Справа № 670/820/18
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 670/820/18

Головуючий у 1-й інстанції: Потапов О.О.

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

24 січня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Матохнюка Д.Б. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 26 грудня 2018 року (повний текст якої складено в смт. Віньківці) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до начальника сектору РПП ВП Ярмолинецького відділу Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області лейтенант поліції Воха Віктора Григоровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Віньковецького районного суду Хмельницької області з позовом до начальника сектору РПП ВП Ярмолинецького відділу Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області лейтенант поліції Воха Віктора Григоровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Рішенням Віньковецького районного суду Хмельницької області від 26 грудня 2018 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В судове засідання позивач не з'явився, однак на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно постанови серія ДП018 № 505029 від 07.10.2018 року складеної лейтенантом поліції Віньковецького відділення поліції Вох В.Г., притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП ОСОБА_2 за порушення п.2.1 (а) ПДРУ - керування транспортним засобом без посвідчення водія. Вказаною постановою накладено адміністративне стягнення на нього - штраф у розмірі 425 грн. за те, що ОСОБА_2 керував автомобілем, не маючи при собі посвідчення водія.

Не погоджуючись з вказаною постановою позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких, зокрема, віднесено до компетенції Національної поліції.

Як слідує з положень ч. ч. 3-6 ст. 258 КУпАП, протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених ч. 2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у т. ч. зафіксованих в автоматичному режимі. Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Позивач зазначає, що адміністративна справа розглядається за місцем вчинення адміністративного правопорушення, тобто це словосполучення не є тотожним зі словосполученням «на місці вчинення правопорушення», вони мають різні цільові спрямування.

Як слідує зі змісту ч. 1 ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Суд зауважує, що, дійсно, відповідно до рішення КС України від 26.05.15 р. за конституційним поданням Уповноваженого ВР України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 276 КУпАП, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

В мотивувальній частині вказаного рішення КС України зазначив, що у ч. ч. 1, 2 ст. 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Разом з тим, слід приймати до уваги, що зміни до ст. 258 КУпАП, якими надано можливість працівникам Національної поліції не складати протоколи про адміністративні правопорушення, та положення Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07.11.15 р. N 1395 (далі Інструкція), що зареєстровано в МЮ України 10.11.15 р. за N 1 408/27 853, якою урегульовано порядок оформлення адміністративних правопорушень саме у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, набрали чинності пізніше, ніж було прийняте вищевказане рішення КС України і цим нормативним актам не надавалось тлумачення Конституційним Судом України.

Отже, приписи рішення КС України від 26.05.15 р. повинні застосовуватись з урахуванням законодавчих змін, що відбулися у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, внесених після 26.05.15 р., та вищевказаною Інструкцією.

На час винесення оскаржуваної постанови ст. 276 КУпАП вже була доповнена частиною 6 у наведеній вище редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.15 р. N 596 VIII.

КУпАП визначено правопорушення, що не потребують довготривалої процедури, їх перелік є вичерпний, коли особу можна притягти до адміністративної відповідальності безпосередньо на місці вчинення правопорушення. В усіх інших випадках розгляд справи провадиться за, серед іншого, місцем вчинення, коли складається протокол, збираються інші докази та протокол надсилається на розгляд уповноваженому органу. Таким чином, підстав для складання протоколу про адмінправопорушення перед винесенням оскаржуваної постанови, надіслання його на розгляд за адресою місцязнаходження керівництва відповідача, у відповідача не було.

Відповідно до положень розд. III Інструкції, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідач правомірно виніс оскаржувану постанову у місці, що визначене ним як місце вчинення правопорушення.

У відповідності до ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд приходить до висновку, що при розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та прийнятті оскаржуваної постанови відповідачем не було допущено порушення вимог закону, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Доводи позивача про те, що він правил дорожнього руху не порушував спростовуються відеозаписом з місця розгляду справи. При відтворенні відеозапису вбачається, що позивач визнає порушення, погоджується і продуває повітря в прилад «Драгер», а потім заперечує, що вчинив правопорушення пояснюючи, що не керував автомобілем, що спростовується показаннями свідків.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, що з відео яке міститься в матеріалах справи слідує, що ОСОБА_2 на вимогу поліцейського Воха В.Г. пред'явити посвідчення водія повідомляє, що не знайде посвідчення водія. Він не пред'явив це посвідчення поліцейському, про що повідомляє у позовній заяві, зазначаючи, що не було підстав для його пред'явлення, оскільки він не керував транспортним засобом.

В пункті 2.1(а) ПДР України говориться, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а пункт 2.4 цих же Правил зобов'язує водія зупинитись і пред'явити посвідчення на вимогу поліцейського для перевірки.

Із смислового значення відеофіксації слідує, що поліція переслідує авто і працівник поліції підходить до ОСОБА_2 із запитанням чому той не зупинив авто на першу вимогу поліцейського і просить пред'явити посвідчення водія. ОСОБА_2 не пред'являє посвідчення, посилаючись на те, що він не керував транспортним засобом.

Допитаний в судовому засіданні в суді першої інстанції свідок ОСОБА_4 показав, що переслідував поліцейським автомобілем автомобіль ДЕО-НЕКСІЯ з смт. Віньківці до с. Осламів і тримав його в полі свого зору, водій не реагував на вимогу зупинитись, розвив швидкість до 130 км/год. В с. Осламів він зупинився, із-за керма цього авто вийшов ОСОБА_2, відносно якого складено протокол за керування автомобілем у стані сп'яніння.

Свідок ОСОБА_5 зазначила, що з ОСОБА_2 перебуває в неприязних стосунках, але 07.10.2018 року в період з 01 до 02 години бачила цей автомобіль, в якому пошкоджено крило, в с. Осламів, коли їхала на своєму авто. Вона бачила як з нього виходив ОСОБА_2, якого вона знає як односельця. Вона особисто з'явилась в поліцію і про це повідомила, оскільки ОСОБА_2 порушує не тільки її права, але робить і людей в селі, і поліцейських винними.

Свідок ОСОБА_6, повідомив суду, що їхав своїм автомобілем в с. Осламів. Повз нього на великій швидкості промчався автомобіль за яким слідувала поліцейська машина. Він розвернувся і поїхав за ними і побачив біля ставка, як поліцейські розмовляли з водієм. Пізніше він взнав, що це ОСОБА_2 Йому пропонували пройти тест на стан алкогольного сп'яніння, але він відмовився і відмовився надавати посвідчення водія поліцейським.

Свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 дали пояснення поліцейському, аналогічні показанням свідка ОСОБА_6

Із аналізу показань свідків, які допитувались в суді першої інстанції та відео фіксації події, який досліджений сдом першої інстанції встановлено, що автомобілем «ДЕО - НЕКСІЯ» 07.10.2018 року в період з 01 до 02 години керував ОСОБА_2, не маючи при собі посвідчення водія.

Письмові показання сестри позивача про те, що автомобіль стояв спростовуються показаннями допитаних в судовому засіданні свідків, зокрема свідка ОСОБА_4, який повідомив, що на вимогу ОСОБА_2 він доторкався до двигуна автомобіля, який був теплим. Саме цей свідок згідно відеозапису переслідує автомобіль порушника та наздоганяє його в с. Осламів.

Більше того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що ОСОБА_2 не заперечує сам факт непред'явлення посвідчення водія поліцейському і вказана обставина також зафіксована на відео. Фактично не зупиняючись на вимогу поліцейського і не представляючи посвідчення водія, він діє протиправно. Про роз'яснення його особистих прав і відмову від підпису повідомляють поліцейські, посилаючись на відеозапис. Тобто позивача правомірно визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч1.126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Суд вважає, що доводи представника позивача про те, що відповідач не дав можливості скористатись послугами адвоката є надуманими і судом відхиляються, оскільки про це не просить під час зупинки свого авто позивач.

Суд вважає, що Правила дорожнього руху встановлюють чіткі правила, які мають дотримуватись учасниками дорожнього руху.

Кожний має розуміти, якщо встановлені ПДР, то вони встановлені для всіх учасників дорожнього руху, і якщо хтось допускає порушення цих правил і це порушення є очевидним і під час розгляду справи визнається порушення особою, яка вчинила порушення ПДР, то оскарження дій патрульної поліції в цьому випадку суперечить загальним моральним принципам громадянського суспільства.

Таким чином, проаналізувавши зібрані в судовому засіданні докази та норми чинного законодавства, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 винний у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП.

Доказів, які б спростовували факт вчинення позивачем правопорушення судом не встановлено, а ті обставини, з яких позивач просить скасувати постанову, наведені позивачем з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова в справі про адміністративне правопорушення, винесена відносно ОСОБА_2 07.10.2018 року відповідає вимогам ст. 283 КУпАП є законною та обґрунтованою, оскільки при її винесенні виконано усі вимоги чинного законодавства та на підставі повного і всебічного з'ясування обставин вирішено справ.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 26 грудня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Матохнюк Д.Б. Курко О. П.