постанова інспектора Управління патрульної поліції Дніпропетровської області Департаменту патрульної поліції повністю відповідає вимогам Розділу 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі № 1395 від 07.11.2015р. Факт вчинення позивачем адмінправопорушення, передбаченого ст.132-1 КУпАП підтверджується показаннями інспекторів УПП в Дніпропетровській області, які безпосередньо бачили факт порушення ним ПДР, вони є незацікавленими особами в результатах розгляду справи та у встановлений законом спосіб відреагували на виявлене правопорушення. Крім того, позивач не надав жодних доказів, які би спростували факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.132-1 КУпАП.

3. Позивач ОСОБА_1 та представник Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Марченко А.О. в судове засідання не з'явились, надіслали суду клопотання про розгляд справи без їх участі.

ІІ. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 12.11.2018р. інспектором 1 батальйону 4 роти УПП в Дніпропетровській області Нечай К.В. винесено постанову серії ЕАВ № 727311 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно якої ОСОБА_1 керував транспортним засобом, у якого шини мають місцеві пошкодження, що оголюють корд, розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини, чим порушив п.31.4.5.б ПДР.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 гривень.

Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За загальними правилами ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Крім того, суд зазначає, що за приписами ст.2 КАС України, які фактично визначають вимоги зокрема до рішень суб'єктів владних повноважень, визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як вбачається із оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за порушення вимог п. 31.4.5.б ПДР України.

При цьому, матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення.

Суд враховує, що приписами ч. 2 ст. 77 КАС України, саме на відповідача покладено обов'язок довести правомірність прийнятого ним рішення.

Між тим, як видно з матеріалів справи, відповідач в порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, не надав суду жодних доказів на підтвердження правомірності прийнятого ним рішення. Крім того, у відзиві представник відповідача неодноразово зазначає про правомірність притягнення позивача за ст.132-1 КУпАП, та що саме органи Національної поліції уповноважені розглядати справи про адмінправопорушення, передбачені ст.132-1 КУпАП. При цьому, відповідно до постанови серії ЕАВ № 727311, ОСОБА_1 притягнуто за ст.121 ч.1 КУпАП, і в матеріалах справи не міститься жодних письмових доказів, які би вказували на вчинення позивачем адмінправопорушення за ст.132-1 КУпАП, сам позивач оскаржує постанову про притягнення його до відповідальності саме за ч.1 ст.121 КУпАП.

Також суд звертає увагу, що що працівники патрульної поліції наділені повноваженнями щодо фіксування події адміністративного правопорушення, мають відповідні технічні засоби та спеціальні знання, відтак, враховуючи те, що відповідач мав можливість для формування доказової бази щодо правопорушення, яке описане в оскаржуваній постанові, однак до суду належних доказів правопорушення не надав, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути визнана обґрунтованою.

Із наявних в матеріалах справи доказів неможливо встановити, що позивач, керуючи автомобілем МАN TGX 18.440 (номерний знак НОМЕР_1) з причепом марки ВЕСТТ 975310 (номерний знак НОМЕР_2) порушив вимогу п.31.4.5.б Правил дорожнього руху України, а саме керував ТЗ, у якого шини мають місцеві пошкодження, що оголюють корд.

Інші належні докази на підтвердження наведених в постанові про адміністративне правопорушення обставин сторонами не подані, в матеріалах справи відсутні.

З цього приводу суд зазначає, що звинувачення не може ґрунтуватися лише на обставинах, викладених суб'єктом владних повноважень у своєму рішенні.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, на інспектора патрульної поліції покладається обов'язок належним чином задокументувати наявність правопорушення за допомогою фото, відеозйомки, пояснень свідків та інших доказів, які мають статус належних та допустимих.

У даній справі, суб'єкт владних повноважень не виконав даного обов'язку та не надав доказів на підтвердження правомірності свого рішення.

Таким чином, відповідачем не доведено факт скоєння позивачем правопорушення, про яке зазначено в оскаржуваній постанові, а саме: порушення вимог п.31.4.5.б Правил дорожнього руху України, що свідчить про необґрунтованість постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАВ № 727311 через відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

З огляду на викладене, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 241-246,250,268,286 КАСУ, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення від 12.11.2018р. року задовольнити повністю.

Постанову інспектора 1 батальйону 4 роти УПП в Дніпропетровській області Нечай К.В. серії ЕАВ № 727311 від 12.11.2018р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП скасувати, та провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП - закрити.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі до Царичанського районного суду Дніпропетровської області апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя А.В.Зубій