Справа № 1240/2623/18
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 січня 2019 року справа №1240/2623/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді доповідача Ястребової Л.В., суддів Арабей Т.Г., Казначеєва Е.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2018 р. (складене в повному обсязі 09 жовтня 2018 року в м. Сєвєродонецьк Луганської області) у справі № 1240/2623/18 (головуючий І інстанції Шембелян В.С.) за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 (надалі позивач) звернулась до Луганського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області (надалі відповідач, Управління) про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійснення перерахунку позивачу його пенсії за інвалідністю за заявою від 02.08.2018р. та зобов`язати відповідача провести з 01.10.2017р. перерахунок та виплату пенсії позивачу, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, відповідно до ст. 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с. 3-5).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2018 р., позовні вимоги було задоволено частково, внаслідок чого: визнано протиправним бездіяльність відповідача щодо не розгляду відповідно до вимог пенсійного законодавства заяви позивача від 02.08.2018р. про перерахунок пенсії з 01.10.2017р. на підставі абзацу 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов`язано відповідача розглянути заяву позивача від 02.08.2018р. про перерахунок пенсії як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи згідно норм пенсійного законодавства з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 67-71).

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що на виконання підпункту 3 п.9 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017р. №2148 Кабінетом Міністрів України 15 листопада 2017р. за №851 прийнято постанову «Про внесення змін до Порядку обчислення пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка застосовується з 01 жовтня 2017р. Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений Постановою КМУ від 23.11.2011р. за №1210 доповнено пунктом 9-1 щодо обчислення пенсій по інвалідності для інвалідів ліквідаторів з числа військовослужбовців дійсної строкової служби та внесено зміни до пункту 11 щодо встановлення мінімальних розмірів пенсій учасникам ліквідації інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності із Чорнобильською катастрофою. Оскільки участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС відбувалась не під час проходження строкової служби, право на проведення перерахунку пенсії згідно Постанови Кабінету Міністрів України 15 листопада 2017 р. за №851 «Про внесення змін до Порядку обчислення пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ОСОБА_2 не має. Крім того звертає увагу суду, що відповідно до частини 1 статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Позивач з такою заявою до управління не звертався (а.с. 76-77).

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, встановила наступне.

ОСОБА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 є пенсіонером та отримує пенсію по інвалідності відповідно до статей 54, 57 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с.6-7).

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 від 25.03.2011 позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС, що підтверджується вкладкою до посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи № 125970 від 25.03.2011р. (а.с. 8).

Позивач також є інвалідом ІІ групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_4 від 16.10.2008р. (а.с. 8).

Відповідно до експертного висновку від 25.04.2005р. № 5058-8508 захворювання позивача пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 13).

Згідно із довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії МСЕ № 0016786 позивачу встановлено другу групу інвалідності та підтверджено, що захворювання позивача пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 10).

Відповідно до виписки з акту огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги встановлено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках 75 % з 12.09.2005р. безстроково (а.с. 12).

Архівню довідкою від 04.03.2013р. № 21567, підтверджено, що ОСОБА_2 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 09.08.1986р. (наказ № 88) по 17.09.1986р. (наказ № 129) (а.с.14).

У військовому квитку на ім`я ОСОБА_2 НОМЕР_5 є відмітка, якою підтверджено участь позивача з 10.08.1986р. по 17.09.1986р. у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.15).

02.08.2018р. позивач звернувся до відповідача із письмовою заявою про перерахунок пенсії відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати (а.с.16).

Відповіді позивач не отримав, перерахунку зроблено не було.

Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов частково, виходив з того, що позивач є військовослужбовцем у розумінні ст.10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», на нього розповсюджуються гарантії держави на рівні із іншими військовослужбовцями, позивач, як особа, яка брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи як військовослужбовець, відноситься до категорії осіб, яка має право на отримання пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, до ч.3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Колегія суддів не погоджується із таким рішенням суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-XII визначає Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 (далі - Порядок № 1210).

Відповідно до пункту 9-1 Порядку № 1210 за бажанням осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби та внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я визначені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі Закон № 796-XII).

Матеріали справи свідчать, що позивачу пенсія призначена на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII, як ліквідатору наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, як особі, що має статус інваліда ІІ групи.

Згідно з ч. 3 ст. 59 Закон № 796-XII особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

При цьому, до 01.10.2017 року ця норма була викладена в редакції: «Особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням цих осіб з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, що був встановлений на час їхнього перебування в зоні відчуження».

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 р. № 2148-VIII розширено перелік категорій осіб, на яких вказана норма розповсюджується, а саме: осіб, які брали участь у інших ядерних аваріях та випробуваннях, а також осіб, які брали участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї.

Таким чином, враховуючи, що частина третя статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачає, що її дія (право на обчислення пенсії по інвалідності за особливою процедурою) поширюється на осіб, які відповідають наступним критеріям: особа брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аваріях та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї; участь особи відбувалась під час проходження дійсної строкової служби; особа набула статусу особи з інвалідністю внаслідок вищевказаної участі.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що лише в сукупності вищезазначених критеріїв ОСОБА_2 мав би право на обчислення його пенсії по інвалідності у відповідному розмірі.

Як вже було зазначено судом вище, між сторонами відсутній спір з приводу того, що:

- позивач у період з 10.08.1986р. по 17.09.1986р. брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС;

- позивач отримує пенсію по інвалідності;

- наявний причинно-наслідковий зв`язок між отриманою позивачем інвалідністю та його участю у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Матеріалами справи підтверджено, що в період з 10.08.1986р. по 17.09.1986р. ОСОБА_2 приймав участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у складі військової частини № НОМЕР_6 , куди позивача призвано на спеціальні військові збори для виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЄС.

Втім, матеріали справи не місять доказів щодо проходження строкової військової служби саме в цей період з 10.08.1986р. по 17.09.1986р., відповідно до чого можна зробити висновок про відсутність підстав для застосування положень ч.3 ст.59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що в ОСОБА_2 відсутнє право на отримання пенсії, розмір якої визначається на підставі п. 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі №820/1148/18.

Щодо доводів відповідача, що позивач не звертався з заявою про призначення (перерахунок) пенсії, суд апеляційної інстанції вважає посилання відповідача на обов`язкове звернення із заявою про перерахунок пенсії встановленого зразка є незмістовним. Заява позивача містить в собі всю необхідну інформацію, що передбачає і заява встановленого зразка та неналежна форма заяви не була підставою відмови позивачу у перерахунку пенсії.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Статтею 317 КАС України визначено, що підставами для скасування судового рішення першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення суд першої інстанції прийняв рішення з помилковим застосуванням норм матеріального права, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області задовольнити.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2018 р. у справі № 1240/2623/18 скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Повне судове рішення складено 29 січня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді Т.Г. Арабей

Е.Г. Казначеєв