Справа № 804/2027/18
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2019-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 січня 2019 року м. Дніпросправа № 804/2027/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В., секретар судового засідання - Лащенко Р.В., за участю позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - Полішко Ф.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі

апеляційну скаргу

ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,ОСОБА_6, ОСОБА_7

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.09.2018 року в адміністративній справі №804/2027/18 (головуючий суддя у 1 інстанції Єфанова О.В., повний текст рішення складено 21.09.2018 року)

за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3

до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області

про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3 звернулися з позовом до суду, в якому просили:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області, яка полягає в не виданні наказів про затвердження проектів землеустрою ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_3 щодо відведення земельних ділянок, які розташовані на території Вербківської сільської ради, Павлоградського району, Дніпропетровської області;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру Дніпропетровської області видати накази про затвердження проектів землеустрою ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_3 щодо відведення земельних ділянок, які розташовані на території Вербківської сільської ради, Павлоградського району, Дніпропетровської області.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що позивачі звернулися до відповідача із заявами про затвердження документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок, які розташовані на території Вербківської сільської ради, Павлоградського району, Дніпропетровської області, проте відповідачем не надано відповідь на зазначені заяви, що є порушенням вимог Земельного кодексу України.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.09.2018 року у задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачі подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржники зазначили, що відповідачем відмови в порушення норм чинного законодавства були оформлені листами, замість індивідуальних правових актів - наказів.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, наказом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 19.08.2016 року №4-4642/15-16-СГ було надано ОСОБА_7 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населеного пункту на території Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, орієнтовним розміром 2,0 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства; наказом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 19.08.2016 №4-4639/15-16-СГ було надано ОСОБА_6 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населеного пункту на території Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, орієнтовним розміром 2,0 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства; наказом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 26.08.2016 №4-6062/15-16-СГ було надано ОСОБА_5 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населеного пункту на території Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, орієнтовним розміром 2,0 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства; наказом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 26.09.2016 №4-6082/15-16-СГ було надано ОСОБА_4 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населеного пункту на території Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, орієнтовним розміром 2,0 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства; наказом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 29.09.2016 №4-6245/15-16-СГ було надано ОСОБА_3 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населеного пункту на території Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, орієнтовним розміром 2,0 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачі зверталися до відповідача із заявами про затвердження документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок від 06.12.2017 року № Г-12991/0/5-17, від 06.12.2017 року № С-12992/0/5-17, від 06.12.2017 року №В-12983/0/5-17, від 06.12.2017 року №С-12988/0/5-17, від 06.12.2017 року № В-12987/0/5-17, проте на вищевказані заяви відповідачем була направлено листи про відмову у затвердженні документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність від 11.01.2018 року №Г-12991/0-294/0/20-18, від 11.01.2018 року №С-12992/0-304/0/20-18, від 11.01.2018 року №В-12983/0-305/0/20-18, від 11.01.2018 року №С-12988/0-303/0/20-18, від 11.01.2018 року №В-12987/0-302/0/20-18.

Рішення Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 11.01.2018 року мотивовані тим, що запроектовані до відведення земельні ділянки відводяться за рахунок земель (загальною площею 100,8580 га) раніше наданих у користування наступним землекористувачам: TOB ІВОК «Експлерент», ТОВ «Агротехеко», ТОВ «Єко-Вербки».

Відмовляючи у задоволені адміністративного позову, суд першої інстанції дійшов до висновку, що листи відповідача, які були надіслані на заяви позивачів про затвердження документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок є вмотивованими рішеннями суб'єкта владних повноважень.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Законом, який регулює земельні правовідносини, є Земельний кодекс України від 25.10.2001 № 2768-III (надалі - ЗК України), а також прийняті відповідно до Конституції України та цього Кодексу нормативно-правові акти.

За правилами ч.6 ст.118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до ч.7 ст.118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідно до ч.8 ст.118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 - цього Кодексу.

Згідно ч.9 ст.118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (ч. 10 ст.118 ЗК України).

У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку (ч. 11 ст.118 ЗК України).

Таким чином, законодавець встановив певну процедуру безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян, яка включає послідовні окремі етапи - звернення до компетентного органу за отриманням дозволу на розроблення проекту землеустрою, замовлення такого проекту, його розроблення, погодження, подання на затвердження. Останнім етапом реалізації права особи на отримання земельної ділянки для ведення особистого сільськогосподарського виробництва є затвердження уповноваженим органом проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

При цьому проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому ст.186-1 ЗК України, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. (ч.6 ст.186 Земельного кодексу України).

Отже, після розроблення проекту землеустрою на підставі отриманого громадянином від відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або за принципом мовчазної згоди такий проект підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, який за результатом дослідження обов'язкових до подання документів, передбачених ст.50 Закону України «Про землеустрій», надає вмотивований висновок про його погодження або про відмову в такому погодженні.

Погоджений проект землеустрою подається громадянином до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, і такий орган у двотижневий строк зобов'язаний прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або рішення про відмову передання земельної ділянки у власність чи залишення клопотання без розгляду.

При цьому з вищенаведених норм Земельного кодексу України вбачається, що єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, а також відсутність обов'язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку ст.186-1 Земельного кодексу України, норми ст.118 Земельного кодексу України не містять. При цьому перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів має здійснюватися саме на етапі погодження такого проекту.

В спірному випадку позивачі з огляду на дотримання ними всіх вимог законодавства, що передують затвердженню проектів землеустрою, в тому числі після їх погодження, звернулися до відповідача з заявами про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, втім позивачам відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у зв'язку з тим, що запроектовані до відведення земельні ділянки відводяться за рахунок земель (загальною площею 100,8580 га) раніше наданих у користування наступним землекористувачам: TOB ІВОК «Експлерент», ТОВ «Агротехеко», ТОВ «Єко-Вербки».

Виходячи з встановлених вище обставин, апеляційний суд вважає, що відповідач відмовив позивачам у затвердженні проектів землеустроїв з підстав, які не передбачені законодавством.

Також суд апеляційної інстанції зазначає, що правовий статус Головних управлінь Держгеокадастру в областях визначено відповідним Положенням про Головне управління Держгеокадастру в області, яке затверджене наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29 вересня 2016 року № 333 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2016 року за № 1391/29521.

Пунктом 8 Положення № 333 передбачено, що Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру.

Крім того, згідно з пунктом 84 Типової інструкції з діловодства в територіальних органах Держгеокадастру, затвердженої Наказом Держгеокадастру від 15 жовтня 2015 року № 600, накази видаються як рішення організаційно-розпорядчого характеру. За змістом управлінської дії накази видаються з основних питань діяльності територіального органу Держгеокадастру, адміністративно-господарських, кадрових питань.

При цьому пунктом 123 вказаної Інструкції визначено, що службові листи складаються з метою обміну інформацією між установами як: відповіді про виконання завдань, визначених в актах органів державної влади, дорученнях вищих посадових осіб; відповіді на запити, звернення; відповіді на виконання доручень установ вищого рівня; відповіді на запити інших установ; відповіді на звернення громадян; відповіді на запити на інформацію; ініціативні листи; супровідні листи.

Отже, відповідно до положень вказаних нормативно-правових актів за результатами розгляду будь-яких основних питань діяльності територіального органу Держгеокадастру, останнім має видаватися відповідний наказ. При цьому листи складаються у разі надання відповіді на звернення громадян.

Таким чином, рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або про відмову в його затвердженні повинно оформлятися розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі наказу Головного управління Держгеокадастру в області.

Разом з тим, як встановлено вище, в спірному випадку за поданими позивачам заявами від 06.12.2017 року № Г-12991/0/5-17, від 06.12.2017 року № С-12992/0/5-17, від 06.12.2017 року №В-12983/0/5-17, від 06.12.2017 року №С-12988/0/5-17, від 06.12.2017 року № В-12987/0/5-17 про затвердження проекту землеустрою відповідач відповідні управлінські рішення не прийняв, а протиправно направив на адресу позивачів відповіді у формі листів, тобто не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен був ухвалити за законом. Отже, відмовляючи позивачам в затвердженні проектів землеустроїв, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Земельним кодексом України, Законом України «Про землеустрій», без дотримання вимог ч.2 ст. 2 КАС України.

Відповідно до ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії або прийняти рішення на користь позивача за умов, викладених в наведеній вище ч.4 ст. 245 КАС України.

Тобто у випадку невиконання обов'язку відповідачем, за наявності визначених законом умов, у суду виникають підстави для ефективного захисту порушеного права позивача шляхом, зокрема, зобов'язання відповідача вчинити певні дії, спрямовані на відновлення порушеного права, або шляхом зобов'язання прийняти рішення на користь позивача.

Аналіз наведених процесуальних норм свідчить, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача, що зумовлює необхідність їх відновлення належним способом у тій мірі, у якій вони порушені. Зміст вимог адміністративного позову, як і, відповідно, зміст судового рішення, має виходити з потреби захисту саме порушених прав, свобод та інтересів у цій сфері.

З огляду на означене, суд з метою ефективного захисту порушених прав позивачів вважає за необхідним зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області прийняти рішення про затвердження проектів землеустрою ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,ОСОБА_6, ОСОБА_7 відповідно до вимог ст. 118 Земельного кодексу України.

При цьому колегія суддів відмовляє у задоволені позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області, яка полягає в не виданні наказів про затвердження проектів землеустрою ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_3 щодо відведення земельних ділянок, які розташовані на території Вербківської сільської ради, Павлоградського району, Дніпропетровської області, оскільки дії щодо прийняття відповідних наказів є владно - управлінськими повноваженнями відповідача, та в даному випадку юридичне значення для позивачів має саме вимога щодо зобов'язання вчинити дії щодо прийняття рішень про затвердження проектів землеустроїв.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції неповно з'ясовані обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,ОСОБА_6, ОСОБА_7 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.09.2018 року в адміністративній справі №804/2027/18 за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.09.2018 року в адміністративній справі №804/2027/18 - скасувати.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області прийняти рішення про затвердження проектів землеустрою ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 відповідно до вимог ст. 118 Земельного кодексу України.

У задоволені інших позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текс складено 23.01.2019 року

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко