Справа № 240/4974/18
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 року м.Житомир справа № 240/4974/18

категорія 10.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Капинос О.В.,

секретар судового засідання Недашківська Н.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Домарацької В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання неправомірним та скасування рішення № від 17.09.2018,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Головного управління ДФС у Житомирській області, в якому просить визнати не правомірним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 17.09.2018 Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирські області.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за період з 21.10.2015 по 08.02.2018 у розмірі 4316,61грн. та пені у розмірі 2624,52грн. є протиправним, стверджує про своєчасність перерахунків всіх податків до місцевого та державного бюджетів. Поміж іншого, зазначив, що для застосування штрафних санкції відповідач зобов'язаний зазначати дату порушення позивачем строків сплати єдиного внеску та кількість днів прострочення та відповідно надати розрахунок суми пені, що контролюючим органом зроблено не було.

Ухвалою від 26.10.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження та призначено відкрите судове засідання у справі з викликом сторін на 11:30 27.11.2018.

27.11.2018 у зв'язку з продовженням строку відповідачу для подання відзиву, оголошено перерву у розгляді справи до 15:00 20.12.2018.

20.12.2018 оголошено перерву до 09:30 22.12.2018.

22.12.2018 оголошено перерву до 14:00 16.01.2019.

16.01.2019 оголошено перерву до 09:00 24.01.2019.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав, викладених у письмовому відзиві на позов, в обґрунтування якого зазначив, що позивачем нараховано та сплачено до державного бюджету внески як ФОП- роботодавець, який має найманих працівників та нараховує ЄСВ на заробітну плату найманих осіб та винагороду за договорами цивільно-правового характеру, проте сплата зараховується до державного бюджету несвоєчасно, а саме з порушенням строків. Як наслідок цього, протягом декількох років за позивачем рахувалась недоїмка, тобто відповідно до п.1 ч.1 ст.6 Закону № 2464-УІ недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 як платник єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування перебуває на обліку в Житомирській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області з 19.11.2013р.

17.09.2018 Головним управлінням Державної фіскальної служби у Житомирській області прийнято рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за період з 21.10.2015 по 08.02.2018, яким до ФОП ОСОБА_3 застосований штраф у розмірі 4316,61 грн. та нарахована пеня у розмірі 2624,52 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернулася до суду з даним позовом за захистом порушених прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI).

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно з положеннями ч.2 ст. 8 та ст. 12 Закону № 2464-VI єдиний внесок не входить до системи оподаткування. Завданнями центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є забезпечення адміністрування єдиного внеску шляхом його збору, ведення обліку надходжень від його сплати та здійснення контролю за сплатою єдиного внеску.

Нормами п 6 ч.1 ст. 1 Закону № 2464-VI встановлено, що недоїмка це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є: зокрема, фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців); фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з ч.2 ст.9 Закону № 2464-VI обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Приписами ч.3 ст.9 Закону № 2464-VI передбачено, що обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

За приписами абз.3 ч.8 ст. 9 цього Закону фізичні особи-підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначає Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування затверджена Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 (далі - Інструкція).

Згідно із п.2 розділу VI Інструкції у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Нормами п.п.2 п.2 розділу VII Інструкції № 449 визначено, що відповідно до частини одинадцятої статті 25 Закону України № 2464-VI до платників, визначених підпунктами 1 - 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, органи доходів і зборів застосовують штрафні санкції у таких розмірах: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 01 січня 2015 року накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції.

Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за зазначені періоди.

Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що позивачем нараховує та сплачує внески ЄСВ як ФОП -роботодавець, який має найманих працівників та нараховує ЄСВ на заробітну плату найманих осіб та винагороду за договорами цивільно -правового характеру, проте сплата зараховується несвоєчасно, з порушенням строків.

Матеріалами справи підтверджено, що ФОП ОСОБА_3 є платником єдиного внеску, який повинна сплачувати за себе та як роботодавець, який використовує працю найманих працівників.

З пояснень представника позивача слідує, що сплата єдиного внеску за вказаний період буда проведена позивачем вчасно, однак, помилково на інший рахунок, а саме: на рахунок для сплати ЄСВ на заробітну плату найманих працівників, що підтверджується виписками по особовому рахунку позивача за 2016 рік та платіжними дорученнями. Після встановлення цієї помилки, ФОП ОСОБА_3 зверталася до відповідача із відповідною заявою про зарахування сплачених коштів на відповідний рахунок. Однак, вирішення вказаної заяви відповідачем тривало певний час та помилково сплачені кошти були зараховані на відповідний рахунок через декілька місяців.

Вказані обставини представником відповідача в ході розгляду справи не заперечувалися. Однак, відповідач не надав суду відповідних доказів та пояснень коли заява позивача про перерахунок коштів надійшла, коли була розглянута та не надано пояснень причин її тривалого не розгляду. Вказане дає підстави вважати, що відповідачем не спростовані такі доводи позивача, а тому судом вони приймаються до уваги.

Таким чином, суд враховує, що внаслідок тривалого не вирішення питання зарахування ЄСВ на відповідний (потрібний) рахунок, у позивача утворилася заборгованість та відповідно подальші перерахування йшли на погашення боргу, який утворився, а не на сплату поточних платежів, що в свою чергу потягло за собою нарахування штрафних санкцій та пені.

Суд зазначає, що здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання в частині зазначення іншого бюджетного рахунку у платіжному дорученні зі сплати єдиного внеску в строк передбачений Законом №2464-VІ, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Відтак дії які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов'язання, не можуть бути підставою для застосування штрафів та нарахування пені відповідно до ст. 25 Закону №2464-VІ.

Аналогічна правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 813/1008/16.

Крім того, в ході розгляду справи представником позивача визнавалася та обставина, що частина платежів ЄСВ позивачем була дійсно здійснена несвоєчасно, у зв"язку з чим суд зобов"язував сторони провести відповідну звірку.

Представником позивача до матеріалів справи надано відповідь на відзив, в якому надано зроблений ним розрахунок нарахованих штрафних санкцій та пені (а.с. 73-74).

В той же час, в судовому засіданні представник відповідача вказав, що розрахунок позивача не може бути визнаний правильним, однак будь-яких пояснень та розрахунків на спростування цих доводів не надав.

В той же час, представник відповідача в свої поясненнях вказав, що платіжні доручення про сплату ЄСВ, які були позивачем долучені до матеріалів справи, неможливо розцінювати як доказ, оскільки на них відсутня відмітка банку, що підтверджує проведення платежу. Також вказав, що перелічені суми, що містяться в платіжних дорученнях відсутні в інтегрованій картці платника податків за кодом 71010000.

Вказані доводи відповідача суд вважає безпідставними, оскільки матеріали справи містять виписку по банківському рахунку позивача, з якої вбачається, що зазначені в наданих позивачем платіжних дорученнях суми ЄСВ були сплачені, а тому вказане дає підстави для висновку, що платіжні доручення можуть бути визнані як належні докази (а.с. 75-80,83-94). Крім того, доводи, що вказані суми відсутні в інтегрованій картці, суд вважає також безпідставними, оскільки, як вже зазначалося, це стало наслідком несвоєчасного перерахування відповідачем сплачених позивачем коштів на належний рахунок.

Отже, зважаючи на те, що при нарахуванні штрафних санкцій та пені визначальним є врахування суми недоїмки, а також розрахунок кількості днів прострочення платежу, тому суд з урахуванням встановлених обставин та наявних в матеріалах справи розрахунків, позбавлений можливості самостійно вирахувати відповідну суму штрафних санкцій та пені.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене суд вважає, що відповідач в ході розгляду справи не довів, що спірне рішення прийняте обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мали значення для його прийняття.

Відтак, з урахуванням встановлених обставин та наданих доказів, суд приходить до висновку, що рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирські області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 17.09.2018р. є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням ч.1 ст. 139 КАС України та сплаченого позивачем судового збору, судові витрати у вигляді судового збору в сумі 704,80 грн. підлягають відшкодуванню на користь ФОП ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Житомирській області.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246, 371 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_2) до Головного управління ДФС у Житомирській області (вул. Юрка Тютюнника, 7,Житомир,10003, ) задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафної санкції та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного соціального внеску № від 17.09.2018.

Відшкодувати Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_2) судові витрати у вигляді судового збору в сумі 704 (сімсот чотири),80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Житомирській області (вул. Юрка Тютюнника, 7,Житомир,10003, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду набирає законної сили в порядку визначеному ст.255 КАС України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя О.В. Капинос

Повне судове рішення складене 31 січня 2019 року