Справа № 191/4100/18
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року Справа № 191/4100/18
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Неклеса О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" про визнання неправомірними дії та зобов'язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач), в якому просив:
- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відносно відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років;
- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплатити позивачу пенсію за вислугу років на підставі ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 08 жовтня 2018 року.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 08 жовтня 2018 року він звернувся до відповідача із завою про призначення пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення». В призначенні пенсії йому було відмовлено, посилаючись на те, що посада старшого оглядача ремонтника не передбачена списком професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою КМУ від 12.10.1992 року №583, тому періоди роботи старшим оглядачем ремонтником не зараховано до пільгового стажу, а стаж роботи позивача на посадах, які дають право на пенсію за вислугу років становить 12 років 4 місяці 17 днів, що недостатньо для призначення пенсії. Позивач вважає, що такі висновки не відповідають дійсності, оскільки обовязки, які він виконував на посаді старший оглядач ремонтник, вказують на те, що він безпосередньо здійснював організацію перевезень і забезпечував безпеку руху на залізничному транспорті. Також позивач посилається на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2018 року у справі №191/1390/17 по аналогічній справі, де суд прийшов до висновку, що професія старший оглядач-ремонтник вагонів є професією працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечував безпеку руху на залізничному транспорті та ця професія за показниками вважається зі шкідливими та важкими умовами праці. Окремо зазначив про розяснення Міністерства соціального забезпечення України від 18.11.1992 року, в яких зазначено якщо в переліки та Списки включені професії та посади під загальною назвою, то правом на пенсію за вислугу років користуються працівники всіх найменувань по цих процесіях та посадах, тобто старші, головні, а також помічники. За наведених обставин вважає, що працював на роботах, які відносяться до Списків професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і дають право на призначення пенсії за вислугу років.
Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 передано за підсудністю до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.11.2018 року відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
21.12.2018 року на адресу суду від Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому було заявлено клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін.
У відзиві на позов відповідач не визнає адміністративний позов та просить відмовити в його задоволенні в повному обсязі. В обґрунтування відзиву на позов відповідач зазначив, що згідно наданої позивачем трудової книжки він з 24.03.2004 року по 05.09.2005 року, з 01.03.2006 року по 04.03.2010 року та з 15.03.2017 року по 01.10.2018 року працював на посаді старшого оглядача-ремонтника вагонів на пункті технічного обслуговування вагонів станції Нижньодніпровськ, яка не входить до Списку професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку на залізничному транспорті та метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, застережених постановою КМУ від 12.10.1992 року №583. З урахуванням викладеного загальний трудовий стаж позивача становить 36 років 01 місяць 11 днів, з них стаж роботи на посадах, які дають право на пенсію за вислугу років становить 12 років 4 місяці 17 днів. Оскільки стаж роботи позивача на посадах, які дають право на призначення пенсії за вислугу років менше ніж встановлений законодавством, йому було відмовлено у призначенні пенсії та рекомендовано допрацювати на посадах, які дають право на призначення пенсії за вислугу років та звернутись за призначенням пенсії після набуття необхідного стажу (12 років 6 місяців).
26.12.2018 року позивач надав до суду заперечення на відзив, в яких просив задовольнити адміністративний позов в повному обсязі, з огляду на те, що рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії є протиправним. Зауважив, що разом з завою про призначення пенсії він разом з трудовою книжкою також надавав довідки з підприємств де працював, в яких зазначено, що професію старший оглядач-ремонтник вагонів відносить до професій, що дають право на призначення пенсії на підставі п.«а» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Також позивач викладає доводи аналогічні тим, що були викладені в позові та вважає, що працював на роботах, які відносяться до Списків професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і дають право на призначення пенсії за вислугу років.
28.12.2018 року третя особа Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" надано до суду письмові пояснення, в яких зазначило, що на підставі поданих до адміністративного позову документів підтверджується загальний стаж роботи позивача ОСОБА_1В, - 36 років 1 місяць 11 днів та пільгового стажу 19 років 4 місяці 17 днів. Також вказаними документами та характеристикою умов праці робочого місця позивача підтверджується той факт, що при займанні посади старшого оглядача-ремонтника вагонів робота ОСОБА_1 була безпосередньо повязана із забезпеченням безпеки руху та обслуговування залізничного транспорту.
З звязку з перебуванням судді у відпустці та на лікарняному клопотання відповідача щодо розгляд справи в порядку загального судочинства з викликом сторін розглянуто 14.01.2019 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.01.2019 року у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи в порядку загального судочинства з викликом сторін було відмовлено.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, зясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі, з огляду на наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, 15.06.1999 року був прийнятий на роботу в вагонне депо Нижньодніпровськ-Вузол ДП «Придніпровська залізниця» слюсарем по ремонту рухомого складу на пункті технічного обслуговування ст. Нижньодніпровськ і працював на посаді до 11.09.2000 року, з 12.09.2000 року по 23.03.2004 року працював оглядачем-ремонтником вагонів на пункті технічного обслуговування ст. Нижньодніпровськ, з 24.03.2004 року переведений старшим оглядачем-ремонтником вагонів цього ж пункту де працював по 05.09.2005 року, з 06.09.2005 року по 28.02.2005 року працював оглядачем-ремонтником вагонів четвертого розряду, з 01.03.2006 року по 04.03.2010 року працював старшим оглядачем-ремонтником вагонів четвертого розряду, з 05.03.2010 року переведений оглядачем-ремонтником вагонів четвертого розряду по 01.08.2016 року, 02.08.2016 року переведений оглядачем-ремонтником вагонів пятого розряду на пункті технічного обслуговування ст. Нижньодніпровськ по 14.03.2017 року, з 15.03.2017 року по 01.10.2018 року працював старшим оглядачем ремонтником вагонів на пункті технічного обслуговування ст.Нижньодніпровськ, з 01.10.2018 року був звільнений за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію.
08.10.2018 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за вислугу років.
Листом від 09.10.2018 року №140/03.27-15 Відділ з питань призначення та перерахунків пенсій «23 Управління застосування пенсійного законодавства Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомив позивача про відмову в призначенні пенсії за вислугу років. Підставою для відмови стало те, що згідно наданої ОСОБА_1 трудової книжки він з 24.03.2004 року по 05.09.2005 року, з 01.03.2006 року по 0.03.2010 року та з 15.03.2017 року по 01.10.2018 року працював на посаді старшого оглядача-ремонтника вагонів на пункті технічного обслуговування вагонів станції Нижньодніпровськ, яка не входить до Списку професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку на залізничному транспорті та метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, застережених постановою КМУ від 12.10.1992 року №583. З урахуванням викладеного загальний трудовий стаж позивача становить 36 років 01 місяць 11 днів, з них стаж роботи на посадах, які дають право на пенсію за вислугу років становить 12 років 4 місяці 17 днів.
Не погоджуючись відмовою у призначенні пенсії позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Статтею 8 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Відповідно до ст.51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрат професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на призначення пенсії за віком.
Згідно з абз.2 ч. 1 ст. 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітені.
Відповідно до пункту «а» ч. 1 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України: - після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловік - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.
Згідно з п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особам, які працювали або працюють на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та за наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».
Як вбачається з матеріалів справи, підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії за вислугу років стало те, що посада старшого оглядача-ремонтника вагонів на якій він працював, не входить до Списку професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку на залізничному транспорті та метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, застережених постановою КМУ від 12.10.1992 року №583, а тому періоди роботи позивача з 24.03.2004 року по 05.09.2005 року, з 01.03.2006 року по 0.03.2010 року та з 15.03.2017 року по 01.10.2018 року не були зараховані до пільгового стажу.
Суд не погоджується з такими висновками відповідача, з огляду на наступне.
Роз'ясненням Міністерства соціального забезпечення України №25 від 18.11.1992 року «Про деякі питання призначення пенсій на пільгових умовах та пенсій за вислугу років» було визначено, що відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають зазначені в ній категорії працівників згідно з затвердженими Кабінетом Міністрів України переліками і списками. Якщо в ці переліки і списки включені професії та посади під загальною назвою, то правом на пенсію за вислугу років користуються працівники всіх найменувань по цих професіях та посадах, тобто старші, головні, провідні, а також помічники.
Професія «оглядача вагонів, оглядача-ремонтника на пунктах технічного та контрольно-технічного обслуговування вагонів» передбачена розділом 66 Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників (випуск 66 Залізничний транспорт і метрополітен), затвердженого наказом Міністерства транспорту України №601 від 17.12.1999 року та погодженого Міністерством праці та соціальної політики України (діяв до 20.05.2016 року), а також розділом 64 Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників (випуск 66 Залізничний транспорт і метрополітен), затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України №181 від 20.05.2016 року, в якому визначені завдання та обов'язки, необхідні знання та кваліфікаційні вимоги до професії 2-5 розрядів.
Картою умов праці робочого місця старшого оглядача-ремонтника вагонів визначено, що за показниками робоче місце вважається зі шкідливими та важкими умовами праці.
Окрім того, код професії старший оглядач-ремонтник та оглядач-ремонтник ідентичний 7233, що підтверджується випискою із штатного розпису.
Згідно характеристик робочого місця старшого оглядача-ремонтника вагонів ОСОБА_1, він виконував перелік наступних робіт:
- технічно обслуговував вагони з пролазкою для виявлення несправностей, які загрожують безпеці руху поїздів, або схоронності рухомого складу та вантажів, які перевозяться згідно вимог технологічного процесу та галузевих нормативних документів,
- визначав обсяги ремонтних робіт, дефекти у вузлах та деталях вагонів за допомогою вимірювальних інструментів і за зовнішнім виглядом,
- здійснював заходи з забезпечення технології технічного обслуговування автогальмівного обладнання, буксового вузла, колісних пар, автозчепних пристроїв, рам та кузовів вагонів,
- оформляв первинну технічну документацію на пошкоджений рухомий склад,
- розмічав вагони, які підлягають ремонту з відчепленням від поїздів і оформляє повідомлення про їх несправності,
- наносив крейдову розмітку про несправності, які підлягають усуненню без відчеплення вагонів від поїздів,
- визначав обсяги ремонтних робіт на вагонах,
- огороджував поїзди під час технічного обслуговування ручними щитами або ліхтарями з червоним світлом (у нічний час) у разі не функціонування системи централізованого огородження поїздів.
- контролював роботи з усунення несправностей у вагонах,
- виконував вимоги технологічного процесу при технічній передачі вагонів на під'їдні колії,
- виконував роботи з усунення несправностей при виявлені пошкоджень у вагонах,
- здійснював пропуск поїздів з метою виявлення несправностей вагонів в прослідуючих поїздах та інші.
Всі вище вказані обов'язки вказують на те, що позивач безпосередньо здійснював організацію перевезень і забезпечував безпеку руху на залізничному транспорті.
Також, згідно з «Класифікатором професій» ДК 003:2010 чинний від 01.11.2010 року професійна назва роботи «Оглядач ремонтник вагонів», а доповнення «Старший» - є похідним словом до професії, що може застосовуватися відповідно до додатку В «Класифікатора професій» довідника.
Оскільки професія «старший оглядач-ремонтник вагонів», за якою позивач працював з 24.03.2004 року по 05.09.2005 року, з 01.03.2006 року по 04.03.2010 року та з 15.03.2017 року по 01.10.2018 року є професією працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті, суд вважає, що ця професія дає право на пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Крім цього, суд зазначає, що ст.ст. 8, 19, 46, 55 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п. 53 рішення у справі «Ковач проти України» від 07.02.2008р., п. 59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19.10.2004р., п. 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13.01.2011 р., п. 54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014р. тощо).
Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом під час розгляду даної справи у їх сукупності, враховуючи вищенаведені норми законодавства, які регулюють спірні відносини, що виникли між сторонами у справі, суд прийшов до висновку щодо наявності у позивача достатнього стажу роботи на посаді, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п.«а» ч.1 ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а таму дії відповідача щодо відмови в призначенні йому такого виду пенсії та щодо відмови включити до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугою років, періоду роботи на посаді старшого оглядача-ремонтника вагонів, є протиправними.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно з ч.1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно з ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем по справі, як суб'єктом владних повноважень, не виконано покладеного на нього обов'язку щодо доказування правомірності своїх дій щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років.
За наведених обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Суд звертає увагу, що частиною 1 ст. 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:
1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;
2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;
3) визнання дій субєкта владних повноважень протиправними та зобовязання утриматися від вчинення певних дій;
4) визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії;
5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) субєкта владних повноважень;
6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - субєкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Позивач просить визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відносно відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років.
Суд зазначає, що належним способом захисту прав позивача в даному випадку є визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відносно відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи наявність підстав для задоволення позовної заяви ОСОБА_1, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь позивача суму сплаченого ним судового збору у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 9, 77, 78, 139, 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відносно відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років.
Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років на підставі ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 08 жовтня 2018 року.
Копію рішення суду направити сторонам.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 29 січня 2019 р.

Суддя О.М. Неклеса