Справа № 522/15677/18
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2019-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

01 лютого 2019 р.м.ОдесаСправа № 522/15677/18

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції: Самойлюк Г. П.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Димерлій О.О.

суддів: Єщенко О.В.

розглянувши можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2018 р.. по справі № 522/15677/18 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання неправомірною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2018 року ГУ ПФУ в Одеській області звернулось до суду з позовом до Управління ДВС Головного ТУЮ в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від15 листопада 2018 року адміністративний позов ГУ ПФУ в Одеській області задоволено.

13 грудня 2018 року Управління ДВС Головного ТУЮ в Одеській області подано апеляційну скаргу на зазначене рішення суду.

В порушення вимог статей 287 КАС України позивачем при подачі апеляційної скарги пропущено строк на апеляційне оскарження та не сплачено судовий збір.

На виконання вимог ст. 287 КАС України ухвалою судді Пятого апеляційного адміністративного суду від 26 грудня 2018 року апеляційну скаргу Управління ДВС Головного ТУЮ в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2018 року залишено без руху та надано апелянту строк для надання заяви, вказавши підстави про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та строк для сплати судового строку.

Ухвалу апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху отримано апелянтом 4 січня 2019 року, що підтверджується відповідним повідомленням про вручення (а. с. 109).

22 січня 2019 року на адресу Пятого апеляційного адміністративного суду від Управління ДВС Головного ТУЮ в Одеській області надійшло клопотання про поновлення процесуального строку, в якому відповідачем зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалене без участі представника Управління ДВС Головного ТУЮ в Одеській області та отримано Управлінням 27 листопада 2018 року.

Крім того, в клопотанні відповідач вказує про відсутність ухваленого кошторису Управління станом на момент подачі апеляційної скарги, що унеможливлює сплату судового збору по даній справі, а тому просить відстрочити сплату судового збору.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до п. 6 ч. 5 ст. 44 КАС України учасники справи зобов'язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява №23436/03).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов'язані з непереборними та об'єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначені статтею 287 КАС України. Відповідно до частини шостої вищенаведеної статті Кодексу, апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

За приписами ст.295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Необхідно зауважити, що строки подання апеляційних скарг в даній категорії справ визначені ст.287 КАС України, норми якої є спеціальними по відношенню до норм ст.295 КАС України.

Тобто, строк подання апеляційної скарги в даному випадку становить десять днів з дня проголошення оскаржуваного рішення.

Матеріалами справи встановлено, рішення судом першої інстанції винесено 9 листопада 2018 року, копію рішення відповідачем отримано 12 листопада 2018 року (а. с. 62), тоді як апеляційну скаргу подано лише 4 грудня 2018 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження, встановленому ст. 287 КАС України.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 справі «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Пунктом 1 ч. 5 ст. 296 КАС України передбачено, що однією з вимог апеляційної скарги визначено надання документа про сплату судового збору.

Згідно з положеннями Закону України «Про судовий збір» органам виконавчої служби не надано пільг щодо сплати судового збору.

У справі «Рисовський проти України» Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що «…у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб…».

Тобто, виходячи з принципу «належного урядування», державні органи загалом, і орган доходів і зборів зокрема, зобов'язані діяти в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно.

А отже, довготривала процедура погодження та сплати судового збору, не може бути визнана поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та, як наслідок, не є підставою для порушення принципу правової визначеності щодо остаточного рішення.

Також, суд зазначає, що Управління ДВС Головного ТУЮ в Одеській області, діючи як суб'єкт владних повноважень, має однаковий обсяг процесуальних прав та обов'язків поряд з іншими учасниками справи й, до того ж, є бюджетною установою, що фінансується з Державного бюджету України, а тому зупинення на рахунку виконавчого служби фінансових операцій, зокрема, в частині видатків передбачених на сплату судового збору, не повинно впливати на можливість неухильного виконання останнім покладених на нього нормами Кодексу адміністративного судочинства України процесуальних обов'язків щодо оформлення апеляційної скарги, та не повинно ставитись у залежність від правовідносин, у які виконавчий орган вступає в інших сферах його діяльності, зокрема, з приводу безспірного списання коштів з його рахунків на підставі виконавчих документів, оскільки ці фактори не є взаємопов'язаними.

Не свідчать про поважність підстав пропуску строку апеляційного оскарження і доводи відповідача щодо неналежного фінансування контролюючого органу з боку державного бюджету, оскільки особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, а тому обставини, пов'язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору суб'єктами владних повноважень не є об'єктивними та непереборними підставами, які перешкоджають оскаржити судові рішення в межах встановленого законодавством строку апеляційного оскарження та реалізувати своє право щодо оскарження без порушення порядку здійснення такої процесуальної дії.

Обґрунтовуючи висновки про обов'язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов'язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 13 листопада 2018 року у справі № 804/958/17.

Враховуючи зазначене, підстави викладені відповідачем у заяві про поновлення строку апеляційного оскарження для визнання причин пропуску такого строку поважними - відсутні.

Таким чином причини, зазначені апелянтом в клопотанні від 22 січня 2019 року про поновлення строку, не можуть бути визнані поважними, а будь-яких інших підстав для поновлення процесуального строку відповідачем не зазначено.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції на підставі ч. 4 ст. 299 КАС України відмовляє у відкритті апеляційного провадження, оскільки вказані апелянтом обставини не є поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст. 299 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Відмовити Управлінню державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та відстрочення сплати судового збору.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Управлінню державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2018 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Суддя-доповідач ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3