Справа № 200/14022/18-а
Суддя: Логойда Т. В.
Дата ухвалення: 2019-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2019 р. Справа№200/14022/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Логойди Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження (за правилами спрощеного позовного провадження) адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Донецькій області про визнання протиправним дій та скасування постанови,

в с т а н о в и в:

У грудні 2018 року фізична особа-підприємець звернулася до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому зазначала, зокрема, що Головним управлінням Держпраці у Донецькій області на підставі акту інспекційного відвідування позивача від 09 жовтня 2018 року № ДЦ1484/1291/АВ винесено припис від 10 жовтня 2018 року №ДЦ1484/1291/АВ/П про усунення порушень, а 30 жовтня 2018 року винесено постанову №ДЦ1484/1291/АВ/П/ПТ/ТД-ФС, якою за допуск працівників до роботи без укладання трудового договору на позивача накладено штраф у розмірі 558 450 грн.

Позивач вважав вказану постанову протиправною та такою що підлягає скасуванню, оскільки при її винесенні відповідачем не враховано, що особи були виконавцями робіт та послуг за цивільно-правовими договорами, що укладені між ними та позивачем як замовником цих послуг. Висновки відповідача про наявність в них ознак трудового договору, та порушення позивачем вимог ч. 1 ст. 21, ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України, а саме допуск працівників до роботи без укладення трудового договору, є помилковими.

Також не враховано, що пояснення про проходження стажування були надані цими особами на переконання та на прохання перевіряючих.

Не враховано і те, що припис позивачем виконаний наступного дня, про що свідчать копії наказів та трудових книжок, у зв'язку з чим відповідач, на думку позивача. мав застосувати положення ч.11 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», відповідно до яких у разі виконання в повному обсязі та у встановлений строк припису, розпорядження, рішення, іншого розпорядчого документа про усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу нагляду (контролю), фінансові та адміністративні санкції, заходи реагування до суб'єкта господарювання, його посадових осіб не застосовуються.

У зв'язку з наведеним позивач просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Держпраці в Донецькій області;

- скасувати постанову Головного управління Держпраці в Донецькій області від 30 жовтня 2018 року №ДЦ 1484/1291/АВ/П/ПТ/ТД-ФС про накладення штрафу в розмірі 558 450 грн.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначав, зокрема, що на підставі наказу від 05 вересня 2018 року № 1192 проведено інспекційне відвідування торгівельних об'єктів, на яких здійснює підприємницьку діяльність фізична особа-підприємець ОСОБА_1 щодо дотримання вимог законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин з працівниками, за результатами якого складено акт від 09 жовтня 2018 року № ДЦ1484/1291/АВ, яким встановлені певні порушення вимог законодавства, а саме факт допуску п'яти працівників ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з поясненнями вказаних осіб: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - проходили стажування, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - проходили стажування та працювали випробувальний термін, ОСОБА_6 - працювала у ОСОБА_7 без укладення трудового договору, заробітну плату не отримувала.

Згідно з поясненнями позивача: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - проходили стажування по усному договору, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - працюють без укладення трудового договору, заробітну плату не отримували - буде виплачена в кінці місяця. Цивільно-правові договори з ними не укладалися. Документів в підтвердження факту проходження особами стажування надано не було.

Вважав, що у позивача з вказаними особами були трудові правовідносини, оскільки особи були підпорядковані певному графіку та позивачу.

На підставі акту інспекційного відвідування, винесено припис про усунення порушень до 19 жовтня 2018 року, який позивачем було виконано - 18 жовтня 2018 року надані копії наказів про укладення з особами трудових договорів, що, на думку відповідача, свідчить про те, що позивач виявлені порушення визнала.

Також на підставі спеціальних норм - ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України винесено оскаржену постанову про накладення на позивача штрафу. Положення ж ч. 11 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», на яку посилався позивач, до спірних правовідносин застосуванню не підлягають.

Вважав, що не порушив права позивача, постанову про накладення на позивача штрафу прийнято правомірно. Просив в задоволенні позову відмовити.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності. Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом її діяльності є роздрібна торгівля в спеціалізованих магазинах переважно напоями, тютюновими виробами та іншими продуктами харчування (код КВЕД 47.25).

08 жовтня 2018 року Головним управлінням Держпраці у Донецькій області проведено інспекційне відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, місцезнаходження: АДРЕСА_1), за результатами якого складено акт інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю, від 09 жовтня 2018 року № ДЦ1484/1291/АВ, яким встановлено порушення позивачем вимог ч. 1 ст. 21, ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України, а саме:

- на торговельному об'єкті, на якому здійснюється підприємницька діяльність фізичної особою-підприємцем ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2., магазин «Паляниця» здійснювали реалізацію ОСОБА_2 та ОСОБА_3, якими були надані письмові пояснення щодо питань, які стосуються законодавства про працю, а саме, що вони перебувають на стажуванні з 08 жовтня 2018 року по 12 жовтня 2018 року, на час проведення інспекційного відвідування заробітну плату не отримували. Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 не надано документів, які засвідчують укладення трудового договору з працівниками;

- на торговельному об'єкті, на якому здійснюється підприємницька діяльність фізичної особою-підприємцем ОСОБА_1 за адресою: вул. Льва Толстого, 2а, м. Слов'янськ, Донецька обл., магазин «Паляниця» здійснювали реалізацію ОСОБА_4 та ОСОБА_5, якими були надані письмові пояснення щодо питань, які стосуються законодавства про працю, а саме, що вони перебувають на стажуванні з 05 жовтня 2018 року, обсяг виконуваної роботи - продаж продовольчих товарів та алкоголю. На момент проведення інспекційного відвідування заробітну плату не отримували. ОСОБА_5 додатково пояснила, що прийнята на стажування з випробувальним терміном. Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 не надано документів, які засвідчують укладення трудового договору з працівниками;

- на торговельному об'єкті, на якому здійснюється підприємницька діяльність фізичної особою-підприємцем ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2., магазин «Паляниця» здійснювала реалізацію ОСОБА_6, якою були надані письмові пояснення щодо питань, які стосуються законодавства про працю, а саме, що вона працює у вказаному в магазині за цією адресою у ОСОБА_7 з 01 вересня 2018 року без укладення трудового договору, заробітну плату не отримувала. Згідно з поясненнями позивача громадянка ОСОБА_6 працює у неї з 01 жовтня 2018 року без укладення трудового договору. Процес відвідування на торгівельному об'єкті фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 зафіксовано засобами відеотехніки (відеокамера Асtіоn саmега АТRІХ НD 1080 Р), громадянка ОСОБА_6 здійснювала продаж продовольчих товарів.

Акт підписано позивачем без зауважень.

До акту інспекційного відвідування додані письмові пояснення вказаних осіб від 08 жовтня 2018 року.

Також додані письмові пояснення позивача від 08 жовтня 2018 року, згідно з якими:

- ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - проходили стажування з 08 жовтня 2018 року по 12 жовтня 2018 року по усному договору, у випадку позитивного результату будуть офіційно працевлаштовані з виплатою заробітної плати;

- ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - працюють без укладення трудового договору, заробітну плату не отримували - буде виплачена в кінці місяця. По цивільним трудовим договорам вони не працюють.

10 жовтня 2018 року винесено припис №ДЦ1484/1291/АВ/П про усунення виявлених порушень у строк до 19 жовтня 2018 року.

Розпорядженням від 17 жовтня 2018 року розгляд справи про накладення штрафу призначено на 30 жовтня 2018 року о 10 год. 00 хв., про що позивачу 24 жовтня 2018 року вручено відповідне повідомлення.

30 жовтня 2018 року на результатами розгляду справи про накладення штрафу, який відбувся з участю позивача, та на підставі акту інспекційного відвідування начальником Головного управління Держпраці у Донецькій області як уповноваженою особою Держпраці розглянуто справу та на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України винесено постанову про накладення штрафу від 30 жовтня 2018 року №ДЦ1484/1291/АВ/П/ПТ/ТД-ФС, якою за порушення ст. 21, ч.ч. 1 та 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України на позивача накладено штраф у розмірі 558 450 грн.

Штраф розраховано у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення (3723 грн. х 30 х 5 = 558 450 грн.).

Судом також встановлено, що 12 жовтня 2018 року, тобто після проведення інспекційного відвідування та винесення припису, позивач оформила трудові договори з деякими особами, про яких йшлося в акті інспекційного відвідування:

наказом від 12 жовтня 2018 року №15/6 ОСОБА_2 прийнято на посаду продавця продовольчих товарів з 16 жовтня 2018 року і з цієї ж дати укладено трудовий договір;

наказом від 12 жовтня 2018 року №15/7 ОСОБА_3 прийнято на посаду продавця продовольчих товарів з 16 жовтня 2018 року і з цієї ж дати укладено трудовий договір;

наказом від 12 жовтня 2018 року №15/8 ОСОБА_5 прийнято на посаду продавця продовольчих товарів з 17 жовтня 2018 року і з цієї ж дати укладено трудовий договір;

наказом від 12 жовтня 2018 року №15/8 ОСОБА_4 прийнято на посаду продавця продовольчих товарів з 17 жовтня 2018 року і з цієї ж дати укладено трудовий договір.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до п.п. 1 та 7 Положення про Державну службу України з питань праці, що затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики. Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Положення про Головне управління (Управління) Державної служби України з питань праці в області затверджено Наказом Міністерства соціальної політики України 27 березня 2015 року № 340.

Згідно з пп. 5 п. 4 вказаного Положення Управління Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю;

Пунктом 15 Положення визначено, що Управління Держпраці є юридичною особою публічного права.

Відповідно до ст. 259 Кодексу законів про працю України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295 «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю; Порядок здійснення державного нагляду за додержанням законодавства про працю.

Відповідно до Поряду здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, що затверджений вказаною Постановою, державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці:

Держпраці та її територіальних органів;

виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин) (далі - виконавчі органи рад).

Згідно з п. 19 Порядку за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року №509.

Пунктом 2 Поряду визначено, що штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи можуть бути накладені на підставі, зокрема, акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

Відповідно до п.п. 3 та 4 Порядку уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (далі - справа).

Справа розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд.

Пунктом 6 Порідку визначено, що про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб'єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п'ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Пунктом 8 вказаного Порядку передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення уповноваженої посадової особи, яка її розглядає. Зазначена особа роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Під час розгляду справи заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішується питання щодо задоволення клопотання.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Оскарженою постановою на позивача накладено штраф на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України, яка визначає відповідальність за порушення законодавства про працю, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Статтею 265 вказаного Кодексу також передбачено, що штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.

Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Суд погоджується з доводами відповідача про те, що відповідальність за порушення законодавства про працю встановлена саме ст. 265 Кодексу законів про працю України, норми якої щодо спірних правовідносин є спеціальними, у зв'язку з чим положення ч. 11 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», на яку посилався позивач, застосуванню не підлягають.

Постанова про накладення штрафу від 30 жовтня 2018 року №ДЦ1484/1291/АВ/П/ПТ/ТД-ФС винесена за порушення ст. 21, ч.ч. 1 та 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України.

Стаття 21 Кодексу законів про працю України регулює питання трудового договору.

Відповідно до ст. 21 вказаного Кодексу трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, дотримуючись внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ч.ч. 1 та 3 ст.24 Кодексу законів про працю України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Кодексом законів про працю України передбачено, що за трудовим договором працівникові гарантується заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо.

Позивач обґрунтовувала позовні вимоги, зокрема наявністю цивільно-правових відносин між нею та особами, щодо яких встановлено порушення.

Цивільно-правовий договір - це угода між організацією (підприємством, установою тощо) і громадянином на виконання останнім певної роботи (а саме: договір підряду, договір доручення тощо), предметом якого є надання певного результату праці, але за цього виду договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство.

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов'язаний одержати спеціальний дозвіл.

Отже, основною ознакою, яка відрізняє трудові відносини від підрядних є те, що трудове законодавство регулює процес трудової діяльності, її організації, а за цивільно-правовим договором підряду процес організації трудової діяльності залишається поза його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Підрядник, на відміну від працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує і виконує свою роботу.

Аналогічні висновки щодо застосування вказаних норм права викладені в постанові Верховного Суду від 29 серпня 2018 року в справі № 587/1714/17, які відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Отже, за наявності ознак, притаманних саме трудовим відносинам, укладається трудовий договір, за наявності ж ознак, притаманних цивільно-правовим відносинам, слід укладати цивільно-правовий договір.

Договір підряду є одним з видів цивільно-правових договорів і законодавство про працю на відносини, які регулюються таким договором не поширюються.

01 жовтня 2018 року між позивачем як замовником та ОСОБА_6 як виконавцем був укладений цивільно-правовий договір від 01 жовтня 2018 року №б/н.

Відповідно до вказаного договору виконавець зобов'язався надати замовнику послуги (виконати роботу, а саме продаж товару) в обсязі і на умовах, передбачених даними договорами, а замовник - прийняти та оплатити дані послуги (п.п. 1.1 та 2.1). Вартість послуг складає певний відсоток від продажу товару.

Згідно з п. п. 1.2, 1.4 та 1.5 договору виконавець не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку. Факт надання відповідних послуг (робіт) з боку виконавця засвідчуються актами прийому наданих послуг (виконаних робіт). Акт підписується сторонами після надання послуги (виконання робіт) та є невід'ємною частиною даного договору.

Пунктом 1.3 договору передбачено, що виконавець вправі залучати відповідних фахівців для якісного і своєчасного надання послуг (виконання робіт). Послугу (роботу) зазначених фахівців виконавець оплачує за власний рахунок згідно з домовленістю з даними особами.

Відповідно до п.п. 6.1 та 6.3 договір діє з моменту підписання до моменту виконання сторонами своїх зобов'язань. Дія договору припиняється за рішенням однієї із сторін з попереднім письмовим повідомленням іншої сторони.

05 жовтня 2018 року між позивачем як замовником і ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 як виконавцями (з кожним окремо) були укладені цивільно-правові договори від 05 жовтня 2018 року №б/н, які містили аналогічні умови.

На виконання умов вказаних договорів між позивачем та кожним з вказаних осіб (ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5.), щодо яких встановлено порушення, були складені та підписані відповідні акти прийому наданих послуг, в кожному з яких вказана сума винагороди за надані послуги. Такі акти складені в тому числі і в день інспекційного відвідування (позивачем до суду подані щоденні акти за період з дня підписання договорів по 10 жовтня 2018 року).

Вказані договори фактично є договорами підряду.

Договір підряду, як вже зазначалося, є одним з видів цивільно-правових договорів і законодавство про працю на відносини, які регулюються таким договором не поширюються.

Наявність вказаних договорів не суперечить поясненням, що додані до акту інспекційного відвідування, відповідно до яких по трудовим договорам зазначені в акті особи, як вони пояснили, не працюють, заробітну плату не отримують, графік роботи не знають.

Посилання відповідача на те, що фактично між позивачем та особами, щодо яких йшлося в акті інспекційного відвідування, були трудові відносини, є неприйнятними, оскільки вони спростовані наявними в матеріалах справи доказами (цивільно-правовими договорами, актами прийому наданих послуг (виконаних робіт) до вказаних договорів, які є їх невід'ємною частиною).

Отже, на позивача та виконавців робіт за вказаними договорами не поширювалося законодавство про працю, як помилково вважав відповідач.

Судом також досліджено поданий відповідачем відеозапис, на якому зафіксовано частину інспекційного відвідування, а саме надання пояснень окремо ОСОБА_6, і окремо позивачем. На ньому зафіксовані усні пояснення позивача про те, що вона не може підібрати відповідних працівників, тому певні особи, в тому числі і ОСОБА_6 проходять стажування, за результатами якого буде вирішено питання щодо прийняття їх на роботу.

Разом з тим, вказаний відеозапис не спростовує наявність цивільно-правових договорів, укладених між позивачем та особами, про яких йшлося в акті інспекційного відвідування.

Наявність таких договорів не виключає можливість одночасного проходження особами стажування. При цьому стажування не потребує укладення трудового договору, як помилково вважав відповідач.

Отже, фактичний допуск працівників до роботи без оформлення трудового договору, що стало підставою для винесення оскарженої постанови, відповідачем не доведено і спростовано наявними в матеріалах справи доказами.

Суб'єктом владних повноважень оскаржена постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального права, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Враховуючи наведене оскаржену постанову не можна вважати законною і обґрунтованою, у зв'язку з чим вона підлягає скасуванню.

Разом з тим наявність в діях суб'єкта владних повноважень ознак протиправності по відношенню до позивача судом не встановлено, з огляду на що позовні вимоги про визнання протиправним дій відповідача задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Донецькій області про визнання протиправним дій та скасування постанови задовольнити частково.

Скасувати постанову Головного управління Держпраці в Донецькій області від 30 жовтня 2018 року №ДЦ 1484/1291/АВ/П/ПТ/ТД-ФС.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Донецькій області (85302, Донецька обл., м.Покровськ, вул.Прокоф'єва, 82, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) здійснені нею документально підтверджені судові витрати в розмірі 5 584 (п'ять тисяч п'ятсот вісімдесят чотири) грн. 50 (п'ятдесят) коп.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення судом складено 31 січня 2019 року.

Суддя Логойда Т. В.