Справа № 420/5402/18
Суддя: Бжассо Н. В.
Дата ухвалення: 2019-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5402/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого по справі судді Бжассо Н.В.,

за участі секретаря судового засідання: Музики І.О.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 (згідно ордеру),

за участі представника відповідача Мунтяна Є.О. (за довіреністю),

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Одеса за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу про проведення фактичної перевірки № 7167 від 25.09.2018 року

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС в Одеській області, за результатом розгляду якого позивач просить суд: скасувати у зв'язку із протиправністю наказ заступника начальника Головного управління ДФС в Одеській області В.Попова № 7167 від 25.09.2018 року про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_3 та його господарської одиниці АДРЕСА_2 Бар «ІНФОРМАЦІЯ_1»;

Витрати на судовий збір покласти на відповідача.

В обґрунтування адміністративного позову представник позивача зазначає, наказом заступника начальника Головного управління ДФС в Одеській області В.Попова № 7167 від 25.09.2018 року про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_3 було здійснено перевірку господарської одиниці АДРЕСА_2, Бар «ІНФОРМАЦІЯ_1» з метою здійснення контролю за дотриманням вимог діючого законодавства у сфері виробництва та обігу підакцизних товарів, порядком здійснення готівкових розрахунків, ведення касових операцій, ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, наявності ліцензій, свідоцтв відповідно ПКУ. Позивач зазначає, що з огляду на текст наказу № 7167 від 25.09.2018 року про проведення фактичної перевірки, підстави проведення перевірки відсутні взагалі. Тобто, проведення перевірки на підставі такого наказу, з урахуванням вимог ст. 80 та ст. 81 ПКУ є незаконним та усі рішення, прийняті в ході такої перевірки, підлягають автоматичному скасуванню.

Ухвалою суду від 18.10.2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 15.11.2018 року о 10 годині 30 хвилин.

15.11.2018 року від представника відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, з огляду на який, ГУ ДФС в Одеській області не визнає адміністративний позов та не погоджується з доводами позивача. Так, представник відповідача зазначає, що наказ прийнятий у відповідності до п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПКУ, який передбачає, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розпису до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин: у разі отримання у встановленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального. Зазначена у пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПКУ друга частина речення - здійснення контролюючим органом функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, яка відділена від першої частини сполучником «а також», є окремою підставою для проведення фактичної перевірки контролюючим органом.

14.01.2019 року від позивача надійшла відповідь на відзив на адміністративний позов, з огляду на яку позивач вважає, що відповідач на свій розсуд трактує текст пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПКУ, незважаючи на те, що початок пункту цієї статті починається зі словосполучення «у разі отримання інформації…».

14.01.2019 року ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання, суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті на 29.01.2019 року.

Під час судового розгляду справи представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених в адміністративному позові та у відповіді на відзив.

Під час судового розгляду справи, представник відповідача заперечував проти задоволення адміністративного позову з підстав, викладених у відзиві на адміністративний позов.

Суд вислухав думку сторони позивача та відповідача, розглянув матеріали справи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінив надані учасниками справи докази в їх сукупності та робить наступні висновки.

25.09.2018 року ГУ ДФС в Одеській області прийнято наказ № 7167 про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1) з метою здійснення контролю за дотриманням вимог діючого законодавства у сфері виробництва та обігу підакцизних товарів, порядком здійснення готівкових розрахунків, ведення касових операцій, ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, наявності ліцензій, свідоцтв, на підставі п.п. 19-1.1.4 п. 19-1.1 ст. 19-1, п.п. 19-1.1.14 п. 19-1.1 ст. 19-1, ст. 20, п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПКУ.

12.09.2018 року ГУ ДФС в Одеській області сформовано на адресу позивача запит № 7529/Б/15-32-40-01-13 про надання документів, в якому відповідач вказав позивачу про необхідність надання документів у зв'язку із проведенням фактичної перевірки.

При цьому в наказі № 7167 від 25.09.2018 року вказано, що перевірка має бути проведена з 25.09.2018 року, тобто запит про надання документів у зв'язку із проведенням перевірки сформовано до видання наказу про призначення перевірки, а вручено позивачу, як встановив суд під час розгляду справи, під час виходу на перевірку.

Згідно з п.п. 19-1.1.4, 19-1.1.14 п. 19-1.1 ст. 19-1 ПКУ, контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу: здійснюють контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб'єктами господарювання установлених законодавством обов'язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), проведення розрахункових операцій, а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, наявністю торгових патентів; здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері.

Відповідно до положень пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПКУ, контролюючі органи мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення;

Згідно з п. 75.1 ст. 75 ПКУ, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Приписами п. 80.1, п. 80.2 ст. 80 ПКУ встановлено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

80.2.1. у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів;

80.2.2. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

80.2.3. письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування;

80.2.4. неподання суб'єктом господарювання в установлений законом строк обов'язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками;

80.2.5. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального;

80.2.6. у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3;

80.2.7. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Суд встановив, що ГУ ДФС в Одеській області призначено перевірку у відповідності до пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПКУ, проте, суд зазначає, що з огляду на вимоги вказаної норми ПКУ, фактична перевірка може бути призначена у випадку наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

При цьому, суд зазначає, що в самому наказі щодо підстав перевірки міститься лише посилання на п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПКУ, а під час судового розгляду справи представник відповідача наполягає на тому, що наявність у п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПКУ двох окремих частин, свідчить про існування двох окремих підстав для проведення перевірки: «у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками» та «здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального».

З такими доводами відповідача суд не погоджується та зазначає, що згідно з п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПКУ фактична перевірка може проводитися лише у разі отримання інформації про порушення особою вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, проте, відповідачем не вказано, яка інформація ним була отримана щодо порушень з боку позивача, коли та ким така інформація надана, а також відповідачем не надано взагалі жодного доказу отримання такої інформації/звернення.

Вказаний висновок суду відповідає висновкам, що наведені у постановах Верховного Суду у справі № 813/3977/16 від 18.05.2018 року та у справі № 821/1957/16 від 31.01.2018 року.

Доводи представника відповідача з приводу того, що друга частина речення п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПКУ є окремою підставою для проведення фактичної перевірки, на думку суду, є помилковими, оскільки п. 80.2 містить чіткий перелік підстав для проведення фактичної перевірки, який складається із семи окремих підпунктів, у випадку якщо б друга частина п.п. 80.2.5 була окремою підставою для проведення перевірки, як про це зазначає відповідач, то вказана частина була б виділена в окремий підпункт пункту 80.2.

Висновки Верховного Суду, що викладені у постанові по справі № 820/4766/17 від 20.03.2018 року, при вирішенні даного спору суд не застосовує, оскільки з огляду на зміст постанови Верховного Суду, суд касаційної інстанції переглядав судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та при прийнятті рішення лише встановив, що у оскаржуваному наказі наявне посилання на підставу проведення перевірки (п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПКУ). Проте, під час розгляду касаційної скарги Верховний Суд взагалі не досліджував відповідність змісту вказаного підпункту ПКУ фактичним обставинам щодо наявності у контролюючого органу інформації про вчинення порушень суб'єктом господарювання, тоді як під час розгляду справи № 420/5402/18 доводи сторін ґрунтуються не на безпосередньому посиланні в наказі на норму права, а на різному трактуванні вказаної норми.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на вищевикладене, суд робить висновок, що адміністративний позов належить до задоволення.

Відповідно до ч. ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За звернення до суду із вказаним позовом, позивач сплатив судовий збір у розмірі 704,80 грн., що підтверджується квитанцією № СВ00752594 від 17.10.2018 року.

Оскільки, суд зробив висновок про наявність підстав для задоволення позовних вимог, то на користь позивача має бути стягнуто з відповідача судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст.2, 3, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 94, 139, 173-183, 192-228, 243, 245, 246, 250, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу про проведення фактичної перевірки № 7167 від 25.09.2018 року.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС в Одеській області № 7167 від 25.09.2018 року про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_3.

Стягнути з до Головного управління ДФС в Одеській області на користь ФОП ОСОБА_3 сплачений судовий збір у розмірі 704 грн. (сімсот чотири гривні) 80 копійок (вісімдесят копійок).

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до П'ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач - ФОП ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1 ІПН: НОМЕР_1).

Відповідач - Головне управління ДФС в Одеській області (адреса: вул. Семінарська, буд. 5, м. Одеса, 65044, ).

Повний текст рішення складений та підписаний судом 01.02.2019 року.

Суддя Н.В. Бжассо

.