Справа № 825/1658/18
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 825/1658/18 Головуючий у І інстанції - Д`яков В.І.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Ісаєнко Ю.А., Лічевецького І.О.,

при секретарі: Андрієнко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Ніжинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Ніжинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Ніжинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області, та з урахуванням уточнених позовних вимог просив визнати протиправними та скасувати податкова повідомлення-рішення від 22 липня 2014 року № 000142200, № та рішення про застосування фінансових санкцій № 000010/25-13-22/.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що працівники ГУ ДФС у Чернігівській області невмотивовано провели фактичну перевірку, з порушенням вимог, передбачених ст.80 ПК України по її проведенню.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2018 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 22 липня 2014 року № 000142200.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 22 липня 2014 року № .

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 22 липня 2014 року № 000010/25-13-22/.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2018 року внесено виправлення в резолютивну частину рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2018 року по справі № 825/1658/18 шляхом зазначення в четвертому абзаці «Визнати протиправним та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій від 22.07.2014 № 000010/25-13-22/».

Не погоджуючись з постановленим рішенням, Відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2 в задоволенні адміністративного позову.

В апеляційній скарзі Відповідач не погоджується з рішенням суду першої інстанції, та посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Зокрема, Відповідач зазначає, що судом першої інстанції при винесені оскаржуваного рішення було порушено положенням ст.ст. 75, 80 Податкового кодексу України, ст. ст. 1, 3, 5 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та ст. ст. 78, 90, 242 Кодексу адміністративного судочинства України. Крім того, суд першої інстанції взагалі не надав оцінки посиланням Ніжинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області на порушення Позивачем строку звернення до суду, що на думку Відповідача є окремою підставою для відмови в задоволенні адміністративного позову.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, ФОП ОСОБА_2 є суб'єктом підприємницької діяльності, зареєстрований 05 червня 2012 року за № НОМЕР_2 (а.с.141), взятий на облік платником податків в Ніжинській ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області. Позивач має право на торгівлю алкогольними напоями у відповідності з ліцензією ГУ ДФС у Чернігівській області серії НОМЕР_1 (а.с.142). Ліцензія, за заявою ФОП ОСОБА_2, анульована розпорядженням ГУ ДФС у Чернігівській області від 09 червня 2017 року № 385-а (а.с.143).

На підставі наказу від 08 липня 2014 року № 300 (а.с.153) працівниками ГУ ДФС у Чернігівській області 11 липня 2014 року проведена фактична перевірка з питань додержання суб'єктом господарювання - ФОП ОСОБА_2 вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, про що складено акт № 0195/25/13/22/ (а.с.155-157).

В ході фактичної перевірки ФОП ОСОБА_2 податковим органом встановлено порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2008 року № 957 «Про встановлення розміру оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» (зі змінами та доповненнями); п. 9 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР (із змінами та доповненнями); п. 2.6 глави 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 № 637, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 року за № 40/103200, а саме:

- встановлено факт реалізації алкогольних напоїв за цінами нижчими, ніж встановлені мінімальні ціни на них;

- не забезпечено виконання щоденного друку фіскального звітного чека 22 березня 2014 року та 17 травня 2014 року.

На підставі висновків акта фактичної перевірки № 0195/25/13/22/ від 11 липня 2014 року, Ніжинською ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області прийняті податкові повідомлення-рішення від 22 липня 2014 року № 000142200, № та рішення про застосування фінансових санкцій № 000010/25-13-22/, якими до ФОП ОСОБА_2 за порушення положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2008 року № 957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв», п. 9 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР (із змінами та доповненнями) та п. 2.6 глави 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 року за № 40/103200 застосовані штрафні (фінансові) санкції на загальну суму 12143,50 грн. (а.с.187, 189, 191).

Позивач не погодився з вказаним податковими повідомленнями-рішеннями та рішенням про застосування фінансових санкцій і оскаржив їх в судовому порядку.

Задовольняючи адміністративного позову суд першої інстанції виходи в з того, що Відповідачем не дотримані вимоги Податкового кодексу України, оскільки відсутні докази отримання ним у встановленому законодавством порядку інформації про можливі або фактичні порушення ФОП ОСОБА_2, контроль за яким покладено на контролюючі органи. Крім того, в наказі на перевірку від 08.07.2014 № 300 господарська одиниця підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_2 в переліку суб'єктів господарювання, де повинні були б проведені фактичні перевірки, не зазначається. Додаток до цього наказу, який є невід'ємною його частиною, відсутній. За таких обставин, працівники ГУ ДФС у Чернігівській області невмотивовано провели фактичну перевірку, з порушенням вимог, передбачених ст. 80 Податкового кодексу України по її проведенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначено Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 року № 481/95-ВР (далі - Закон № 481/95-ВР).

За приписами пункту 1 статті 16 Закону № 481/95-ВР контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Частиною 10 статті 18 Закону № 481/95-ВР передбачено, що право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої надане Кабінету Міністрів України.

На виконання положень частини 10 статті 18 Закону № 481/95-ВР Кабінетом Міністрів України прийнята постанова від 30.10.2008 року № 957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» (далі - постанова КМУ № 957).

Постановою Кабінету Міністрів України № 957 визначено мінімальну роздрібну ціну за 1 літр 100-відсоткового спирту, що застосовується до 31.07.2014 року, в розмірі 758,30 грн за товар «коньяк (бренді) п'ять зірочок».

Відповідно до абзацу 13 частини 2 статті 17 Закону № 481/95-ВР до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 5000 гривень.

З аналізу вищенаведених правових норм слідує, що визначальним питанням для підтвердження чи спростування порушення є встановлення факту продажу горілки та інших лікеро-горілчаних виробів за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої.

За приписами статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані: 1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; 2) видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов'язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції; 3) застосовувати реєстратори розрахункових операцій, що включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, з додержанням встановленого порядку їх застосування; 4) забезпечувати цілісність пломб реєстратора розрахункових операцій та незмінність його конструкції та програмного забезпечення; 5) у разі незастосування реєстраторів розрахункових операцій у випадках, визначених цим Законом, проводити розрахунки з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки з додержанням встановленого порядку їх ведення, крім випадків, коли ведеться облік через електронні системи прийняття ставок, що контролюються у режимі реального часу центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів; 6) забезпечувати зберігання використаних книг обліку розрахункових операцій та розрахункових книжок протягом трьох років після їх закінчення; 7) подавати до органів доходів і зборів звітність, пов'язану із застосуванням реєстратора розрахункових операцій та розрахункових книжок, не пізніше 15 числа наступного за звітним місяця у разі, якщо цим пунктом не передбачено подання інформації по дротових або бездротових каналах зв'язку.

Згідно зі статтею 2 вказаного Закону фіскальні функції - здатність реєстраторів розрахункових операцій забезпечувати одноразове занесення, довготермінове зберігання у фіскальній пам'яті, багаторазове зчитування і неможливість зміни підсумкової інформації про обсяг розрахункових операцій, виконаних в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо), або про обсяг операцій з купівлі-продажу іноземної валюти; розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

Таким чином, будь-яка розрахункова операція має бути зафіксована фіскальною пам'яттю реєстратора розрахункових операцій, яку не можливо змінити чи знищити без пошкодження самого пристрою, а також за фактом здійснення розрахункової операції має бути роздрукований розрахунковий документ.

За порушення вимог цього Закону до суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції (стаття 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»).

Судом першої інстанції встановлено, що Відповідачем в акті перевірки № 0195/25/13/22/ від 11.07.2014 року зазначено, що 11.07.2014 року посадовими особами контролюючого органу здійснено у належному ФОП ОСОБА_2 магазині «Ренесанс» перевірку, якою встановлено, що пляшки коньяку «Жан-Жак» резерв п'ять зірок, алкоголь 42% об. 0.5 літрів, ординарний, дата розливу 13.12.2013 року, виробник «ТОВ Алеф-Винналь-Крим» по ціні 71 грн. 50 коп. (сімдесят одна грн., 50коп.) (акцизна марка 01 АААІ 000838 09/13(6.90грн); дана реалізація здійснена о 13:12 год. 11.07.2014 року, а проведення перевірки розпочалось о 13:30 год. Тобто, контролюючим органом встановлено факт реалізації алкогольних напоїв за цінами нижчими ніж встановлені мінімальні ціни на них та не забезпечено виконання щоденного друку фіскального звітного чека 22.03.2014 року та 17.05.2014 року.

При цьому, суд першої інстанції правомірно не погоджується з таким висновком Ніжинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області, оскільки Відповідачем порушені наступні норми чинного законодавства:

- підпунктом 19-1.1.16 пункту 19-1 статті 19-1 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів;

- пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки;

- відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом, щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Так, пунктом 80.2 статті 80 Податкового кодексу України передбачено вичерпний перелік обставин, за наявності хоча б однієї з яких, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку, до початку проведення такої перевірки та за наявності хоча б однієї з таких обставин.

- у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи та виникає необхідність перевірки таких фактів (пп.80.21 п. 80.2 ст.80 Податкового кодексу України);

- у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (пп.80.2.2 п 80.2 ст.80 Податкового кодексу України);

- у разі письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до Закону про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування (п.80.2.3 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України);

- у разі неподання суб'єктом господарювання в установлений законом строк обов'язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх за нульовими показниками (пп.80.2.4 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України);

- у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку уберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України)

- у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушень законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3 (пп.80.2.6 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України);

- у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації (пп.80.2.7 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України).

Проте, податковим органом не дотримані вищезазначені вимоги Податкового кодексу України, оскільки відсутні докази отримання ним у встановленому законодавством порядку інформації про можливі або фактичні порушення ФОП ОСОБА_2 зазначеного вище законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

В наказі на перевірку від 08.07.2014 року № 300 господарська одиниця підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_2 в переліку суб'єктів господарювання, де повинні були б проведені фактичні перевірки, не зазначається; додаток до цього наказу, який є невід'ємною його частиною, відсутній.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку, що контролюючим органом її проведено фактичну перевірку з порушенням вимог, передбачених ст. 80 Податкового кодексу України, з чим погоджується колегія суддів.

Також, в акті перевірки від 11.07.2014 року № 0195/25/13/22/ особа продавця ОСОБА_3, встановлена не за документом, який засвідчує особу, а «зі слів»; перед початком проведення перевірки, наказ на перевірку продавцю не вручався, направлення на перевірку не пред'являлися, про її права при перевірці ревізори їй не роз'яснювали, мотиви перевірки не повідомляли про що вона свідчить у своїх поясненнях.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що акт перевірки складений посадовими особами контролюючого органу односторонньо, його екземпляр продавцю ОСОБА_3 не вручався, вона з ним не ознайомлювалася, про що вказує факт відсутності її підпису в п. 4.5 акта перевірки; акт про відмову продавця ОСОБА_3 підписувати акт перевірки відсутній, свідки не залучалися.

Також, податковим органом не надано достатніх доказів порушення ФОП ОСОБА_2 п. 9 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Так, в акті фактичної перевірки вказується, що у відділі магазину «Ренесанс», що належить ФОП ОСОБА_2, не було забезпечено щоденного друку фіскального звітного чеку 22.03.2014 року та 17.05.2014 року.

Відображені в акті перевірки порушення в зазначені дні, відбулися через технічний збій в роботі касового апарата, тому, як і передбачено в таких випадках, виручка згідно рахунків № 0456, № 0512, була занесена продавцем в книгу ОРО після їх роздрукування.

Адміністративна відповідальність наступає, за скоєне порушення законодавства, а не за випадковий збій в роботі техніки, що не залежить від користувача.

За таких обставин, збій касового апарата відбувся, за декілька місяців до проведення зазначеної перевірки.

При цьому, своєчасно були вжиті відповідні заходи по дотриманню вимог законодавства з цього приводу.

В акті перевірки (п.2.2.14) також зазначається, що готівка за вказані дні була облікована в повній сумі, що виключає вказане правопорушення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Оцінюючи наявні докази, суд першої інстанції обґрунтовано дотримався позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини.

Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення адміністративного позову та скасування податкових повідомлень-рішень від 22 липня 2014 року № 000142200, № та рішення про застосування фінансових санкцій № 000010/25-13-22/.

Посилання Відповідача в апеляційній скарзі на те, що Чернігівським окружним адміністративним судом взагалі не надана оцінка посилання Ніжинської ОДПІ на порушення Позивачем строку звернення до суду, що є окремою підставою для відмови в задоволенні позову, колегія суддів вважає необґрунтованим з огляду на таке.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2018 року позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишено без руху з наданням Позивачу строку для усунення вказаних недоліків шляхом подання власного письмового підтвердження, заяви про поновлення строку на звернення з позовом до суду та доказів поважності причин його пропуску.

16 квітня 2018 року Позивач надіслав до суду заяву, в якій просив задовольнити заяву про поновлення строку звернення до суду та визнати протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 22.07.2014 року № 000142200, № та № 000010/25-13-22/. Вказана заява була обґрунтована тим, що про оскаржувані податкові повідомлення - рішення та рішення про застосування фінансових санкцій Позивач не знав, такі обставини не дали йому можливості своїчасно та адекватно на них реагувати, а тому він звернувся до суду з клопотанням про поновлення строку на звернення з позовом до суду з огляду на зазначені повнажні причини його пропуску.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2018 року позовну заяву повернуто Позивачу, у зв'язку з тим, що вказані обставини неможливості звернення до суду в строк встановлений законом є неповажними, оскільки відповідно до змісту позовної заяви Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 знав про стягнення з нього боргу за постановою Чернігівського окружного адміністративного суду, який вираховувався частинами з його пенсії відділом державної виконавчої служби.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2018 року апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задоволено. Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2018 року скасовано.

Справу за вказаним адміністративним позовом направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Суд апеляційної інстанції у вказаній постанові зазначив, що ФОП ОСОБА_2 з оспорюваними податковими повідомленнями-рішеннями ознайомився за своєю ініціативою в суді під час ознайомлення зі справою №825/1629/15-а лише 20.12.2017 року. Раніше йому не було відомо про наявність таких податкових повідомлень-рішень, що унеможливило своєчасно звернутись до суду, а тому Позивач просив поновити строк звернення до суду.

Також, Позивачем було надано документи, які є підтвердженням того, що йому не було відомо про прийняття податковим органом податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Стаття 102 Податкового кодексу України визначає, що платник податку може звернутись до суду з вимогою щодо протиправності податкового повідомлення-рішення протягом 1095 днів з моменту його отримання.

Таким чином, на час постановлення постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2018 року в матеріалах даної справи доказів, які б свідчили, що Позивач отримав податкові повідомлення-рішення від 22.07.2014 року № 000142200, № та рішення про застосування штрафних санкцій № 000010/25-13-22/, а також доказів, що податковий орган направляв такі ППР Позивачу і що останні повернулись без вручення або ж були вручені, не було.

Зазначені докази були подані Відповідачем до суду після судового рішення Київського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2018 року та ухвали судді суду першої інстанції від 23 червня 2018 року про прийняття адміністративного позову до розгляду, та відкритті провадження у зазначеній справі.

Надані докази, свідчать, що Позивач не знав про прийняті податковим органом податкові повідомлення-рішення, отже строк звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом, не пропущено.

Таким чином, вищенаведене спростовує доводи Відповідача про порушення Позивачем пропуску строку звернення до суду, а тому на думку колегії суддів вони є безпідставними та необґрунтованими.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи Ніжинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Ніжинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Ю.А. Ісаєнко

І.О. Лічевецький

Повний текст складено 29.01.2019 року.