Справа № 806/688/18
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2019-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 806/688/18

Головуючий у 1-й інстанції: Лавренчук О.В.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

23 січня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г.

за участю:

секретаря судового засідання: Охримчук М.Б.,

представника відповідача: Синицької Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2018 року (повне судове рішення складено 10.04.2018) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 14.11.2017 №, №,

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2018 року позивач, ОСОБА_3, звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнати протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень № від 14.11.2017 та № від 14.11.2017.

Житомирський окружний адміністративний суд рішенням від 02 квітня 2018 року адміністративний позов задовольнив у повному обсязі. Судове рішення мотивоване тим, що відповідачем не доведено правомірність прийнятих податкових повідомлень-рішень №, № від 14.11.2017 року, а тому позов підлягає задоволенню.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що 14.09.2017 №1459 робочою групою проведено документальну невиїзну перевірку з питань достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів фізичною особою громадянином України ОСОБА_3 за митною декларацією від 07.11.2016 №101060002/2016/013675. В ході аналізу інформації, отриманої від Житомирської митниці ДФС та інформації, наявної в АСМО "Інспектор" встановлено, що ввезений нерезидентом легковий автомобіль марки - Renault, модель - Megan є другим транспортним засобом, ввезеним зазначеним нерезидентом у 2016 році. Протягом календарного року ввезено зазначеним нерезидентом декілька легкових автомобілів за дорученням громадянина України. Зазначає, що відповідальність за необізнаність платника податків у діях своєї довіреної особи не може бути перенесена на бюджет України шляхом недоотримання акцизного податку та податку на додану вартість.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив, що податкові повідомлення-рішення є незаконними, оскільки позивач не міг і не повинен знати, що уповноважена ним особа (нерезидент) ввозив на територію України інші транспортні засоби для інших осіб. Вважає, що положення п. 15 підрозділу 5 розділу ХХ Податкового кодексу України стосуються виключно громадян України та резидентів.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.

Позивач в судове засідання не з'явився про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на виконання наказу Головного управління ДФС у Житомирській області від 14.09.2017 №1459 "Про проведення документальної невиїзної перевірки ОСОБА_3." з питань достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів фізичною особою громадянином України ОСОБА_3 за митною декларацією від 07.11.2016 №101060002/2016/013675 робочою групою проведено документальну невиїзну перевірку та за результатами вказаної перевірки складено акт №662/06-30-13-10/НОМЕР_1 від 27.09.2017.

З акту перевірки встановлено, що у 2016 році за довіреністю громадянина України ОСОБА_3 від 26.10.2016 НОМЕР_3 нерезидентом ОСОБА_8 було ввезено на митну територію України легковий автомобіль марки Renault, модель - Megan, кузов НОМЕР_4, робочий об'єм циліндрів двигуна - 1461 куб. см., рік виготовлення 2011, дата першої реєстрації 09.01.2012. Митне оформлення проведене на Житомирській митниці ДФС на підставі митної декларації №101060002/2016/013675. Митне оформлення даного автомобіля проведене із застосуванням норм Закону України від 31.05.2016 №1389 "Про внесення змін до підрозділу 5 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України щодо стимулювання розвитку ринку вживаних транспортних засобів". На підставі документів, наданих до митного оформлення зазначеного легкового автомобіля, ОСОБА_3 сплачено митних платежів в сумі 34357,51 грн (0,103 євро за 1 кум. см об'єму циліндрів двигуна). В ході аналізу інформації, отриманої від Житомирської митниці ДФС, та інформації, наявної в АСМО "Інспектор" встановлено, що ввезений нерезидентом легковий автомобіль марки - Renault, модель - Megan є другим транспортним засобом, ввезеним зазначеним нерезидентом у 2016 році. Таким чином, враховуючи вимоги п. 15 підрозділу 5 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України" за митною декларацією від 07.11.2016 №101060002/2016/013675 слід застосовувати ставку акцизного податку, встановленого пп. 215.3.5 п. 215.3 ст. 215 Податкового кодексу України, а саме - 1,367 євро за 1 куб. см. об'єму циліндрів двигуна.

Документальною невиїзною перевіркою гр. ОСОБА_3 встановлено порушення: вимог п.214.4 ст.214, п.216.4 ст. 216, п. 218.1 ст.218, п. 15 підрозділу 5 розділу ХХ Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями), внаслідок чого занижено суму акцизного податку , що підлягає сплаті до бюджету на суму 52394,08 грн.; вимог п. 187.8 ст.187, п. 190.1 ст.190 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями), внаслідок чого занижено суму податку на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів, що підлягає сплаті до бюджету на суму 10478,82 грн.

На підставі акту перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення № від 14.11.2017, яким збільшено ОСОБА_3 суму грошового зобов'язання за платежем акцизний податок із ввезених на митну територію України підакцизних товарів на загальну суму шістдесят п'ять тисяч чотириста дев'яносто дві гривні шістдесят копійок, з якої підакцизний податок становить 52394,08 грн та штрафні (фінансові) санкції - 13098,52 грн та податкове повідомлення-рішення № від 14.11.2017, яким збільшено ОСОБА_3 суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів на загальну суму тридцять тисяч дев'яносто вісім гривень п'ятдесят три копійки, з якої податок на додану вартість становить 10478,82 грн та штрафні (фінансові) санкції - 2619,71 грн.

Також встановлено, що ОСОБА_3, скористався наданим п. 56.2, п.. 56.3 ст. 56 Податкового кодексу України правом та звернувся до контролюючого органу зі скаргою від 21.11.2017.

Згідно рішення Державної фіскальної служби України від 26.01.2018 №1178/К/99-99-11-03-03-25, податкові повідомлення - рішення ГУ ДФС в Житомирській області від 14.11.2017 № та № залишено без змін, а скаргу ОСОБА_3 без задоволення (а.с. 22-23).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України проголошено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

У відповідності до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (далі - Податковий кодекс України) платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 Податковий кодекс України).

Згідно з п.216.4 ст.216 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з акцизного податку у ввезення підакцизних товарів (продукції) на митну територію України є дата подання контролюючому органу митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов'язання контролюючим органом у визначених законодавств випадках.

Крім того, п.190.1 ст.190 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування податком на додану вартість для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але нижча митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу III Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються ціни товарів.

Згідно з п.187.8 ст.187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з податку на додану вартість разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації митного оформлення.

Відповідно до пп.54.3.2 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/ зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності плата податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми й податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Згідно з п.15 підрозділу 5 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України ставки акцизного податку встановлені цим пунктом, не застосовуються для легкових автомобілів, якщо вони вироблені 1 січня 2010 року, ввозяться на митну територію України особою для власного використання або на користь інших осіб за договорами купівлі - продажу, міни, поставки, дарування, комісії, доручення, поруки, інших господарських та цивільно-правових договорів або за рішенням суду в кількості понад один легковий автомобіль протягом календарного року.

Порядок здійснення митних процедур та оформлення, переміщення через митний кордон України товарів, митне регулювання та справляння податків і зборів визначається Митним кодексом України.

Згідно з ч.1 ст.351 Митного кодексу України, предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.

Пунктом 1 ч.2 ст. 351 Митного кодексу України встановлено, що документальна невиїзна перевірка проводиться у разі: виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів.

Як встановлено судом першої інстанції в ході перевірки позивача встановлено, що у 2016 році за довіреністю від 26.10.2016 НОМЕР_5 громадянина України ОСОБА_3 з нерезидентом ОСОБА_8 (громадянин Польщі) було ввезено на митну територію України легковий автомобіль марки Renault, модель - Megan, кузов НОМЕР_4, робочий об'єм циліндрів двигуна - 1461 куб. см., рік виготовлення 2011, дата першої реєстрації 09.01.2012(код товару - НОМЕР_2). Митне оформлення легкового автомобіля проведене на Житомирській митниці ДФС (відділ митного оформлення №1 митного поста "Житомир-центральний") на підставі митної декларації від 07.11.2016 №101060002/2016/013675.

На підставі документів, наданих до митного оформлення легкового автомобіля марки Renault, модель - Megan, кузов НОМЕР_4 за МД від 07.11.2016 №101060002/2016/013675 гр. ОСОБА_3, нараховано та сплачено митних платежів в сумі 34357,51 грн.в т.ч. мита на товари, що ввозяться (пересилаються) на територію України фізичними особами - 9135,68грн., акцизного податку - 4269,45 грн., податку на додану вартість із ввезених на територію України товарів - 20952,38 грн.

Ставка акцизного податку у разі ввезення підакцизних товарів (продукції) на митну територію України встановлена п.п.215.3.51 п. 215.3 ст.215 Податкового кодексу України та для товару з кодом НОМЕР_2 становить 1,367 євро за 1 куб. см об'єму циліндрів двигуна.

За змістом пункту 15 підрозділу 5 розділу ХХ Податкового кодексу України (у редакції Закону № 1389) тимчасово, до 31 грудня 2018 року, встановлено ставки акцизного податку на товари, що використовувалися серед іншого, за кодом товару (продукції) згідно з УКТ ЗЕД 8703 31 90 у розмірі 0,103 євро за 1 куб. см об'єму циліндрів двигуна.

Абзацом другим цього пункту визначено, що ставки акцизного податку, встановлені цим пунктом, не застосовуються для легкових автомобілів, серед іншого, якщо вони ввозяться на митну територію України особою для власного використання або на користь інших осіб за договорами купівлі-продажу, міни, поставки, дарування, комісії, доручення, поруки, інших господарських та цивільно-правових договорів або за рішенням суду в кількості понад один легковий автомобіль протягом календарного року. За змістом акта перевірки

Відповідачем в ході перевірки позивача встановлено, що нерезидентом ОСОБА_8 (громадянин Польщі) було ввезено на митну територію України декілька легкових автомобілів за дорученням громадян України.

Відповідач, враховуючи вимоги п.15 підрозділу 5 розділу ХХ Податкового кодексу України дійшов висновку про застосування до позивача ставки акцизного податку встановлену п.п.215.3.5(1) п. 215.3 ст.215 Податкового кодексу України, оскільки легковий автомобіль марки Renault, модель - Megan, кузов НОМЕР_4 є другим транспортним засобом, ввезеним нерезидентом ОСОБА_8 (громадянин Польщі) (Німеччина) у 2016 році.

Представником відповідача надано до суду копію митної декларації №101060002/2016/013081 від 31.10.2016 з якої вбачається, що нерезидентом ОСОБА_8 ввезено на митну територію України автомобіль марки FORD модель FOKUS. Особа, відповідальна за фінансове врегулювання - ОСОБА_5.

Системний аналіз положень Закону України «Про внесення зміни до підрозділу 5 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України щодо стимулювання розвитку ринку вживаних транспортних засобів» від 31 травня 2016 року № 1389-VIII дозволяє прийти до висновку, що запровадження законодавцем знижених ставок акцизного податку спрямоване на стимулювання розвитку ринку автотранспортних засобів в Україні та збільшення надходжень до державного бюджету за рахунок детінізації автомобільної галузі.

Водночас абзацом другого пункту 15 підрозділу 5 розділу ХХ Податкового кодексу України встановлено обмеження, які не дозволяють недобросовісним декларантам зловживати наданими пільговими преференціями та завдавати шкоди суспільним інтересам.

До таких обмежень віднесено ввезення на митну територію України легкових автомобілів особою на користь інших осіб за договорами купівлі-продажу, міни, поставки, дарування, комісії, доручення, поруки, інших господарських та цивільно-правових договорів в кількості понад один легковий автомобіль протягом календарного року, що і було виявлено податковим органом під час проведення перевірки.

Однак, суд першої інстанції помилково вважав, що на позивача не покладається обов'язок відстежувати ввезення на територію України транспортних засобів для інших осіб уповноваженою на те особою, адже відповідальність покладається саме за неправомірні дії відправника та/або одержувача товару.

Доводи позивача, що платник податків не міг знати і не повинен знати про те, що уповноважена ним особа ввозила на територію України інші транспортні засоби для інших осіб, є неприйнятними, виходячи з наступного.

Колегія суддів зазначає, що ці обставини не впливають на наявність чи відсутність складу податкового правопорушення, оскільки абзацом другим пункту 15 підрозділу 5 розділу ХХ Податкового кодексу України не встановлено жодних винятків.

Крім того, відповідно до законодавства декларант несе відповідальність за достовірність усіх відомостей, зазначених у митній декларації. Декларант під час здійснення процедури розмитнення діє в інтересах та за рахунок клієнта. Подання декларантом недостовірних відомостей до митного органу, якщо це не охоплювалося умислом довірителя, не позбавляє останнього права звернутися до суду з відповідним регресним позовом в порядку цивільного судочинства.

Аналогічний висновок наведено в постанові Верховного Суду від 23.11.2018 по справі №806/479/18.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що відповідачем правомірно донараховано суми митних платежів та податку до зобов'язань, які підлягають до сплати за фактичними та правовими обставинами та правомірно поставлено вимоги до позивача про їх сплату.

Отже, висновки контролюючого органу від 27.09.2017 за №662/14/06-30-13-10/НОМЕР_1 викладені в акті про результати документальної невиїзної перевірки з питань достовірності повноти нарахування та сплати митних платежів при митному оформленні транспортного засобу, ввезеного на митну територію України то оформленого на Житомирській митниці ДФС за митною декларацією від 07.11.2016 №101060002/2016/013675 є законними та відповідають фактичним обставинам справи.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, в той час як доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області задовольнити повністю.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 14.11.2017 №, № скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позивних вимог.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 29 січня 2019 року.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Сушко О.О. Залімський І. Г.