Справа № 1440/1776/18
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2019-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2019 р.м.ОдесаСправа № 1440/1776/18

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Устинов І. А. час і місце ухвалення: м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Семенюк Г.В.

суддів: Потапчук В.О. , Шляхтицький О.І.

розглянувши у порядку письмового провадження у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Інгульського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Інгульського об`єднаного управління Пенсійного фонду України, та просив визнати протиправними дії відповідача, що полягають в безпідставному зменшенні на чотири місяці страхового стажу застрахованих осіб, який у відповідності до первинних документів та Реєстру застрахованих осіб станом на 01.03.2018р. становить 592 місяці; - зобов`язати відповідача привести у відповідність Реєстру застрахованих осіб та довідці Ф-122 розрахунок кількості місяців страхового стажу позивача шляхом включення до стажу періодів роботи у 1986 році за списком № 1 (23 дні), які належить зарахувати до страхового стажу в трьохкратному розмірі (як 69 днів); - зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу як повний-неповний місяць, за умови, що сума сплачених за цей неповний місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок; - зобов`язати відповідача нарахувати та виплачувати щомісячну недоплачену пенсії з одночасною виплатою компенсації втрати доходів, які виникли в результаті зменшення у минулих місяцях, відповідного первинним документам та Реєстру застрахованих осіб, законного коефіцієнту страхового стажу позивача; - звернути судове рішення до негайного виконання в межах виплатної суми пенсії за один місяць.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нове, яким задовольнити позов .

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що оскаржуване рішення не ґрунтується на належних та допустимих доказах, судом допущене неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. При цьому зазначає, що судом не досліджені докази і письмові пояснення викладені позивачем у заяві по суті справи. Крім цього, оскаржуваним рішенням суду першої інстанції не була взята до уваги вимога у частині виправлення очевидної помилки, якою у порушення приписів ст. 25 Закону України № 1058-15 у рішенні від 14.03.2018р. «Про призначення пенсії», протиправно призначено коефіцієнт страхового стажу як 0,47000.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що 02.06.2003р. ОСОБА_1 була призначена пенсія за віком зі зниженням пенсійного віку, відповідно до Закону України від 28.02.1991 № 796-ХІІ та Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ, яким, до набрання чинності Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058), були врегульовані питання пенсійного забезпечення громадян, яка з 01.01.2004 була перерахована в порядку і на умовах Закону № 1058, та виплачується й на теперішній час.

Позивач надав до пенсійного фонду довідку від 08.04.2016 № 94, видану Державним південним виробничо - технічним підприємством про знаходження у відрядженні у в/ч 74939 з 21.01.1986 по 30.04.1986, в якій вказані періоди безпосередньої зайнятості на роботах по ліквідації наслідків аварії.
Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.10.2017 року по справі № 488/629/14-а відповідача зобов`язано призначити та перерахувати позивачу з 01.01.2014р. пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії згідно ст. 40 Закону №1058, з урахуванням раніше нарахованої пенсії.

На виконання Закону України від 03.10.2017 № 2148-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій з 01.10.2017 було проведено індивідуально-масовий перерахунок по осучасненню заробітної плати. При осучасненні заробітної плати застосовується середня заробітна плата в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015, 2016 роки - 3764,40 грн.

Вважаючи, що розмір пенсійної виплати позивача з 01.10.2017 відповідно до постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.10.2017 менше ніж раніше розрахований, позивача повідомлено про право на повернення на попередній вид пенсійної виплати.

Згідно із заявою від 26.02.2018р. № 431 позивача переведено на пенсію за віком з 01.10.2017, яку він отримував до виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.10.2017 по справі № 488/629/14-а.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є необґрунтованими, а дії відповідача відповідають нормам чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного:

Згідно вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 46 Конституції України ,громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Судом 1-ої та апеляційної інстанції було встановлено, що позивач надав до пенсійного фонду довідку від 08.04.2016 № 94, видану Державним південним виробничо- технічним підприємством про знаходження у відрядженні у в/ч 74939 з 21.01.1986 по 30.04.1986, в якій вказані періоди безпосередньої зайнятості на роботах по ліквідації наслідків аварії.
Проте, відповідно до законодавства, дана довідка повинна видаватися в/ч 74939 або архівною установою.

Галузевим Державним архівом Міністерства оборони України надана довідка від 19.08.2001 № 7756 на підставі наказів командира в/ч 74939 про направлення Позивача в м. Чорнобиль на період з 18.09.1986 по 20.09.1986 року. Також вказано місце дислокації в/ч 74939 - смт. Любеч. Відтак, при розрахунку страхового стажу відповідачем на підставі зазначеної довідки ОСОБА_1 зараховано в потрійному розмірі період роботи з 18.09.1986р. по 20.09.1986р.

Крім цього, судом встановлено, що згідно матеріалів справи, 02.06.2003р. ОСОБА_1 була призначена пенсія за віком зі зниженням пенсійного віку, відповідно до Закону України від 28.02.1991 № 796-ХІІ та Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ, яким, до набрання чинності Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058), були врегульовані питання пенсійного забезпечення громадян, яка з 01.01.2004 була перерахована в порядку і на умовах Закону № 1058, та виплачується й на теперішній час.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.10.2017 року по справі № 488/629/14-а відповідача зобов`язано призначити та перерахувати позивачу з 01.01.2014р. пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії згідно ст. 40 Закону №1058, з урахуванням раніше нарахованої пенсії.

З 01.10.2017 відповідно до постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.10.2017 розмір пенсійної виплати позивача менше ніж раніше розрахований, про що позивача повідомлено про право на повернення на попередній вид пенсійної виплати.

Згідно із заявою від 26.02.2018р. № 431 позивача переведено на пенсію за віком з 01.10.2017, яку він отримував до виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.10.2017 по справі № 488/629/14-а.

Відповідно до пункту 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додається посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за Формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Довідка форми № 122 є основним документом, що визначає час виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС безпосередньо у зоні відчуження та дає підстави зарахувати до стажу роботи в потрійному розмірі період роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС. Вказана довідка видається на підставі первинних документів лише тими підприємствами, установами, організаціями, в складі яких працівник безпосередньо виконував роботи по ліквідації наслідків аварії.

У разі неможливості подання довідки за формою № 122 внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, для визначення права на призначення пенсії надаються інші (первинні) документи, що підтверджують період роботи в зоні відчуження, а саме: довідки про період роботи в зоні, табелі обліку робочого часу за період роботи в зоні, копії відомостей (особових рахунків) на виплату заробітної плати.

Відповідно до статті 40 Закону № 1058 заробітна плата для обчислення пенсії визначається з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

На виконання Закону України від 03.10.2017 № 2148-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій з 01.10.2017 було проведено індивідуально-масовий перерахунок по осучасненню заробітної плати. При осучасненні заробітної плати застосовується середня заробітна плата в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015, 2016 роки - 3764,40 грн.

Вважаючи, що розмір пенсійної виплати позивача з 01.10.2017 відповідно до постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.10.2017 менше ніж раніше розрахований, позивача повідомлено про право на повернення на попередній вид пенсійної виплати.

Згідно із заявою від 26.02.2018р. № 431 позивача переведено на пенсію за віком з 01.10.2017, яку він отримував до виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.10.2017 по справі № 488/629/14-а.

Відповідно до пункту 4-4 Прикінцевих положень Закону № 1058 з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2016 та 2017 роки.

ОСОБА_1 з 01.10.2017 було здійснено перерахунок у вигляді переходу з одного виду пенсії на інший, а не первинне призначення пенсії як того вимагає пункт 4-4 Прикінцевих положень Закону № 1058. До того ж, зазначена норма застосовується при обчисленні пенсій призначених з 01.01.2018.

Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

Останній перерахунок у зв`язку із збільшенням страхового стажу здійснено на підставі заяви позивача від 12.12.2017. Страховий стаж зараховано по 31.10.2017 та склав 49 років 8 днів.

Оскільки після останнього перерахунку пенсії позивача не минуло 2 календарних роки, то вимога про зарахування 2 місяців страхового стажу задоволенню не підлягає (ст. 40, 42 Закону 1058).

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідач, відмовляючи позивачу у перерахунку пенсії, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним пенсійним законодавством України.

Згідно ч.1-2 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч.1-5 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно п.2 ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 311,315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2018 року по справі 1440/1776/18 без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Семенюк Г.В.
Судді Потапчук В.О. Шляхтицький О.І.