Справа № 808/1895/18
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 січня 2019 року м. Дніпросправа № 808/1895/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Бишевської Н.А. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Кязимової Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 31 серпня 2018 року

у справі №808/1895/18

за позовом ОСОБА_1

до Токмацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

"23" травня 2018 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Токмацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області в якому просила

- визнати протиправним рішення відповідача про відмову в перерахунку та поновленні виплати пенсії за віком позивачу;

- зобов'язати відповідача перерахувати розмір та поновити виплату пенсії за віком позивачу з 07.10.2009 з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, із застосуванням всіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат, як не працюючому пенсіонеру та дитині війни, але в розміру не меншому ніж прожитковий мінімум для непрацездатних осіб, здійснити осучаснення пенсії відповідно до пенсійної реформи України, починаючи з 01.10.2017 та здійснювати виплату пенсії на визначений пенсіонером банківський рахунок.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю у позивача гарантованого Конституцією права отримувати пенсію на території України.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 31 серпня 2018 р. у справі № 808/1895/18 адміністративний позов ОСОБА_1 до Токмацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано протиправним рішення Токмацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 27.09.2017 №4624/02 про відмову в перерахунку та поновленні виплати пенсії за віком ОСОБА_1.

Зобов'язано Токмацьке об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області поновити ОСОБА_1 виплату раніше призначеної пенсії за віком, починаючи з 20.02.2017 та здійснювати виплату пенсії на визначений пенсіонером банківський рахунок.

Позовні вимоги про відновлення виплати ОСОБА_1 пенсії з 07.10.2009 по 19.02.2017 (включно) залишено без розгляду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 31 серпня 2018 р. у справі № 808/1895/18, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд протиправно залишив без розгляду частину позовних вимог та відмови у задоволенні частини вимог. Наполягає на наявності права на повне задоволення заявлених вимог.

Сторони по справі про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

До судового засідання не з'явились представники сторін. Жодних клопотань, повідомлень про причини неявки до суду не надходило, підстави відсутності представників сторін суду не повідомлені.

З урахуванням наявних в справі матеріалів, нез'явлення в судове засідання представників сторін не перешкоджає розгляду скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1, громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено паспортом громадянина для виїзду за кордон НОМЕР_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

По досягненні пенсійного віку, 29.03.1993 позивачці призначена пенсія за віком яка виплачувалась їй до виїзду за кордон, тобто до листопада 1995 року.

У 1995 році позивачка виїхала з України на постійне місце проживання до Ізраїлю, де прийнята на консульський облік в консульському відділі посольства України в Державі Ізраїль.

Починаючи з 1995 року і станом на сьогоднішній день, позивачка призначеної по закону пенсії не отримує.

У лютому 2017 року ОСОБА_1 через представника звернулась до Токмацького об'єднаного УПФУ в Запорізькій області із заявою встановленого зразка про перерахунок та поновлення виплати пенсії за віком в розмірах згідно з чинним законодавством, як непрацюючому пенсіонеру та дитині війні, починаючи з 07.10.2009. До заяви про поновлення та перерахунок пенсії представником позивача було додано нотаріально посвідчені копії довіреності, паспорта, пенсійного посвідчення; нотаріально посвідчену копію картки платника податків; заяву про перерахування пенсійних виплат на банківський рахунок; копію паспорта представника.

Листом № 1592/02 від 22.03.2017 Токмацьким об'єднаним УПФ України в Запорізькій області повідомлено, що для поновлення виплати пенсії позивачці необхідно особисто звернутися до органу, що призначає пенсію.

Постановою Токмацького районного суду від 10.07.2017 по справі №328/1585/17 за позовом ОСОБА_1 до Токмацького об'єднаного УПФУ в Запорізькій області про спонукання до вчинення дій, зобов'язано Токмацьке об'єднане УПФУ в Запорізькій області розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.02.2017 про перерахунок, поновлення виплати пенсії за віком, поданої її представником ОСОБА_2, в порядку, передбаченому постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 та прийняти відповідне рішення.

На виконання постанови Токмацького районного суду від 10.07.2017 та ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.09.2017 по справі №328/1585/17 відповідачем розглянуто заяву позивача від 20.02.2017 про перерахунок, поновлення виплати пенсії за віком, поданої представником ОСОБА_2, та прийнято рішення, викладене у повідомленні від 27.09.2017 №4624/02, про відмову в перерахунку, поновленні виплати пенсії за віком, у зв'язку з відсутністю фактичного місця проживання (реєстрації) на території України.

Вважаючи, що вказаною відмовою порушено її право на пенсію, позивач звернулась до адміністративного суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Рішенням Конституційного Суду України № 25рп/2009 від 07.10.2009 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 9 липня 2003 року.

Вказаним рішенням встановлено, що конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії. Конституційне право на соціальний захист не може бути поставлене в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Право громадянина на одержання пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні, держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Відповідно до Закону України «Про Конституційний Суд України» та рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2000 від 14.12.2000 закони, правові акти або окремі положення визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню, як такі, що відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Положеннями статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відмова відповідача у поновленні ОСОБА_1 виплати пенсії за віком у зв'язку з постійним проживанням в Ізраїлі є неправомірною, такою, що суперечить Конституції та законам України.

Спростовуючи доводи скаржника щодо необхідності застосування судом першої інстанції норми ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», якою передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, оскільки в даному випадку пенсійні виплати позивачеві у спірному періоді не нараховувалися.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення пропущеного строку звернення до суду з адміністративним позовом та можливість поновлення порушеного права позивача на пенсійне забезпечення з моменту звернення до відповідача з відповідною заявою, а саме з 20.02.2017 року. Колегія суддів знаходить обґрунтованим висновки суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги також не спростовують такі висновки суду.

Щодо посилання скаржника на не зазначення судом першої інстанції розміру пенсії, а саме не менше за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність та здійснення нарахування сум індексації, суд апеляційної інстанції зазначає, що захисту підлягають порушені права, свободи та інтереси особи, суд не може вирішувати спір на майбутнє.

Стосовно вимог щодо поновлення та виплати пенсії з компенсацією втрати частини доходів, колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно зі статтею 2 Закону компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Статтею 3 вказаного Закону передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється лише у випадку, якщо відповідні виплати були нараховані, проте не виплачені. В даному випадку позивачеві нарахування пенсійних виплат не здійснювалося, що свідчить про відсутність законних підстав для виплати компенсації.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції у даній справі. Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 31 серпня 2018 р. у справі № 808/1895/18 - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 31 серпня 2018 р. у справі № 808/1895/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку та строки передбачені ст.329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко