Справа № 303/6762/16-а
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2019-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/3402/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Качмара В.Я., Мікули О.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Мукачівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області на постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 липня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Мукачівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання дій протиправними та зобов'язання до вчинення дій,-

суддя в 1-й інстанції - Монич В.О.,

час ухвалення рішення - 04.07.2017 року,

місце ухвалення рішення - м. Мукачево,

дата складання повного тексту рішення - не вказано,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася з позовом до Мукачівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області (далі - відповідач) про визнання неправомірною відмову та зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії починаючи з листопада 2011 року, встановлену постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.02.2011 року.

Постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 липня 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2011 року управлінням виконана в повному обсязі, а саме: проведено перерахунок та виплату пенсії позивачу на загальну суму 112421,59 грн. за період з 22.05.2008 року по 30.06.2011 року. Також з 01.07.2011 року по 31.10.2011 року позивачу нарахована та виплачена пенсія на загальну суму 21235,14 грн. З листопада 2011 року пенсія позивачці нараховується та виплачується згідно законодавства, тобто, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2017 року апеляційну скаргу відповідача задоволено. Постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 липня 2017 року у справі № 303/6762/16-а скасовано та прийнято нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог позивача відмовлено повністю.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06.11.2018 року касаційну скаргу позивача задоволено частково. Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2017 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Направляючи справу на новий розгляд, суд касаційної інстанції зазначив, що виплачуючи позивачці з 1 листопада 2011 по 31 грудня 2013 року та з 3 серпня 2014 року пенсію та доплати у порядку та розмірах, встановлених постановою КМУ від 27 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Постанова № 1210) відповідач діяв правомірно. Однак, звернув увагу, що відмовляючи повністю у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд надаючи оцінку діям відповідача під час нарахування та виплати позивачці у 2014 році основної державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю відповідно до статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII (далі - Закон № 796), не звернув уваги на правове регулювання спірних правовідносин у цей період та дійшов передчасного висновку щодо безпідставності заявлених вимог у цій частині. Також судом не з'ясовано питання дотримання позивачем строку звернення до суду із позовними вимогами у цій частині.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, хоча належним чином були повідомленні про місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу згідно з п.2 ч.1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких мотивів.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Із цим конституційним правом громадян кореспондується обов'язок держави щодо його забезпечення.

Судом встановлено, що 17 лютого 2011 року Львівським апеляційним адміністративним судом винесено постанову згідно якої, скасовано постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.12.2009 року та прийнято нову, якою позовні вимоги позивача та ОСОБА_2 до відповідача про перерахунок пенсії, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення шкоди задоволено. Визнано протиправною відмову відповідача щодо перерахунку пенсії позивача та ОСОБА_2, відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону № 796; зобов'язано відповідача провести перерахунок а виплату пенсії позивачу починаючи з 22 травня 2008 року відповідно до ст. 50, 54 Закону № 796, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного ч.1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням виплачених сум; зобов'язано відповідача провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 починаючи з 01 березня 2009 року відповідно до ст. 50, 54 Закону № 796, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням виплачених сум; в решті позову відмовлено (а.с. 10-12).

03 лютого 2015 року комісією зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АEC Міністерства соціальної політики України було прийнято рішення, що міститься у протоколі № 82, в частині визнання безпідставною видачу позивачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2(1), а тому, позивачка була позбавлена певної частини пенсії.

Однак, постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 03.03.2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.09.2016 року визнано протиправною та скасовано рішення комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АEC Міністерства соціальної політики України, що міститься у протоколі № 82 від 03.02.2015 року, в частині визнання безпідставною видачу позивачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2(1) (а.с. 13-15).

06 жовтня 2016 року позивачка звернулася до відповідача із заявою про перерахунок та виплату пенсії (а.с. 22-23), проте, листом від 21.10.2016 року за № 144-М/09-32 їй було відмовлено у такому (а.с. 24).

Відповідно до статті 49 Закону № 796 пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно із ч. 4 ст. 54 Закону № 796 (в редакції від 9 липня 2007 року, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008), в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по IІІ групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком.

Частиною 1 статті 50 Закону № 796 передбачено, що особам, віднесеним до І категорії, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірах: інвалідам ІIІ групи - 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

При цьому, вихідним критерієм розрахунку додаткової пенсії виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно з ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом про Державний бюджет України. Іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Постановою № 1210 визначені мінімальні розміри основної пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, а також щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» від 4 червня 2011 року № 3491-VI, який набрав чинності 19 червня 2011 року, доповнено Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» п. 4, яким встановлено, що у 2011 році норми і положення статей 50, 54 Закону № 796 застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року норми п. 4 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» визнано такими, що відповідають Конституції України, тобто є конституційними.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» норми і положення статей 50, 54 Закону № 796 застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік.

Рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року визначено, що в аспекті конституційного подання положення частини 2 статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. Суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» встановлено, що у 2013 році норми і положення, зокрема, статей 50, 54 Закону № 796 застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік.

Законом України Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" від 31.07.2014 року № 1622-VII встановлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Проте, відповідно до вказаного Закону, він набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, тобто з 03.08.2014 року.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 09.02.1999 № 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) вказав, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, до спірних правовідносин (період з січня по серпень) застосовується редакція Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» до внесення змін Законом від 31.07.2014 року і яка не обмежувала виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

28 грудня 2014 року прийнято Закон України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», п. 9 Прикінцевих положень якого встановлено, що норми і положення, зокрема, статей 50, 54 Закону № 796 застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року № 79-VIII, який набув чинності 1 січня 2015 року, розділ VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення статей 50, 54 Закону № 796 застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Крім того, Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України від 28.12.2014 року № 76-VIII ст.ст. 50, 54 Закону № 796 викладено в нових редакціях, згідно яких особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України"; умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Розміри соціальних виплат залежать від економічних чинників, на що вказав і Конституційний Суд України, зокрема, у рішенні від 19 червня 2001 року N 9-рп/2001, зазначивши, що право на пенсію, її розмір та суми виплат можна пов'язувати з фінансовими можливостями держави, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами у той чи інший період її розвитку, а також з часом ухвалення відповідних нормативно-правових актів.

Згідно зі статтею 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12 жовтня 2004 року.

Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок, що позивач має право на пенсію в розмірі, визначеному Законом № 796 за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року.

Разом з тим, при зверненні до суду позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду, передбачений ч. 2 ст. 99 КАС України (в редакції, чинній на час звернення до суду з адміністративним позовом) та не наведено поважних причин його пропуску.

Відповідно до ст. 100 КАС України - адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суд враховує, що з 2015 року до 2016 року позивачка була позбавлена статусу учасника ліквідації аварії на ЧАЕС категорії 2(1) у зв'язку з безпідставним рішенням Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АEC Міністерства соціальної політики України.

Проте, суд також зазначає, що пенсійні виплати в підвищеному розмірі перестали виплачуватись позивачу з листопада 2011 року, про що вона була поінформована, проте за захистом порушеного права до суду не зверталась. Поважних причин пропуску строку звернення названо не було, а тому приймаючи до уваги дату звернення позивача до суду із розглядуваним позовом, відсутність поважних причин для поновлення строку, колегія суддів приходить до висновку про те, що в частині позовних вимог позивача про зобов'язання відповідача провести перерахунок та виплату пенсії відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону № 796 за період з листопада 2011 року по 09.04.2016 року включно - залишити без розгляду.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Керуючись ст.ст. 308,311,315,317,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Мукачівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області задовольнити частково.

Постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 липня 2017 року у справі № 303/6762/16а скасувати та прийняти нову, якою адміністративний позов в частині позовних вимог про зобов'язання Мукачівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 починаючи з листопада 2011 року, встановлену постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.02.2011 року за період з листопада 2011 року по 09.04.2016 року включно - залишити без розгляду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді В. Я. Качмар
О. І. Мікула

Повне судове рішення виготовлено 30 січня 2019 року.