Справа № 420/6564/18
Суддя: Харченко Ю. В.
Дата ухвалення: 2019-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6564/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року м. Одеса

У залі судових засідань №29

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Харченко Ю.В.

При секретарі Савулій В.О.

Розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Головного управління ДФС у Миколаївській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у загальному розмірі 17000грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДФС у Миколаївській області звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у загальному розмірі 17000грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наявність у ОСОБА_1 узгодженої сими податкової заборгованості у загальному розмірі 17000грн.

Ухвалою суду від 19.12.2018р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі №420/6564/18 за позовом Головного управління ДФС у Миколаївській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у загальному розмірі 17000грн.

Відповідач - ОСОБА_1 належним чином та своєчасно повідомлений про встановлений Ухвалою суду від 19.12.2018р. строк для подання відзиву на позовну заяву, про що свідчить наявна у матеріалах справи телефонограма. При цьому, ОСОБА_1 до суду не з'явився, письмового відзиву на позовну заяву не надав, у зв'язку з чим розгляд справи здійснюється з урахуванням наявних у матеріалах справи письмових доказів.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, а також те, що повноважний представник позивача - Головного управління ДФС у Миколаївській області звернувся до суду з клопотанням (вхід.№ЕП/649/19 від 25.01.2019р.) про розгляд справи за його відсутності, а відповідач - ОСОБА_1 до суду не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, та своєчасно, зважаючи на відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, судом ухвалено рішення щодо розгляду даної адміністративної справи в порядку письмового провадження, відповідно до ч.9 ст.205 КАС України.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного податкового законодавства, суд встановив наступне.

Як встановлено судом, та вбачається з матеріалів справи, 04.05.2017р. проведено державну реєстрацію Фізичної особи-підприємеця ОСОБА_1 за №0014786, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Судом встановлено, та підтверджується наявними у справі документами, що 23.06.2017р. фахівцями Головного управління ДФС у Миколаївській області, на підставі Податкового кодексу України, Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, та тютюнових виробів», Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», та інших нормативно-правових актів, які регулюють виробництво, зберігання та обіг спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів в Україні, проведено перевірку торгівельного об'єкта, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, та належить суб'єкту господарювання ФОП ОСОБА_1.

За наслідками вищеозначеної перервірки Головним управлінням ДФС у Миколаївській області складено Акт «Про результати фактичної перервірки з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами» від 23.06.2017р. №107/14-29-40-12/НОМЕР_1, у якому встановлено реалізацію алкогольних напоїв за відсутності відповідної ліцензії, що є порушенням положень ст.ст.15,17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, та тютюнових виробів».

У зв'язку з чим, на підставі Акта перевірки від 23.06.2017р. №107/14-29-40-12/НОМЕР_1 ГУ ДФС у Миколаївській області 05.07.2017р. винесено податкове повідомлення-рішення №000103 щодо визначення суми штрафних (фінансових) санкцій за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів у загальному розмірі 17000грн., котре 13.07.2017р. було отримано відповідачем - ОСОБА_1, про що свідчить наявна у матеріалах справи належним чином засвідчена копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Проте, вищевказана заборгованість у загальному розмірі 17000грн. у законодавчо визначеному порядку, та строки самостійно ОСОБА_1 сплачена не була, у зв'язку з чим виникла податкова заборгованість у загальному розмірі 17000грн, що, у тому числі, підтверджується наявною у матеріалах справи Довідкою про стан заборгованості зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) від 11.06.2018р. №123/9/14-29-17-57.

Відповідно до п.15.1 ст.15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно з пунктами 16.1.3 та 16.1.4 ст.16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний: подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 54.5 статті 54 Податкового кодексу України якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно п.п.14.1.175 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Також, згідно з п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п.59.5 ст.59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Так, Головним управлінням ДФС у Миколаївській області було винесено податкову вимогу №8021-17 від 25.10.2017р. на суму 17000грн., котра своєчасно була отримана відповідачем - ОСОБА_1, про що свідчить наявна у матеріалах справи належним чином засвідчена копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Разом з тим, відповідних належних доказів на підтвердження сплати відповідачем, визначеної вказаною податковою вимогою суми податкового боргу, чи її оскарження, суду не надано.

Таким чином, з урахуванням наведеного, судом встановлено, що за ОСОБА_1 рахується заборгованість у загальному розмірі 17000грн.

Відповідно до п.п.95.1, 95.2 ст.95 Податкового кодексу України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно п.95.3 ст.95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до частини 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відтак, приймаючи до уваги вищевикладене та оцінюючи наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Головного управління ДФС у Миколаївській області обґрунтовані, документально підтверджені, відповідають чинному законодавству, отже підлягають задоволенню повністю зі стягненням з ОСОБА_1 податкової заборгованості у загальному розмірі 17000грн.

Керуючись ст.ст.72-76, 139, ч.9 ст.205, ст.ст.241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Адміністративний позов Головного управління ДФС у Миколаївській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у загальному розмірі 17000грн., задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в дохід Державного бюджету України на користь Головного управління ДФС у Миколаївській області (54001, м.Миколаїв, вул.Лягіна,6, ) заборгованість у загальному розмірі 17000(сімнадцять тисяч)грн.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст.293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя Харченко Ю.В.

.