Справа № 817/1707/18
Суддя: Щербаков В.В.
Дата ухвалення: 2019-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

28 січня 2019 року м. РівнеСправа №817/1707/18

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд у складі судді Щербакова В.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Західторгінвест"
доДержавної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Західторгінвест" звернулося до ОСОБА_1 окружного адміністративного суду з позовом до Державної фіскальної служби України (далі - відповідач-1, ДФС України) та просило суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Державної фіскальної служби України від 13.06.2018 №11057/41266028/2 про відмову в реєстрації податкової накладної ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Західторгінвест" від 26.03.2018 №24 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

зобов'язати Державну фіскальну службу України здійснити реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Західторгінвест" від 26.03.2018 №24.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що контролюючим органом у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної №24 від 26.03.2018 не було зазначено конкретного критерію оцінки ступеня ризику, достатнього для зупинення реєстрації податкової накладної, що передбачає визначення конкретного переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, чим порушено вимоги підпункту 201.16.1. пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України (далі ПК України). Зазначив, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, оскільки платником податків було вчасно та в повному обсязі надано контролюючому органу усі необхідні документи, які засвідчують факт здійснення господарських операцій за податковою накладною, у реєстрації якої було відмовлено. Тобто, платником податків надано перелік документів, що були достатніми для прийняття відповідачем рішення про реєстрацію податкової накладної. Окрім того зауважив, що факт зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування у ЄРПН не спростовує ані факту здійснення платником податків господарських операцій, ані факту виникнення першої події (постачання товарів/послуг або отримання коштів), що підтверджується первинними документами, на підставі яких складається податкова накладна/розрахунок коригування. З таких підстав просив суд позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 30.07.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, визначено справу до судового розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 28.08.2018 суд задовольнив клопотання представника позивача, відклав підготовче засідання на 28.09.2018.

Відповідач-1 у строк встановлений судом надав суду відзив, у якому заперечив проти задоволення позовних вимог. Відзив обґрунтовано тим, що спірне рішення від 13.06.2018 №11057/41266028/2 Державною фіскальною службою України не приймалось. Просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

27.09.2018 позивач подав суду заяву про зміну позовних вимог, в якій просив справу розглядати за наступними позовними вимогами:

визнати протиправним та скасувати рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 30.05.2018 №741037/41266028 про відмову у реєстрації податкової накладної ТОВ "Західторгінвест" від 26.03.2018 №24 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

зобовязати Державну фіскальну службу України здійснити реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної ТОВ "Західторгінвест" від 26.03.2018 №24.

Ухвалою суду від 28.09.2018 суд продовжив строк підготовчого провадження на тридцять днів та відклав підготовче засідання на 25.10.2018.

03.12.2018 представник позивача подав суду заяву про залучення до участі у справі співвідповідача - Головного управління ДФС у Рівненській області, яким прийнято рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 30.05.2018 №741037/41266028 про відмову у реєстрації податкової накладної ТОВ "Західторгінвест" від 26.03.2018 №24 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Ухвалою суду від 04.12.2018 суд відклав підготовче провадження у справі на 28.12.2017, залучив до участі у справі в якості другого відповідача ОСОБА_3 управління ДФС у Рівненській області (далі - відповідач-2, ГУ ДФС у Рівненській області. Даною ухвалою, співвідповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов тривалістю 15 днів.

У строк встановлений судом представник відповідача-2 подав відзив на позовну заяву, в якому позов не визнав повністю. Заперечуючи проти позовних вимог, представник відповідача-2 зазначив, що відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України реєстрацію податкової накладної від 26.03.2018 №24 було зупинено, оскільки вказана податкова накладна відповідала критеріям ризиковості платника податків, ризиковості здійснення операцій та запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної. Стверджував, що ГУ ДФС у Рівненській області було чітко зазначено критерії ризику, що зумовили зупинення реєстрації податкової накладної від 26.03.2018 №24. Окрім того наголосив на безпідставності тверджень позивача щодо не зазначення конкретного переліку документів, необхідного для проведення реєстрації відповідної податкової накладної. Оскільки позивачем були направлені відповідні повідомлення без повного пакету документів, передбачених вимогами пунктів 12-14 Порядку з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №117, та достатніх для підтвердження здійснення господарських операцій, Комісією ГУ ДФС у Рівненській області обґрунтовано прийнято рішення від 30.05.2018 №741037/41266028 про відмову у реєстрації податкової накладної від 26.03.2018 №24. Відтак, відповідач-2 просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Ухвалою суду від 28.12.2018 закінчено підготовче провадження, призначено розгляду справи по суті на 09.01.2018.

Ухвалою суду від 09.01.2018 суд ухвалив перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими доказами, судом встановлено наступне.

ТОВ "Західторгінвест" () зареєстроване як юридична особа 06.04.2017 та перебуває на обліку як платник податків в ОСОБА_1 обєднаній Державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області. Основний вид діяльності за КВЕД 46.63 Оптова торгівля машинами й устаткуванням для добувної промисловості та будівництва.

07.06.2017 між ТОВ "Західторгінвест" (покупець) та ПАТ «Дніпропетровський стрілочний завод» (постачальник) укладено договір поставки №283/СБ.

У пункті 1.1 даного договору сторони обумовили, що постачальник зобовязується передати у власність покупця на умовах і в строки, встановлені договором товар, зазначений в додатках-специфікаціях до цього договору, які є невідємною частиною даного Договору, кількість, якість, асортимент і ціна якого визначені в додатках-специфікаціях, а покупець зобовязується прийняти та оплатити поставлений йому у відповідності з цим договором товар у строки і розмірах, зазначених у цьому договорі.

На виконання даного договору ПАТ «Дніпропетровський стрілочний завод» здійснило поставку на користь ТОВ "Західторгінвест" наступного товару: плита дробарка кр. 3450.02.11М., плита дробарка кр.3450.02.21М., що підтверджується видатковими накладними №26_КВ від 17.01.2018 на суму 421524,00 грн., в тому числі ПДВ 70254,00 грн. та №136_КВ від 28.12.2018 на суму 481470,00 грн. в тому числі ПДВ 80245,00 грн.

16.05.2017 між ТОВ "Західторгінвест" (продавець) та ПрАТ «Томашгородський щебеневий завод» (покупець) укладено договір купівлі-продажу №16/05-1.

Пунктом 1.3 даного договору продавець зобовязується передати у власність (повне господарське відання) покупця запчастини до карєрного обладнання, а покупець зобовязується прийняти обладнання, та оплатити його на умовах даного договору.

Відповідно до п.6.1 термін оплати товару: на протязі 10 банківських днів з моменту отримання покупцем рахунку-фактури на попередню оплату або за фактом отримання товару.

26.03.2018 ТОВ «Західторгінвест» здійснило поставку на адресу ПрАТ «Томашгородський щебеневий завод» наступного товару: плита бробляча кр.3450.02.011М, плита дробляча кр.3450.02.021М, що підтверджується видатковою накладною №РН-0000111 від 26.03.2018 на суму 230580,00 грн. в тому числі ПДВ 38430,00 грн.

26.03.2018 ТОВ "Західторгінвест" виписав Рахунок - фактуру № СФ - 0000111 на ПрАТ «Томашгородський щебеневий завод».

В дотримання вимог п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України ТОВ "Західторгінвест" на господарську операцію з постачання товарів для ПрАТ «Томашгородський щебеневий завод» виписано податкову накладну №24 від 26.03.2018 на загальну суму 230580,00 грн., в тому числі ПДВ 38430,00 грн., яка подана для реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з квитанцією від 06.04.2018 про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, реєстраційних номер в ЄРПН НОМЕР_1, документ прийнято, реєстрація зупинена відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України, оскільки ПН/РК від 26.03.2018 №24 відповідає вимогам пп.1.6 п.1 "Критеріїв ризиковості платника податку". Запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних. Додатково повідомлено: показник "D"=.81, "Р" =91050.01.

29.05.2018 позивачем направлено до ОСОБА_1 обєднаної Державної податкової інспекції ГУ ДФС у Рівненській області повідомлення №9 про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/рохрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено від 26.03.2018 №24.

30.05.2018 позивачем отримано рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №741037/41266028, підстава: надання платником податку копій документів, які не є достатніми для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних. Зокрема, відсутні копії розрахункових документів на придбання та реалізацію товару, зазначеного в даній податковій накладній, а також відсутні копії рахунку-фактури на реалізований товар та сертифікату відповідності товару. Крім того, довіреність ПАТ «Томашгородський щебневий завод» на уповноважену особу на отримання товару складена з порушенням відсутній підпис особи, на яку оформлені повноваження на отримання товару.

04.06.2018 позивач подав до Державної фіскальної служби України скаргу на рішення №741037/41266028 від 30.05.2018 комісії контролюючого органу про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, з вимогою скасувати рішення Комісії ДФС та зареєструвати ПН/РК.

15.06.2018 позивачем отримано квитанцію про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 13.06.2018 за результатами якої Комісією ДФС прийнято рішення №11057/41266028/2 від 13.06.2018 про відмову в реєстрації податкової накладної №24 від 26.03.2018 в Єдиному державному реєстрі податкових накладних.

Разом з тим, як встановлено судом, в самому тексті рішення Комісії з питань розгляду скарг від 13.06.2018 відсутній номер рішення, який вказано в Квитанції про реєстрацію податкової накладної/ розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному державному реєстрі податкових накладних від 13.06.2018, а саме: №11057/41266028/2 від 13.06.2018.

Незгода позивача з рішенням про відмову в реєстрації податкової накладної №24 від 26.03.2018 в Єдиному реєстрі податкових накладних зумовила його звернення до суду з позовом, при вирішенні якого суд виходить з такого.

За правилами пункту 185.1 статті 185 ПК України, операції платників податку з постачання товарів та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, є об'єктом оподаткування податком на додану вартість.

Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг, в силу вимог пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України, вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

Покупцю товарів/послуг податкова накладна/розрахунок коригування можуть бути надані продавцем таких товарів/послуг в електронній формі з дотриманням вимог законодавства щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

З метою отримання продавцем зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування, що підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних покупцем, такий продавець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та розрахунок коригування в електронному вигляді. Такий розрахунок коригування вважається зареєстрованим в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими продавцем.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов'язань, не можуть бути причиною неприйняття податкових накладних у електронному вигляді.

Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Відповідно до підпункту 2 пункту 31 Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році" від 07.12.2017 №2245-VIII (далі Закон №2245-VIII), змінено редакцію пункту 201.16 статті 201 ПК України. Згідно з такими змінами реєстрація податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаної норми, 21.02.2018 Кабінетом Міністрів України прийнята постанова №117 "Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних" (далі Порядок №117).

За правилами пункту 3 Порядку №117 (в редакції, станом на час виникнення спірних правовідносин), податкові накладні/розрахунки коригування (крім розрахунків коригування, складених у разі зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику), що подаються на реєстрацію в Реєстрі до проведення моніторингу, за результатами якого можливе зупинення їх реєстрації, перевіряються відповідно до таких ознак:

1) податкова накладна, яка не підлягає наданню отримувачу (покупцю) та/або складена за операцією, що є звільненою від оподаткування;

2) обсяг постачання, зазначений платником податку в податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі в поточному місяці, з урахуванням поданої на реєстрацію в Реєстрі податкової накладної / розрахунку коригування, становить менше 500 тис. гривень та керівник - посадова особа такого платника податку є особою, яка займає аналогічну посаду не більше ніж у трьох (включно) платників податку;

3) одночасно значення показників D та P, розрахованих у наведеному у цьому підпункті, мають такі розміри: D>0,03, Р<Рмx1,4, де: D - розрахункова величина, яка дорівнює S/T; S - загальна сума сплачених за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю, в якому складено податкову накладну / розрахунок коригування, сум єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та податків і зборів (крім суми податку на додану вартість, сплаченої під час ввезення товарів на митну територію України) платником податку та його відокремленими підрозділами; T - загальна сума постачання товарів/послуг на митній території України, що оподатковуються за ставками 0, 20 і 7 відсотків, зазначеними платником податку в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю, в якому складено податкову накладну / розрахунок коригування; P - сума податку на додану вартість, зазначена платником податку в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі у звітному (податковому) періоді, з урахуванням поданої на реєстрацію в Реєстрі податкової накладної/розрахунку коригування; Рм - найбільша місячна сума податку на додану вартість, зазначена у податкових накладних/ розрахунках коригування, зареєстрованих платником податку в Реєстрі за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю, в якому складено податкову накладну/ розрахунок коригування. Значення показника D за останні 12 календарних місяців обраховується ДФС станом на перше число календарного місяця та кожного 10 числа стає доступним платнику податку в електронному кабінеті.

За правилами пунктів 5, 10 Порядку №117, податкова накладна / розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку. Критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, визначає ДФС та надсилає на погодження Мінфіну в електронній формі через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади. Мінфін у дводенний строк погоджує або надсилає ДФС на доопрацювання визначені у цьому пункті критерії та перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку. Про визначені критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, ДФС інформує Комітет Верховної Ради України з питань податкової та митної політики. ДФС оприлюднює на своєму офіційному веб-сайті погоджені критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку.

Без дотримання погоджувальних і регуляторних процедур, Державна фіскальна служба України листом № 959/99-99-07-18 від 21.03.2018 визначила Критерії ризиковості платника податку та Критерії ризиковості здійснення операцій, а листом № 960/99-99-07-18 від 21.03.2018 - Перелік показників, що визначають позитивну податкову історію платника податку.

Пунктом 1 листа №959/99-99-07-18 від 21.03.2018 визначено, що платник податків відповідає критеріям ризиковості, якщо:

1.1.платника податку зареєстровано (перереєстровано) на недійсні (втрачені, загублені) та підроблені документи згідно з інформацією, наявною в органах Державної фіскальної служби;

1.2.платника податку зареєстровано (перереєстровано) в органах державної реєстрації фізичними особами з подальшою передачею (оформленням) у володіння чи управління неіснуючим, померлим, безвісти зниклим особам згідно з інформацією, наявною в органах Державної фіскальної служби;

1.3.платника податку зареєстровано (перереєстровано) в органах державної реєстрації фізичними особами, що не мали наміру провадити фінансово-господарську діяльність або реалізовувати повноваження згідно з інформацією, наданою такими фізичними особами;

1.4.платника податку зареєстровано (перереєстровано) та проваджено фінансово-господарську діяльність без відома та згоди його засновників і призначених у законному порядку керівників згідно з інформацією, наданою такими засновниками та/або керівниками;

1.5.наявний обвинувальний вирок суду стосовно посадової особи (посадових осіб) платника податку за статтею 205 Кримінального кодексу України згідно з інформацією, наявною в органах Державної фіскальної служби;

1.6.комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків, а саме: платник податку зареєстрований (перереєстрований) за адресою, що знаходиться на непідконтрольній території України (зона АТО, АР Крим); дата реєстрації платником податку на додану вартість не перевищує трьох місяців з дати такої реєстрації; платник податку - юридична особа, який не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах державної казначейської служби України (крім бюджетних установ); платник податку, посадова особа та/або засновник якого був посадовою особою та/або засновником суб'єкта господарювання, якого ліквідовано за процедурою банкрутства протягом останніх трьох років; платником податку не подано контролюючому органу податкову звітність з податку на додану вартість за два останні звітні періоди всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та абзацу першого пункту 49.2 і пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України; платником податку на прибуток не подано контролюючому органу фінансову звітність за останній звітний період всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та пункту 46.2 статті 46 Податкового кодексу України; наявна податкова інформація, що свідчить про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником.

При цьому, ОСОБА_3 управління ДФС в областях, м. Києві та Офіс великих платників податків ДФС постійно обраховують та проводять моніторинг показників, визначених у пунктах 1.1 - 1.6 цих Критеріїв. Ризиковість платника податку може бути встановлено у разі виконання хоча б одного з критеріїв, визначених у пунктах 1.1 - 1.5 цих Критеріїв. Якщо виявлено, що платник податків має ознаки ризиковості згідно з пунктом 1.6 цих Критеріїв, то такий платник податків виноситься на розгляд Комісії в той самий день і вноситься до переліку ризикових платників у день проведення засідання Комісії, на якому прийнято відповідне рішення. Якщо платник податків, якого внесено до переліку ризикових суб'єктів господарювання, перестав відповідати критеріям ризиковості, що визначені у пунктах 1.1 - 1.5 цих Критеріїв, такого платника податків виключають з переліку ризикових суб'єктів господарювання в день отримання/виявлення такої інформації. У разі якщо платник податків, внесений до переліку ризикових суб'єктів господарювання, перестав відповідати критеріям ризиковості, що визначені у пункті 1.6 цих Критеріїв, платника виключають з переліку ризикових суб'єктів господарювання за рішенням комісій головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС.

За правилами пунктів 12, 13 Порядку №117, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації. У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складання податкової накладної / розрахунку коригування; 2) порядковий номер, номенклатура товарів/послуг продавця, код товару згідно з УКТЗЕД / послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, зазначені у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена; 3) критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 4) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Відповідно до пунктів 18-20 Порядку №117, письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу, розглядаються комісіями контролюючих органів. Комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС). Зазначені комісії приймають рішення про: реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі; відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Згідно з пунктом 21 цього Порядку, підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є:

ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено;

ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку;

надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Зі змісту квитанції від 06.04.2018 реєстраційний номер НОМЕР_1 встановлено, що реєстрація податкової накладної ТОВ "Західторгінвест" №24 від 26.03.2018 в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена з покликанням на те, що податкова накладна відповідає вимогам пп.1.6 п.1 "Критеріїв ризиковості платника податку".

Поміж того, що Критерії ризиковості платника податку, визначені у листі ДФС №959/99-99-07-18 від 21.03.2018, не погоджені і не затверджені у встановленому законодавством порядку, слід зауважити, що підпункт 1.6. пункту 1 не визначає самостійні критерії ризиковості платника податків, а лише дає підстави комісіям головних управлінь ДФС обласного рівня винести відповідного платника податків на розгляд комісії, і лише за результатами проведення засідання Комісії - прийняти рішення про його віднесення до переліку ризикових суб'єктів господарювання.

Стороною відповідача не надано суду жодного належного і допустимого доказу тому, що Комісією Головного управління ДФС в Рівненській області приймалось рішення про віднесення ТОВ "Західторгінвест" до переліку ризикових суб'єктів господарювання.

Більше того, підпункт 1.6. пункту 1 Критеріїв містить сім різних ознак ризиковості, а зі змісту квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної №24 від 26.03.2018 взагалі не зрозуміло під яку(і) саме ознаку(и) ризикованості підпадало ТОВ "Західторгінвест".

Окремо слід наголосити на тому, що у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної в обовязковому порядку зазначається не лише сам критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, а й вказується розрахований показник за кожним критерієм, якому відповідає платник податку.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної №24 від 26.03.2018 даних про розрахунковий показник критерія (їв) ризиковості платника податку немає.

Додатково повідомлений у квитанції від 06.04.2018 реєстраційний номер НОМЕР_1: показник "D"=.81, "Р" =91050.01, не є прийнятним.

По-перше, за правилами пункту 3 Порядку №117 значення показників D та P, порівнюється одночасно.

По-друге, розрахункові величини D та P - є ознаками, відповідно до яких перевіряються подані на реєстрацію податкові накладні саме до початку проведення моніторингу, за результатами якого можливе зупинення їх реєстрації. Тобто ці величини ні за яких умов не можуть вважатися показниками критеріїв ризиковості платника податку.

Також у квитанції від 06.04.2018 про зупинення реєстрації податкової накладної №24 від 26.03.2018 не зазначено конкретного переліку документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної.

При цьому можливість надання платником податків переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання на реєстрацію податкової накладної напряму залежить від чіткого формулювання фіскальним органом позиції про те, під який саме критерій (ії) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій підпадає платник податку.

Нечітке формулювання органом ДФС у квитанції від 06.04.2018 реєстраційний номер НОМЕР_1 підстави для зупинення реєстрації податкової накладної, а саме з вказівкою про те, що податкова накладна відповідає вимогам пп.1.6 п.1 "Критеріїв ризиковості платника податку", зумовило необхідність подання позивачем ОСОБА_1 об'єднаній Державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області повідомлення про подання пояснень та копій документів, якими він підтверджував реальність господарських операцій із ПАТ «Томашгородський щебеневий завод» .

У пункті 14 Порядку №117 зазначено, що перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Разом з тим, перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, не означає, що платник податку повинен подати абсолютно всі, зазначені у ньому документи. Навпаки, зміст цього переліку свідчить на користь того, що враховується специфіка певних господарських операцій. Даний перелік є загальним і повинен диференціюватися в залежності від того, яка господарська операція покладена в основу виникнення податкових зобовязань з ПДВ, тобто узгоджуватися з вимогами, як пункту 185.1 статті 185, так і пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України.

Як вже йшлося, контролюючим органом всупереч вимогам пункту в підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України у Квитанції від 06.04.2018 щодо зупинення реєстрації податкової накладної від 26.03.2018 №24 не було визначено вичерпного переліку документів, надання якого дало б позивачеві можливість реєстрації відповідної податкової накладної.

З матеріалів справи слідує та не заперечується відповідачем-2, що позивачем було надано контролюючому органу пояснення, до яких додано документи для підтвердження підстав реєстрації податкової накладної №24 від 26.03.2018 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Таким чином, позивач скористався наданим правом подання пояснень і копій документів до податкової накладної від 26.03.2018 №24, реєстрація якої зупинена, у межах встановлених строків.

З оскаржуваного рішення комісії ДФС про відмову у реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних за №741037/41266028 від 30.05.2018 слідує, що підставою для відмови у реєстрації податкової накладної від 26.03.2018 №24 є відсутність копії розрахункових документів на придбання та реалізацію товару, зазначеного в даній податковій накладній, а також відсутні копії рахунку-фактури на реалізований товар та сертифікату відповідності товару. Крім того, довіреність ПАТ «Томашгородський щебневий завод» на уповноважену особу на отримання товару складена з порушенням відсутній підпис особи, на яку оформлені повноваження на отримання товару.

Суд звертає увагу, що відмова у прийнятті до реєстрації податкової накладної з підстав ненадання тих чи інших копій документів достатніх для прийняття рішення можлива виключно за умови наявності вичерпного переліку таких документів (пункт "в" підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України у редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Зазначене дає підстави для висновку, що при зупиненні реєстрації податкової накладної з посиланням на ненадання платником податків достатніх документів, податковий орган має чітко зазначити конкретний вид критерію оцінки ступеня ризиків та навести у розрізі визначеного критерію перелік документів, надання яких дасть можливість прийняти податкову накладну до реєстрації.

Посилання на вказану підставу в обґрунтування прийняття рішення про відмову у реєстрації податкової накладної, за відсутності встановленого законодавством вичерпного переліку документів, та за умови не наведення комісією доказів того, що подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, свідчить про протиправність та необґрунтованість такого рішення.

При цьому суд зазначає, що таке рішення є актом індивідуальної дії.

Так, правовий акт індивідуальної дії - виданий суб'єктом владних повноважень документ, прийнятий із метою реалізації положень нормативно-правового акту (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, не містить загальнообов'язкових правил поведінки та стосується прав і обов'язків чітко визначеного суб'єкта (суб'єктів), якому він адресований.

Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозастосовний характер.

ОСОБА_3 рисою таких актів є їхня конкретність (гранична чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб'єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв'язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами; чітка відповідність такого акта нормам чинного законодавства.

Натомість, спірне рішення №741037/41266028 від 30.05.2018 не відповідає критеріям чіткості та зрозумілості акта індивідуальної дії, що, в свою чергу, впливає на можливість реалізації права або дотримання обов'язку позивача виконати юридичне волевиявлення суб'єкта владних повноважень.

Суд вважає, що надані позивачем документи були достатніми для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної №24 від 26.03.2018.

Також суд враховує, що принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень має на увазі, що рішення повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97, п. 36 від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд звертає увагу, що відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".

В межах розгляду даної адміністративної справи відповідачі не виконали процесуального обов'язку доказування, не надали суду належних та достатніх доказів на обґрунтування законності вчинених дій щодо відмови у реєстрації податкової накладної від 26.03.2018 №24.

Тому, беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що рішення комісії ДФС, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, від 30.05.2018 №741037/41266028 є протиправним та підлягає скасуванню.

Водночас слід зазначити, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява №28924/04) констатував: "Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов'язків. Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань, становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A N 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява №58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)".

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для зобов'язання Державної фіскальної служби України зареєструвати податкову накладну №24 від 26.03.2018 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Суд переконаний, що задоволення вказаної позовної вимоги є дотриманням судом гарантій щодо того, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

За таких обставин позов слід задовольнити повністю.

Враховуючи положення ч.1 ст.139 КАС України суд стягує на користь позивача понесені ним судові витрати, які підлягають відшкодуванню, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за подання даного адміністративного позову сплачено судового збору в сумі 3524,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 25.06.2018 №411 на суму 1762,00 грн. та платіжним дорученням від 19.07.2018 №449 на суму 1762,00 грн.

Відтак, судові витрати позивача в частині сплаченого судового збору в зазначеній сумі підлягають відшкодуванню.

Щодо розподілу витрат, повязаних з розглядом справи, суд зазначає наступне.

Частиною 3 статті 132 КАС України встановлено, що до витрат, повязаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.1).

При цьому, статтею 134 КАС України передбачає, що витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч.2).

Разом з тим, частиною 3 статті 134 КАС України регламентовано, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.4 ст.134 КАС України).

Відповідно до ч.5 ст.134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч.9 ст.139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи повязані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обовязковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Так, на підтвердження витрат на правову допомогу представником позивача надано договір про надання правничої допомоги від 25.07.2018 №35/18, укладений між ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Західторгінвест" та адвокатом ОСОБА_4, який здійснює адвокатську діяльність на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 13.05.2009 №1520; детальний опис надання професійної правничої допомоги від 04.10.2018; довіреність на представництво в суді від 05.09.2018; акт здавання-приймання правничої допомоги від 04.10.2018 на суму 7700,00 грн.; корінець квитанції про оплату правничої допомоги від 04.10.2018 №049977 на суму 7700,00 грн.

Так, при вирішенні питання про розподіл судових витрат, заявлених представником позивача, судом встановлено наступне.

Підставою для отримання адвокатом гонорару та, як наслідок, однією із підстав розподілу витрат сторони у судовій справі на правову допомогу є договір між такою стороною та адвокатом (адвокатським бюро).

Згідно з умовами вказаного договору від 25.07.2018 про надання правової допомоги та представництво інтересів в суді №35/18, клієнт (ТОВ "Західторгінвест") сплачує адвокату за надання правової кошти гонорар, розмір якого узгоджується за домовленістю сторін і фіксується в акті здавання-приймання надання правничої допомоги. Вказана ставка гонорару не залежить від судового рішення ОСОБА_1 окружного адміністративного суду і встановлюється за факторами: характеру правничої допомоги, обсягу витраченого часу, що вимагається для виконання умов Договору, ступеня складності та новизни правового питання; вірогідності того, що прийняття доручення від клієнта перешкоджатиме прийняттю адвокатом інших доручень або суттєво ускладнить їх виконання в звичайному часовому режимі; важливості доручення для клієнта; особливі або додаткові вимоги клієнта стосовно строків виконання доручення, характер і тривалість відносин між адвокатом та клієнтом; професійний досвід, науково-теоритична підготовка, репутація, професійні здібності адвоката. Оплата за правову допомогу здійснюється клієнтом у національній валюті України в безготівковій або в готівковій формі не пізніше 3 календарних днів з моменту підписання сторонами Акту здавання-приймання надання правничої допомоги.

Відповідно до акта давання-приймання правничої допомоги від 04.10.2018, сформованого за надану адвокатом правничу допомогу згідно з договором про надання правової допомоги від 25.07.2018 №35/18, вартість послуг становить 7700,00 грн.

На підтвердження сплати зазначених витрат до матеріалів справи долучено корінець квитанції від 04.10.2018 №049977, згідно з яким адвокатом ОСОБА_4 прийнято від ТОВ "Західторгінвест" на підставі договору від 25.07.2018 №35/18 7700,00 грн.

У постанові ОСОБА_5 Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 (№11-562ас18) судом було висловлено правову позицію, що склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як зазначено в абз.268 Рішення ЄСПЛ у справі East/West Alliance Limited проти України: Згідно з практикою Суду, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" [ВП], заява N 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

З огляду на викладене, з урахуванням складності справи та наданих позивачем доказів понесення витрат на правничу допомогу, суд вважає цілком обґрунтованою вартість послуг адвоката, які є співмірними виконаним адвокатом роботам (наданим послугам), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, відповідно до договору про надання правової допомоги від 25.07.2018 №35/18.

Відповідачем не виконано обовязку, покладеного на нього положеннями ч.7 ст.134 КАС України.

Таким чином, понесені позивачем судові витрати у даній справі, підлягають розподілу в сумі 7700,00 грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Рівненській області від 30.05.2018 №741037/41266028 про відмову у реєстрації податкової накладної ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Західторгінвест" від 26.03.2018 №24 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зобовязати Державну фіскальну службу України (Львівська площа 8, м. Київ, 04053; ідентифікаційний код 39292197) здійснити реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Західторгінвест" (вул.Козацька, буд.21, с.Макотерти, Рівненський район, Рівненська область, 35337; ідентифікаційний код 41266028) від 26.03.2018 №24.

Стягнути солідарно із суб'єктів владних повноважень - Державної фіскальної служби України (Львівська площа, 8, м.Київ-53, 04655; ідентифікаційний код 39292197) та Головного управління ДФС у Рівненській області (вул.Відінська, 12, м.Рівне, 33023; ідентифікаційний код 39394217), за рахунок їх бюджетних асигнувань, на користь позивача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Західторгінвест" (вул.Козацька, буд.21, с.Макотерти, Рівненський район, Рівненська область, 35337; ідентифікаційний код 41266028) судові витрати:

в сумі 3524,00 грн. (три тисячі п'ятсот двадцять чотири гривні) - судовий збір;

в сумі 7700,00 грн. (сім тисяч сімсот гривень) - витрати на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через ОСОБА_1 окружний адміністративний суд (пп.15.5 п.15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 січня 2019 року.

Суддя Щербаков В.В.