Справа № 0540/5744/18-а
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2019-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року справа №0540/5744/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі судді Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Міронової Г.М., розглянувши у письмовому проваджені апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 0540/5744/18-а (головуючий суддя І інстанції - Олішевська В.В.), складене у повному обсязі 26 жовтня 2018 року у м. Слов'янськ Донецької області за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «ES Полімер» до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 06 жовтня 2017 року в частині нарахування штрафів підвищеного розміру (50%, 75%) за неперерахування (несплату) військового збору (на підставі п. 127.1 ст. 127 Податкового Кодексу України), а саме у сумі 39 228,00 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

17 липня 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «ES Полімер» звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 06 жовтня 2017 року в частині нарахування штрафів підвищеного розміру (50%, 75%) за неперерахування (несплату) військового збору (на підставі п. 127.1 ст. 127 Податкового Кодексу України), а саме у сумі 39 228,00 грн. (а.с. 5-8).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2018 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення № від 06 жовтня 2017 року в частині нарахування штрафів підвищеного розміру (50%, 75%) за неперерахування (несплату) військового збору (на підставі п. 127.1 ст. 127 ПК України) в сумі 28 101 грн. (а.с. 109-111).

Головне управління ДФС у Донецькій області з таким судовим рішенням не погодився, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на ненадання судом першої інстанції вірної оцінки обставинам справи, винесення рішення без урахування обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що у разі виявлення під час однієї перевірки податкового агента декількох випадків не нарахування (неутримання, несплата) сум податку застосуванню підлягає збільшення розмірів штрафних санкцій, відповідно до кількості вчинених податкових правопорушень (а.с. 115-116).

Сторони в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням.

29 січня 2019 року від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу та клопотання про розгляд справу у відсутність їх представника.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що податковим органом проведена документальна планова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «ES Полімер» () з питань правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору за період з 01 липня 2014 року по 30 червня 2017 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2011 року по 30 червня 2017 року (а.с. 76-95).

Актом перевірки зокрема встановлено наступні порушення, зокрема:

- п.п. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14, ст. 18, п. 164.1 ст. 164, п.п. 164.2.1 п. 164.2 ст. 164, п.п. 168.1.1, п.п. 168.1.2, п.п. 168.1.4, п.п. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, абз. «а» п. 176.2 ст. 176, п.п. 1.6 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України зі змінами та доповненнями, в частині не сплати (не перерахування) до бюджету, військового збору в розмірі 44504,85 грн. за період з лютого 2015 року по травень 2017 року .

На підставі акту перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення - рішення від 06 жовтня 2017 року № , яким визначено суму грошового зобов'язання з податків та зборів, у тому числі з військового збору, пені на загальну суму - 97718 грн., а саме визначено суму грошового зобов'язання за податковим зобов'язанням - 44 505 грн. штрафні (фінансові) санкції (штрафи) - 40 864 грн., пені відповідно до п. 129.1.3 п. 129.1 ст. 129 ПК України в розмірі - 12 349 грн. (а.с. 11-19).

Позивач частково не погоджується із вказаним податковим повідомленням - рішенням в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) згідно п. 127.1 ст. 127 ПК України, в зв'язку з чим просить суд скасувати його в частині нарахування штрафів підвищеного розміру (50%, 75%) за неперерахування (несплату) військового збору (на підставі п. 127.1 ст. 127 ПК України), а саме у сумі 39 228 грн.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку про безпідставність застосування штрафу в розмірі 50%, а також 75% за порушення вчинене позивачем повторно та втретє, оскільки відповідачем не доведено наявність акту перевірки та податкового повідомлення-рішення, яким зафіксовано вчинення позивачем аналогічного порушення, що передувало прийняттю оскарженого податкового повідомлення-рішення. Спірне податкове повідомлення-рішення скасовано в частині суми, розрахованої судом по розрахункам штрафних (фінансових) санкцій (50%,75%), доданих до податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апелянт оскаржує рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, проти розрахунку штрафних санкцій доводів не подано.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити про таке.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

З матеріалів справи вбачається, що позивач не заперечує факту порушення вимог податкового законодавства, натомість спірним у даній справі є питання щодо одночасного застосування контролюючим органом штрафних санкцій у розмірах 25%, 50% та 75% згідно з положеннями пункту 127.1 статті 127 ПК України.

Відповідно до підпункту 127.1 статті 127 ПК України ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Отже, відповідальність за правопорушення, передбачене статтею 127 ПК України, може наставати у разі, коли платник податків, у тому числі податковий агент, допускає бездіяльність щодо нарахування, утримання та/або сплати (перерахування) податків до або під час виплати доходу на користь іншого платника, тобто взагалі відсутній факт виконання вказаних обов'язків платником податків (податковим агентом).

При цьому, згідно з пунктом 61.1 статті 61 ПК України, податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Пунктом 62.1 статті 62 ПК України визначено, що податковий контроль здійснюється, зокрема, шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до підпункту 54.3.5 пункту 54.3 статті 54 ПК України, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб, зокрема військового збору, таким податковим агентом.

Згідно з пунктом 86.1 статті 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт.

Отже, факт порушення податкового законодавства може бути встановлений не інакше як за результатами перевірки платника податків, за результатами якої складається акт.

Підвищені розміри штрафів у разі повторного виявлення податкових порушень (згідно зі статтею 127 ПК України - 50%, 75%) застосовуються не за сам факт виявлення будь-яких порушень, а за повторне вчинення діянь за обставин, передбачених, зокрема, підпунктом 54.3.5 пункту 54.4 статті 54 ПК України.

З аналізу вищенаведеної норми вбачається, що застосування штрафу в більшому розмірі можливе у разі встановлення контролюючим органом повторності порушення протягом 1095 днів, яке зафіксовано в акті перевірки та, як наслідок, у податковому повідомленні-рішенні.

Згідно з розрахунком штрафних (фінансових) санкцій до податкового повідомлення-рішення від 06 жовтня 2017 року № контролюючим органом визначено позивачу штрафну санкцію згідно з п. 127.1 ст. 127 ПК України в розмірі 39 228 грн. вперше у розмірі 25% у вересні 2014 року в сумі 1,85 грн., у подальшому в розмірі 50% у серпень 2014 - 13,34 грн. та 75% у серпні 2014 - 94,27 грн., що є не приємним.

Між тим, судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що відповідачем не зафіксовано факту повторного протягом 1095 днів неутримання та неперерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб, як і не було надано доказів прийняття податкових повідомлень-рішень, якими позивачу були б збільшені суми грошового зобов'язання двічі, тричі протягом року, що передували прийняттю оскарженого податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що контролюючий орган безпідставно застосував до товариства штрафні (фінансові) санкції за статтею 127 ПК України в розмірах 50% та 75% у сумі 28 101,00 грн., тому в цій частині спірне податкове повідомлення-рішення не відповідає вимогам чинного законодавства та підлягає скасуванню.

Рішення суду першої інстанції в частині розрахунку штрафних санкцій не оскаржувалось.

Аналогічну позицію висловив Верховний Суд у справі від 11 вересня 2018 року за № 805/3649/17-а.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки суд першої дійшов вірного висновку про необхідність у задоволені позовних вимог частково, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. 283, 310, 315, 316, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 0540/5744/18-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 0540/5744/18-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 січня 2019 року.

Судді Т.Г.Арабей Г.М. Міронова

І.В. Геращенко