Справа № 492/517/18
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2019-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2019 р.м.ОдесаСправа № 492/517/18

Категорія: 2.1 Головуючий в 1 інстанції: Черевата В.І. час і місце ухвалення: не зазначено, м. Арциз

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Семенюк Г.В.

суддів: Потапчук В.О. , Шляхтицький О.І.

при секретаріВишневській А.В.

за участю сторін:
ГУ НПЛевенець А.В. (довіреність)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні П'ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Одеській області на постанову Арцизького районного суду Одеської області від 16 жовтня 2018 року за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, за участю третьої особи: Дільничного офіцера поліції Приморського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області Бабейка Олексія Петровича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття провадження по справі, -

в с т а н о в и В:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області та просив визнати протиправною та скасувати постанову серії ГБ № 057381 від 21.02.2018 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_4, до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у виді попередження, винесену дільничним офіцером поліції Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області старшим лейтенантом поліції Бабейко О.П., а справу про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Постановою Арцизького районного суду Одеської області від 16 жовтня 2018 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову серії ГБ № 057381 від 21 лютого 2018 року у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1) про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 182 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у виді попередження, постановлену дільничним офіцером поліції Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області старшим лейтенантом поліції Бабейко Олексієм Петровичем. Закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4, у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 182 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду , ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі .

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що незважаючи на те, що ОСОБА_4 не являється офіційно співробітником кафе-бар «ІНФОРМАЦІЯ_3» , хоча позивач представлялася співробітником даного кафе-бару виконувала функції адміністратора кафе-бару «ІНФОРМАЦІЯ_3», а отже на неї покладалися обов'язки щодо здійснення відповідних організаційних та інших заходів попередження утворення та зниження шуму до рівня установленого санітарними нормами. Не офіційне працевлаштування не виключає вини позивача у скоєнні адміністративного правопорушення, а саме нездійснення заходів щодо попередження утворення та зниження рівня шуму до допустимих норм, таким чином ОСОБА_4 є суб'єктом даного адміністративного правопорушення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що 21.02.2018 р. дільничним офіцером поліції Приморського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області Бабейко О.П. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ГБ № 057381. Згідно даної постанови, ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 182 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді попередження.

Як вбачається з вказаної постанови про адміністративне правопорушення, ОСОБА_4, працюючи на посаді старшого адміністратора кафе-бару «ІНФОРМАЦІЯ_3», 16.02.2018 року, приблизно о 23 годині 30 хвилин, за адресою: АДРЕСА_1, в кафе-барі «ІНФОРМАЦІЯ_3», порушувала тишу в нічний час, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 182 КУпАП (а.с. 43). Зазначена постанова була складена інспектором поліції на підставі звернень мешканців будинку, проживаючих за адресою: АДРЕСА_1 , протоколу проведення рівня шуму № 4 Р/1 від 16.02.2018 року, підтверджуючих факт порушення тиші кафе-баром «ІНФОРМАЦІЯ_3» .

07 серпня 2018 року Арцизьким районним судом Одеської області була постановлена ухвала про витребування у директора кафе - бару «ІНФОРМАЦІЯ_3» доказів того, чи працювала в кафе-барі «ІНФОРМАЦІЯ_3» позивач по наявній справі - ОСОБА_4,однак витребувані докази суду не надані.

Як вбачається з довідки, виданої Арцизькою об'єднаною державною податковою інспекцією ГУ ДФС в Одеській області від 04.09.2018 року № 127/10/15-07/08-03, ОСОБА_4, за період з 1 кварталу 2018 року по 2 квартал 2018 року отримувала дохід з такого джерела - ТОВ «САМОЦВІТ ЛТД» - заробітна плата.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_4 в кафе - барі «ІНФОРМАЦІЯ_3» не працювала, у зв'язку з чим позивач ОСОБА_4 не є суб'єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 182 КУпАП.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного:

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП України, основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Так, відповідно до ст. 288 КУпАП, перевірка законності та обґрунтованості постанови по справі про адміністративне правопорушення судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно із ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку дій відповідача щодо відповідності вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст.245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст.280 КУпАП). При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (ч.2 ст. 33 КУпАП).

В свою чергу, згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зазначена норма встановлює обов'язок суб'єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності. Оскільки позивач проти вчинення правопорушення заперечує, відповідач зобов'язаний подати докази на спростування таких заперечень.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Разом із тим частина четверта статті 258 КУпАП визначає, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

При прийнятті постанови про накладення адміністративного стягнення за правилами ст.252 КУпАП визначено обов'язок відповідача провести оцінку наявним доказам, повно і об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В силу ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КУпАП, порушення вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів щодо захисту населення від шкідливого впливу шуму чи правил додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях - тягне за собою попередження або накладення штрафу на громадян від п'яти до п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і накладення штрафу на посадових осіб та громадян - суб'єктів господарської діяльності - від п'ятнадцяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення" органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та громадяни при здійсненні будь-яких видів діяльності з метою відвернення і зменшення шкідливого впливу на здоров'я населення шуму зобов'язані: здійснювати відповідні організаційні, господарські, технічні, технологічні, архітектурно - будівельні та інші заходи щодо попередження утворення та зниження шуму до рівнів, установлених санітарними нормами; забезпечувати під час роботи закладів громадського харчування, торгівлі, побутового обслуговування, розважального та грального бізнесу, культури, при проведенні концертів, дискотек, масових святкових і розважальних заходів тощо рівні звучання звуковідтворювальної апаратури та музичних інструментів у приміщеннях і на відкритих майданчиках, а також рівні шуму в прилеглих до них жилих і громадських будівлях, що не перевищують рівнів, установлених санітарними нормами; вживати заходів щодо недопущення впродовж доби перевищень рівнів шуму, встановлених санітарними нормами, в таких приміщеннях і на таких територіях (захищені об'єкти): 1) жилих будинків і прибудинкових територіях; 2) лікувальних, санаторно-курортних закладів, будинків-інтернатів, закладів освіти, культури; 3) готелів і гуртожитків; 4) розташованих у межах населених пунктів закладів громадського харчування, торгівлі, побутового обслуговування, розважального та грального бізнесу; 5) інших будівель і споруд, у яких постійно чи тимчасово перебувають люди; 6) парків, скверів, зон відпочинку, розташованих на території мікрорайонів і груп житлових будинків.

Шум на захищених об'єктах при здійсненні будь-яких видів діяльності не повинен перевищувати рівнів, установлених санітарними нормами для відповідного часу доби.

Як вбачається з постанови ГБ №057381 по справі про адміністративне правопорушення від 21.02.2018 року ОСОБА_4 притягнути до адміністративної відповідальності і накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді попередження.

У оспорюваній постанові у графі місце роботи та посада правопорушника вказано- старший адміністратор кафе-бар «ІНФОРМАЦІЯ_3».

Однак, відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, наданих Арцизькою об'єднаною державною податковою інспекцією ГУ ДФС в Одеській області від 04.09.2018 року № 127/10/15-07/08-03, ОСОБА_4, за період з 1 кварталу 2018 року по 2 квартал 2018 року отримувала дохід з такого джерела - ТОВ «САМОЦВІТ ЛТД» - заробітна плата.

А отже, ОСОБА_4 не працювала старшим адміністратором кафе-бар «ІНФОРМАЦІЯ_3»та не є відповідальною особою у кафе-барі, а тому не є суб'єктом правопорушення.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду 1-ої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову та вважає, що посилання апелянта на те, що на ОСОБА_4 покладалися обов'язки щодо здійснення відповідних організаційних та інших заходів попередження утворення та зниження шуму до рівня установленого санітарними нормами та не офіційне працевлаштування не виключає вини позивача у скоєнні адміністративного правопорушення, а саме нездійснення заходів щодо попередження утворення та зниження рівня шуму до допустимих норм, ОСОБА_4 є суб'єктом даного адміністративного правопорушення не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

Відсутні належні ,допустимі ,достовірні та достатні докази скоєного правопорушення та не доведена правомірність та обґрунтованість постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ГБ №057381 від 21.02.2018 року та дій щодо її складення.

Державний орган чи посадова особа , які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду 1-ої інстанції. оскільки ґрунтуються на суб'єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів, а також на невірному тлумаченні норм матеріального права. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст. 242, 243, 250, 268, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області - залишити без задоволення.

Постанову Арцизького районного суду Одеської області від 16 жовтня 2018 року по справі № 492/517/18 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач Семенюк Г.В.
Судді Потапчук В.О. Шляхтицький О.І.