Справа № 818/2325/18
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2019-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 р.Справа № 818/2325/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Яковенка М.М. , Тацій Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,

позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: Боброва В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.10.2018 року, суддя С.В. Воловик, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 29.10.18 року по справі № 818/2325/18

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Управління Держпраці у Сумській області

про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_1, звернулась до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Держпраці у Сумській області (далі - відповідач, Управління Держпраці), в якому просила суд: визнати протиправною та скасувати постанову № СМ362/49/АВ/П/ТД-ФС від 21.05.2018 про накладення штрафу в розмірі 223380,00 грн.; визнати протиправною та скасувати постанову № СМ362/49/АВ/П/ІП-ФС від 21.05.2018 про накладення штрафу в розмірі 3723,00 грн.

В обґрунтування позову зазначила, оскаржувані постанови відповідача є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки працівники до виконання робіт без укладання трудового договору не допускались, а ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ніколи не працювали у ФОП ОСОБА_1, є її знайомими, які періодично допомагали здійснювати підприємницьку діяльність на приятельських відносинах. Крім того, позивач зазначила, що після проведення інспекційного відвідування та отримання припису про усунення порушень, нею були внесені записи до трудової книжки ОСОБА_6, про що повідомлено Управління Держпраці листом від 04.06.2018.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 19.10.2018 в задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначила, що висновки, викладені в рішенні суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, не правильно застосовані норми матеріального права. Позивач зазначила, що у трудових відносинах з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не перебувала, останні допомагали їй в роботі магазину на товариських засадах без виплати заробітної плати та ведення трудової книжки.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції 29.01.2018 позивач, представник позивача та представник відповідача підтримали свої правові позиції по справі.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що на підставі звернення ОСОБА_4 від 16.04.2018 про порушення законодавства про працю в частині належного оформлення трудових відносин з найманими працівниками, начальником Управління Держпраці у Сумській області 20.04.2018 прийнято Наказ № 515 про проведення інспекційного відвідування Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з 24.04.2018 по 25.04.2018 (а.с. 42). Для здійснення вказаного заходу головному державному інспектору Романчук О.С. видано направлення № 206/СМ362 від 20.04.2018 (а.с. 43).

За результатами проведеного інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання трудового законодавства в частині належного оформлення трудових відносин 25.04.2018 складено акт № СМ362/49/АВ у висновках якого відповідач дійшов вказано про порушення позивачем ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України внаслідок використання праці ОСОБА_4 та ОСОБА_5 без укладення трудового договору; порушення ч. 2 ст. 48 Кодексу законів про працю України та п. 1.1 глави 1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, внаслідок не здійснення запису про прийняття на роботу у трудовій книжці працівника ОСОБА_6 (а.с. 46-49).

На підставі висновків викладених в акті перевірки 25.04.2018 позивачу направлений Припис № СМ362/49/АВ/П про усунення виявлених порушень шляхом укладання трудових договорів з найманими працівниками та внесення належних записів до трудових книжок усіх найманих працівників в строк до 02.05.2018 (а.с. 50).

05.05.2018 прийняті Рішення № СМ362/49/АВ/П/ТД та № СМ362/49/АВ/П/ІП щодо розгляду справи про накладення штрафу (а.с. 64-65), про що повідомлено ФОП ОСОБА_1 (а.с. 66).

За результатами розгляду вказаної справи 21.05.2018 відповідачем прийнято Постанову № СМ362/49/АВ/П/ТД-ФС про накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу в розмірі 223380,00 грн. за використання праці осіб без укладання трудового договору (а.с. 14) та Постанову № СМ/362/49/АВ/П/ІП-ФС про накладення штрафу в розмірі 3723,00 грн. за порушення порядку ведення трудових книжок, які 24.05.2018 направлені позивачу (а.с. 67).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суду першої інстанції виходив з того, що оскаржувані постанови про накладення штрафу відповідають критеріям, встановленим ч. 2 ст. 2 КАС України, у зв'язку з чим, позовні вимоги про визнання їх протиправними є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Спірні правовідносини, які відбуваються при процедурі здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об'єкт відвідування), врегульовані Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 26.04.2017.

Відповідно до п. 2 вказаного Порядку, державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань, зокрема, інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Згідно з п. 5, 8 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, інспекційні відвідування проводяться, окрім іншого, за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин.

Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Відповідно до п. 11 зазначеного Порядку, інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право: 1) під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об'єкта відвідування, в яких використовується наймана праця; 2) ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об'єктом відвідування їх копії або витяги; 3) наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об'єкта відвідування запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення; 4) за наявності ознак кримінального правопорушення та/або створення загрози безпеці інспектора праці залучати працівників правоохоронних органів; 5) на надання робочого місця з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками щодо предмета інспекційного відвідування; 6) фіксувати проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин засобами аудіо-, фото- та відеотехніки; 7) отримувати від державних органів інформацію, необхідну для проведення інспекційного відвідування, невиїзного інспектування.

Згідно з п. 14 зазначеного Порядку, об'єкт відвідування під час проведення інспекційного відвідування має право: 1) перевіряти в інспектора праці наявність службового посвідчення; 2) не допускати до проведення інспекційного відвідування у разі: відсутності службового посвідчення; якщо на офіційному веб-сайті Держпраці відсутні рішення Мінсоцполітики про форми службового посвідчення інспектора праці, акта, довідки, припису, вимоги, перелік питань, що підлягають інспектуванню; якщо строк проведення інспекційного відвідування перевищує строки, визначені пунктом 10 цього Порядку; 3) подавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження про усунення порушень до акта або припису; 4) вимагати від інспектора праці внесення запису про проведення інспекційного відвідування до відповідного журналу перевірок об'єкта відвідування (за його наявності) перед наданням акта для підпису керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником; 5) перед підписанням акта бути поінформованим про свої права та обов'язки; 6) вимагати від інспектора праці додержання вимог законодавства; 7) вимагати нерозголошення інформації, що становить комерційну таємницю або є конфіденційною інформацією об'єкта відвідування; 8) оскаржувати в установленому законом порядку неправомірні дії інспектора праці; 9) отримувати консультативну допомогу від інспектора праці з метою запобігання порушенням під час проведення інспекційних відвідувань, невиїзних інспектувань.

Відповідно до п. 19, 20 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і, у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення. Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акта залишається в об'єкта відвідування.

Згідно з п. 21 вказаного Порядку, якщо об'єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід'ємною частиною. Зауваження можуть бути подані об'єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів з дати підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

На виконання п. 22 згаданого Порядку, матеріали, зафіксовані засобами аудіо-, фото- та відеотехніки в ході інспекційних відвідувань, долучаються до акта у паперовому або електронному вигляді на дисках для лазерних систем зчитування, на яких проставляється номер акта. Про долучення таких матеріалів робиться відмітка в акті.

У разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об'єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності (пункт 27 Порядку).

Відповідно до п. 28, 29 вказаного Порядку, здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю встановлено, що у разі виконання припису в установлений у ньому строк заходи до притягнення об'єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності не вживаються. Втім, за використання праці неоформлених працівників, заходи до притягнення об'єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Матеріалами справи підтверджено, що інспекційне відвідування позивача проведено Управлінням Держпраці 24-25 квітня 2018, на підставі звернення ОСОБА_4, яка повідомила про виконання обов'язків продавця у період з 26.06.2017 по 14.12.2017 без укладання трудового договору, а також вказала про наявність заборгованості по заробітній платі в сумі 1740,00 грн. (а.с. 45).

Під час інспекційного відвідування позивача 24.04.2018 о 10 год. 20 хв. за адресою: АДРЕСА_1, здійснено відеофіксацію й фотозйомку обслуговування покупців особою, яка представилась працівником позивача ОСОБА_6, але, надати документи, які посвідчують особу та надати пояснення з приводу роботи у ФОП ОСОБА_1 вказана особа відмовилась.

Також, при повторному інспекційному відвідуванні о 15 год. 20 хв. здійснено відеофіксацію й фотозйомку обслуговування покупців особою, яка представлялась ОСОБА_6, однак остання зізналась, що насправді є ОСОБА_5 та періодично допомагає ОСОБА_1 здійснювати діяльність. Позивач також підтвердила вказану обставину, що підтверджується відеозаписом та фотографіями на диску долученими відповідачем до матеріалів справи (а.с. 68).

25.04.2018 близько 17 год. 00 хв. під час інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 за участю оперуповноваженого Департаменту захисту економіки Національної поліції України Дяченка В.В., встановлено, що ОСОБА_5 обслуговує покупців за місцем здійснення господарської діяльності позивача за адресою АДРЕСА_1, проте надати письмові пояснення з цього приводу вона знову відмовилась.

25.04.2018 головним державним інспектором праці отримані пояснення від ОСОБА_4 (а.с. 57), яка повідомила, що працювала продавцем у ФОП ОСОБА_1 з 25.06.2017 по 12.12.2017 без укладання трудового договору в письмовій формі та внесення відповідного запису до трудової книжки. Пояснила, що обслуговувала покупців та здійснювала прийом товарів за адресою: АДРЕСА_1 згідно встановленого графіку роботи. За виконану роботу, один раз на місяць отримувала заробітну плату в розмірі 110,00 грн. за один день, про що розписувалась в окремому зошиті. Крім того, ОСОБА_4 зазначила, що станом на день надання пояснень ФОП ОСОБА_1 має перед нею заборгованість по заробітній платі в сумі 1740, 00 грн. що підтверджується відповідною розпискою (а.с. 59).

Факт обслуговування покупців та прийняття товару за адресою здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1, а саме: АДРЕСА_1, жінкою на ім'я ОСОБА_4 був підтверджений і показами допитаних у судовому засіданні в суді першої інстанції свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_9

Так, відповідно до ч. 1, 3, 4 статті 128 Господарського кодексу України, громадянин визнається суб'єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Громадянин може здійснювати підприємницьку діяльність: безпосередньо як підприємець або через приватне підприємство, що ним створюється; із залученням або без залучення найманої праці; самостійно або спільно з іншими особами.

У разі здійснення підприємницької діяльності спільно з іншими громадянами або юридичними особами громадянин має права та обов'язки відповідно засновника та/або учасника господарського товариства, члена кооперативу тощо, або права і обов'язки, визначені укладеним за його участі договором про спільну діяльність без створення юридичної особи.

На виконання частини 7 вказаної статті, громадянин-підприємець зобов'язаний додержуватися вимог, передбачених статтею 46 Господарського кодексу України, згідно якої, підприємці мають право укладати з громадянами договори щодо використання їх праці, забезпечуючи при цьому належні і безпечні умови праці, оплату праці не нижчу від визначеної законом та її своєчасне одержання працівниками, а також інші соціальні гарантії, включаючи соціальне й медичне страхування та соціальне забезпечення відповідно до законодавства України.

Статтею 21 Кодексу законів про працю України встановлено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Відповідно до 24 Кодексу законів про працю України, строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Отже, фізична особа-підприємець має право здійснювати підприємницьку діяльність самостійно, шляхом створення юридичних осіб, із залученням найманої праці та спільно з іншими особами на підставі відповідних угод. При цьому, наймана праця може залучатись як на постійній основі шляхом укладання безстрокового трудового договору, так і на визначений строк або для виконання певної роботи.

Згідно з Довідником кваліфікаційних характеристик професій працівників, затвердженим Наказом Міністерства зовнішніх економічних зв'язків і торгівлі України № 918 від 30.11.1999, до загальних завдань та обов'язків продавця продовольчих товарів належать: участь у прийманні товарів, забезпечення зберігання товарів за кількістю та якістю, підготовка товарів до продажу, встановлення і перевірка справності ваговимірювальних приладів, електронного контрольно-касового апарату, виробничого інвентарю, інструментів, пропонування товарів, нарізка, зважування і упаковка товарів, підрахунок вартості покупки, перевірка реквізитів чека, видання покупки, підрахунок грошей та ін.

Враховуючи вказані вище обставини та наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 виконували обов'язки продавців з продажу продовольчих товарів за місцем здійснення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1, без укладання трудового договору безстроково, на визначений строк або на виконання певної роботи з останньою.

Доводи позивача викладені в апеляційній скарзі стосовно періодичного надання вказаними особами допомоги на товариських стосунках колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки такий спосіб здійснення підприємницької діяльності чинним законодавством не передбачений. Доказів того, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 залучались до виконання обов'язків продавців у визначений законодавством спосіб (на умовах трудового, цивільно-правового договору та ін.), позивач, а ні до суду першої, а ні до суду апеляційної інстанції не надала.

Крім того, представником позивача в судовому засіданні 29.01.2019 з метою обґрунтування доводів викладених в апеляційній скарзі надано копію постанови Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 19.09.2018, якою закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 41 ч. 1 КУпАП у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Проте, зі змісту вказаної постанови вбачається, що в порушення вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП України ОСОБА_5 та ОСОБА_4 були допущені до роботи та розпочали виконання своїх трудових зобов'язань без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженим ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вказані вище обставини, що встановлені постановою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 19.09.2018 підтверджують факт використання позивачем праці осіб без укладення трудового договору.

Стосовно доводів апеляційної скарги про відсутність підстав для накладення штрафу в сумі 3723,00 грн., враховуючи, що виявлені під час інспекційного відвідування порушення порядку ведення трудових книжок, на виконання припису від 25.04.2018 (а.с. 50), були усунуті, відповідні записи у трудовій книжці ОСОБА_6 зроблені, трудова книжка була передана на зберігання останній, про що повідомлено інспектора Романчук О.С., колегія суддів зазначає наступне.

На момент прийняття 21.05.2018 оскаржуваної постанови, інформацію про усунення порушень та відповідні докази на її підтвердження позивач відповідачу не надавала, про внесення записів до трудової книжки ОСОБА_6 позивач повідомила лише 06.06.2018 (а.с. 63), проте не надала жодного доказу на підтвердження цієї обставини.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв'язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.10.2018 без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.10.2018 року по справі № 818/2325/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) М.М. Яковенко Л.В. Тацій
Повний текст постанови складено 01.02.2019 року