Справа № 2540/2580/18
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2019-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2540/2580/18 Суддя першої інстанції: Житняк Л.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Беспалова О.О. та Степанюка А.Г.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

за участю:

представника позивача: - Луєнка Ю.В.,

представника відповідача: - Бисикало Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства «Служба єдиного замовника» на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом Комунального підприємства «Служба єдиного замовника» до Державної фіскальної служби України про скасування рішення в частині,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2018 року позивач - Комунальне підприємство «Служба єдиного замовника» звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України про скасування рішення в частині, в якому просив:

- скасувати рішення Державної фіскальної служби України за № 21881/6/99-99-11-03-01-25 про результати розгляду скарг від 27.06.2018 року в частині відмови у задоволенні скарг КП «Служба Єдиного Замовника» за № 540 та за № 541 від 23.04.2018 року про скасування податкових повідомлень - рішень ГУ ДФС у Чернігівській області від 23 березня 2018 року за № та за № про нарахування штрафних санкцій в межах строків, визначених нормами п.114.1, п. 102.1 ПК України ,як таке, що було прийнято всупереч вимогам п. 56.4 ПК України без спростування та заперечення доказів незаконності зазначених податкових повідомлень - рішень та без доведення правомірності застосування штрафних санкцій і процедурі адміністративного оскарження.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору і закінчується днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, тобто фактично, при незгоді з рішенням про результати розгляду скарги, у позивача виникає право судового оскарження безпосередньо податкового повідомлення-рішення, а отже, дослідження фактичних обставин нарахування штрафних санкцій лежить у площині перевірки в судовому порядку правомірності податкового повідомлення-рішення, а не рішення про результати розгляду скарг.

Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, Головне управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області було проведено камеральну перевірку КП «Служба єдиного замовника» щодо податкової звітності з податку на додану вартість, податку на прибуток підприємств, частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об'єднаннями, екологічного податку, збору: за спеціальне використання поверхневих та підземних вод; за спеціальне використання поверхневої води теплоелектростанціями з прямоточною системою водопостачання; за спеціальне використання поверхневих і підземних вод житлово-комунальними підприємствами; за спеціальне використання води, яка входить виключно до складу напоїв; за спеціальне використання поверхневих та підземних вод для потреб рибництва; за спеціальне використання кар'єрної, шахтної, дренажної води, за період - січня 2009 року - грудень 2017 року, про що було складено Акт від 23.02.2018 року №240/25-01-12-06-32126283 (а.с.12-27).

Вказаним Актом, на підставі аналізу даних інтегрованої картки платника податків, було встановлено, що позивачем несвоєчасно сплачено узгоджену суму податкового зобов'язання з податку на прибуток в загальній сумі 167 558,30 грн., із затримкою до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, та в загальній сумі 767 833,00 грн., із затримкою більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання.

На підставі вищевказаного Акту перевірки, Головним управлінням ДФС у Чернігівській області було винесено податкові повідомлення-рішення від 21.03.2018 року № №.

Не погоджуючись із зазначеними рішеннями, КП «Служба єдиного замовника» було подано скарги від 23.04.2018 року №541 та №540, які розглянуті ДФС України. Строк розгляду скарг продовжувався.

За результатами розгляду скарг, відповідачем прийнято рішення від 27.06.2018 року №21881/6/99-99-11-03-01-25, яким скарги частково задоволено.

Разом з тим, позивач вважає протиправним рішення контролюючого органу про часткове задоволення скарг, у зв'язку з чим звернувся із вказаним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок оскарження рішень контролюючих органів, передбачений статтею 56 ПК України.

Так, вищевказаної статтею передбачено, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі, коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Скарги на рішення державних податкових інспекцій подаються до контролюючих органів в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональних територіальних органів.

Скарги на рішення контролюючих органів в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональних територіальних органів та митниць подаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Під час процедури адміністративного оскарження обов'язок доведення того, що будь-яке нарахування, здійснене контролюючим органом у випадках, визначених цим Кодексом, або будь-яке інше рішення контролюючого органу є правомірним, покладається на контролюючий орган.

Обов'язок доведення правомірності нарахування або прийняття будь-якого іншого рішення контролюючим органом у судовому оскарженні встановлюється процесуальним законом.

Платник податків одночасно з поданням скарги контролюючому органу вищого рівня зобов'язаний письмово повідомляти контролюючий орган, яким визначено суму грошового зобов'язання або прийнято інше рішення, про оскарження його податкового повідомлення-рішення або будь-якого іншого рішення.

У разі коли контролюючий орган приймає рішення про повне або часткове незадоволення скарги платника податків, такий платник податків має право звернутися протягом 10 календарних днів, наступних за днем отримання рішення про результати розгляду скарги, зі скаргою до контролюючого органу вищого рівня.

У разі порушення платником податків вимог пунктів 56.3 і 56.6 подані ним скарги не розглядаються та повертаються йому із зазначенням причин повернення.

Контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

Керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті.

Якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків.

Скарга вважається також повністю задоволеною на користь платника податків, якщо рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу про продовження строків її розгляду не було надіслано платнику податків до закінчення 20-денного строку, зазначеного в абзаці першому цього пункту.

Рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, прийняте за розглядом скарги платника податків, є остаточним і не підлягає подальшому адміністративному оскарженню, але може бути оскаржене в судовому порядку.

Процедура адміністративного оскарження закінчується:

- днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у зазначений строк;

- днем отримання платником податків рішення відповідного контролюючого органу про повне задоволення скарги;

- днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику;

- днем звернення платника податків до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов'язань що оскаржувались.

День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов'язання платника податків.

З урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню.

Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

У разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Відповідно до змісту апеляційної скарги, апелянтом не оскаржується рішення контролюючого органу в частині задоволеної скарги (щодо штрафних санкцій застосованих поза межами строків, визначених п. 114.1 ст. 114, ст.. 102 ПК України), останнім вважається протиправним рішення Державної фіскальної служби України в частині відмови у задоволенні скарги з підстав необґрунтованості останнього.

Разом з тим, норми чинного ПК України містять імперативну норму, відповідно до якої рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, прийняте за розглядом скарги платника податків, є остаточним і не підлягає подальшому адміністративному оскарженню, але може бути оскаржене в судовому порядку.

Колегія суддів звертає увагу на той факт, що належним способом захисту права позивача, на переконання суду, у випадку незгоди з рішенням контролюючого органу про результати розгляду скарги, є оскарження податкового повідомлення - рішення, прийнятого на підставі проведеної перевірки, позаяк саме це рішення спричиняє для суб'єкта господарювання певні права та обов'язки.

Крім того, із матеріалів справи вбачається, що за результатом адміністративного оскарження, було частково задоволено скаргу позивача і скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Чернігівській області від 23.03.2018 року № та № в частині нарахування штрафних санкцій, застосованих з порушенням строків, визначених п.114.1 ст.114, ст.102 Кодексу, в іншій частині податкові повідомлення-рішення залишено без змін.

З наведеного слідує, що відповідач, при прийнятті рішення дотримався положень ст.56 Податкового кодексу України, та під час процедури адміністративного оскарження довів, що в іншій частині нарахування, здійснене контролюючим органом, є правомірним, виклавши свою позицію на підставі пп.16.1.3 п.16.1 ст.16, п.31.1 ст.31, п.36.1 ст.36, п.55.1 ст.55, п.56.4, п.56.10,п.56.17 та п.56.18 ст.56, п.57.1 та п.57.3 ст.57, п.87.9 ст.87, п.102.1 ст.102, п.114.1 ст.114, п.126.1 ст.126, п.133.4 ст.133 Податкового кодексу України, як зазначено вище, та врахував надані позивачем докази.

При цьому, на спростування позиції позивача, судом першої інстанції вірно зазначено, що положеннями п.56.4 ст.56 Податкового кодексу України не визначено обов'язку заперечувати та спростовувати на підставах, визначених законом, всі докази, які були йому представлені позивачем. Вказана норма передбачає виключно обов'язок щодо доведення власної позиції на підставі встановлених порушень.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу Комунального підприємства «Служба єдиного замовника» - залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2018 року - без змін.

Керуючись ст..ст. 241, 242, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 329, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Служба єдиного замовника» - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: О.О.Беспалов

А.Г.Степанюк

Повний текст виготовлено 29 січня 2019 року.