Справа № 234/2030/18
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2019-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року справа №234/2030/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Казначеєва Е.Г.

Компанієць І.Д.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Краматорського міського суду Донецької області (суддя - Бакуменко А.В.) від 18 вересня 2018 року (повний текст рішення складений 18 вересня 2018 року) у справі №234/2030/18 за позовом ОСОБА_2 до Донецької митниці Державної фіскальної служби України, заступника начальника Донецької митниці Державної фіскальної служби Управління ПМП Стельмаченка Євгена Евгеновича про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Донецької митниці Державної фіскальної служби України, заступника начальника Донецької митниці Державної фіскальної служби Управління ПМП Стельмаченка Євгена Евгеновича про визнання незаконною та скасування постанови в справі про порушення митних правил №0095/70000/17 від 03.10.2017 року.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 18 вересня 2018 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Позивач вважає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги ті обставини, що в постанові в справі про порушення митних правил № 0095/70000/17 від 03.10.2017 року відсутні будь-які докази використання нею зазначеного транспортного засобу в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими надано пільги. Крім того, відповідачем було порушено встановлені ч.1 ст.467 МК України строки накладення адміністративного стягнення, а також позивач не була повідомлена про місце і час розгляду справи, внаслідок чого була позбавлена можливості бути присутньою при розгляді справи про адміністративне правопорушення та не мала можливості заявити про свою незгоду з рішенням відповідача та реалізувати своє конституційне право на його оскарження. Позивач також вважає, що відповідачем не доведена сума штрафу у розмірі 473 526,00 грн, не надано доказів огляду транспортного засобу «Peugeo 407», реєстраційний номер НОМЕР_1, VIN-НОМЕР_2, дослідження його технічного стану, у зв'язку з чим не надано доказів встановлення вартості такого транспортного засобу у визначеному законом порядку. Позивач зазначила, що під час судового засідання її представником підіймалося питання щодо сумнівності (недостовірності) проведеної оцінки, однак судом першої інстанції всі аргументи було безпідставно відхилено та не враховано при винесенні рішення.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на скаргу, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що постановою Донецької митниці ДФС від 08.08.2017р. в справі про порушення митних правил № 0046/70000/17 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачене ч. З ст. 470 МК України, а саме перевищення встановленого ст. 95 МК України строку доставки транспортного засобу «Peugeot 407», реєстраційний номер НОМЕР_1, більше ніж на десять діб.

Зазначену постанову позивач не оспорював, сплатив штраф у повному обсязі.

19 вересня 2017 р. відносно позивача було складено протокол №0095/70000/17 про порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України, яким встановлено, що 23.03.2017 року громадянкою України ОСОБА_2 через митний пост «Північний» Житомирської митниці ДФС ввезено на митну територію України транспортний засіб «Peugeot 407», реєстраційний номер НОМЕР_1, країна реєстрації Литовська Республіка, ідентифікаційний номер транспортного засобу (VIN) НОМЕР_2, по смузі руху «зелений коридор», у митному режимі транзиту.

Перевіркою інформації бази даних автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор» встановлено, що автотранспортний засіб марки «Peugeot 407», реєстраційний номер НОМЕР_1, країна реєстрації Литовська Республіка, ідентифікаційний номер транспортного засобу (VIN) НОМЕР_2, після 23.03.2017 року з митної території України не вивозився та у інший митний режим не поміщувався.

Відповідно до інформації, що міститься у автоматизованій системі митного оформлення «Інспектор», позивач до митниці ДФС із заявами щодо продовження строку перебування на митній території України зазначеного автомобілю не зверталась.

Згідно з відповідями митниці ДФС на лист Донецької митниці ДФС від 11.09.2017 року №5533/7/05-70-20-04, інформація щодо звернень гр.ОСОБА_2 з приводу поміщення автотранспортного засобу марки «Peugeot 407», реєстраційний номер НОМЕР_1, країна реєстрації Литовська Республіка, ідентифікаційний номер транспортного засобу (VIN) НОМЕР_2, в іншій митний режим або з приводу аварії чи дії обставин непереробної сили, відсутня.

Листом Управління інформаціно-аналітичної підтримки Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 27.09.2017 року №2354/24-8/01-2017, автомобіль марки «Peugeot 407», реєстраційний номер НОМЕР_1, країна реєстрації Литовська Республіка, ідентифікаційний номер транспортного засобу (VIN) НОМЕР_2 у розшуку не перебуває.

Таким чином, гр.ОСОБА_2, використовуючи транспортний засіб марки «Peugeot 407», реєстраційний номер НОМЕР_1, країна реєстрації Литовська Республіка, ідентифікаційний номер транспортного засобу (VIN) НОМЕР_2, стосовно якого надані пільги щодо сплати митних платежів на загальну суму 157 842,00 грн в інших цілях ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, вчинила правопорушення митних правил, передбачене ст.485 МК України.

Наведений протокол складено у відсутності позивача, розгляд справи призначено на 03.10.2017 р. об 11-00 год. за адресою: 87510, Україна, Донецька обл., м. Маріуполь, пр. Леніна, буд. 1. Протокол надіслано на адресу позивача, що підтверджується відповідною поштовою квитанцією.

Постановою заступника начальника Донецької митниці ДФС - начальника управління ПМП та МВ Стельмаченко Є.Є. в справі про порушення митних правил № 0095/70000/17 від 03.10.2017 року позивача визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 473526,00 грн.

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Статтею 70 Митного кодексу України встановлені види митних режимів, зокрема, транзит. Відповідно до положень статті 71 Митного кодексу України декларант має право обрати митний режим, у який він бажає помістити товари, з дотриманням умов такого режиму та у порядку, що визначені цим Кодексом. Поміщення товарів у митний режим здійснюється шляхом їх декларування та виконання митних формальностей, передбачених цим Кодексом. Митний режим, у який поміщено товари, може бути змінено на інший, обраний декларантом відповідно до частини першої цієї статті, за умови дотримання заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, встановлених відповідно до закону для товарів, що поміщуються у такий інший митний режим.

Таким чином, вибір митного режиму, поміщення у митний режим та зміна митного режиму є виключним правом декларанта.

Як вбачається з матеріалів справи, при митному оформленні автомобіль марки «Peugeot 407», реєстраційний номер НОМЕР_1 (країна реєстрації Литовська Республіка), був оформлений позивачем у режимі "транзит".

Відповідно до статті 90 Митного кодексу України, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

У відповідності до вимог п.3 ч.1 ст.93 Митного кодексу України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 1 статті 95 Митного кодексу України встановлені такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Згідно із частиною 1 статті 381 Митного кодексу України громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

За приписами частини 2 статті 1 Митного кодексу України відносини, пов'язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Частиною 1 статті 284 Митного кодексу України встановлено, що за умови дотримання вимог та обмежень, встановлених розділом V цього Кодексу, застосовується умовне повне звільнення від оподаткування ввізним митом - до товарів, поміщених у митні режими транзиту.

У відповідності до п.2 ч.1 статті 284 Митного кодексу України митні платежі не сплачуються у разі, якщо відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України, інших законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, щодо товарів надано звільнення або повне умовне звільнення від сплати митних платежів - у період дії такого звільнення і при дотриманні умов, у зв'язку з якими його надано.

Статтею 293 Митного кодексу України визначено, що особою, на яку покладається обов'язок із сплати митних платежів, у разі недотримання положень цього Кодексу щодо користування та розпорядження товарами або виконання інших вимог і умов, установлених цим Кодексом для застосування митних режимів, що передбачають умовне повне або часткове звільнення від сплати митних платежів, - особи, відповідальні за дотримання митного режиму.

У пункті 206.6 статті 206 Податкового кодексу України також встановлено, що до операцій із ввезення товарів у митному режимі транзиту застосовується умовне повне звільнення від оподаткування за умови дотримання вимог та обмежень, встановлених главою 17 Митного кодексу України.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку про те, що умовне повне звільнення від оподаткування ввізним митом до товарів, поміщених у митні режими транзиту, надаються виключно у разі дотримання вимог та обмежень, встановлених главою 17 Митного кодексу України.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції зазначає, що нормами Митного кодексу встановлено особливі вимоги щодо використання митного режиму "транзит", що полягають у виконанні обов'язків щодо строку транзитного перевезення для автомобільного транспорту та заборони використання транспортних засобів з будь-якою метою, окрім транзиту. Лише при виконанні таких умов застосовується умовно повне звільнення від оподаткування ввізним митом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не було сплачено митні платежі при ввезенні транспортного засобу, оскільки обрано митний режим "транзит", тобто правовий режим, який відповідно до положень цього Кодексу не передбачає сплату митних платежів, - на період дії цього режиму та при виконанні умов, що випливають з такого режиму.

Разом з тим, задекларувавши автомобіль як такий, що ввезений в Україну в режимі транзиту, позивач повинен був на протязі 10 днів його вивезти і використовувати лише з метою переміщення до пункту призначення. Проте, позивач цього не зробив, чим порушив вимоги до режиму ввезення транспортного засобу, який передбачав звільнення від сплати митних платежів.

Використанням товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, в даному випадку, є факт перебування транспортного засобу у користуванні (фактично у вільному обігу) позивача на митній території без виконання зазначених вище та встановлених законодавством обов"язків по завершенню митного режиму транзиту.

Частиною 1 статті 485 Митного кодексу України встановлено, що заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що в діях позивача дійсно є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, у зв'язку з чим відповідачем правомірно винесено спірну постанову.

Порядок виконання митних формальностей при здійсненні транзитних переміщень затверджено наказом Міністерства фінансів України від 09.10.2012 N 1066, зареєстр. в Міністерстві юстиції України 19 грудня 2012 р. за N 2120/22432, згідно п. 2.2 якого якщо під час транзитного перевезення товарів транспортний засіб комерційного призначення не зміг прибути до митниці призначення в установлений строк внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, до строку транзитного перевезення не включається час дії та/або ліквідації наслідків цих обставин за умови документального підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили та вчасного (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) письмового інформування перевізником найближчого митного органу про обставини події, місцезнаходження товарів, транспортного засобу комерційного призначення та номер ДКПТ.

Митний орган, до якого звернувся перевізник, протягом цієї самої доби вносить до ЄАІС відомості (дату та номер реєстрації звернення митним органом) про факт наявності звернення та каналами електронного зв'язку інформує митницю відправлення і митницю призначення про обставини події, місцезнаходження товарів та транспортного засобу.

За приписами п.2.4 наведеного Порядку підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили здійснюється згідно з Порядком виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 31 травня 2012 року N 657, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 02 жовтня 2012 року за N 1669/21981.

Позивачем не надано належних доказів на підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили та вчасного (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) письмового інформування найближчого митного органу про обставини події, місцезнаходження товарів, транспортного засобу комерційного призначення та номер ДКПТ.

Згідно ч. 1 ст. 494 Митного кодексу України про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа митного органу, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

За приписами частини 3 цієї статті протокол підписується посадовою особою, яка його склала. Якщо при складенні протоколу була присутня особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, протокол підписується і цією особою, а за наявності свідків - і свідками.

У разі потреби в протоколі зазначаються також місце, дата і час розгляду справи про порушення митних правил( ч.6 ст. 494 Митного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, наведений протокол складено у відсутності позивача, в протоколі зазначено про розгляд справи 03.10.2017 р. об 11-00 год. за адресою: 87510, Україна, Донецька обл., м. Маріуполь, пр. Леніна, буд. 1.

Протокол 20.09.2017р. надіслано на адресу позивача за місцем її реєстрації - м.Краматорськ, смт Білкеньке, вул..Архангельська, буд.200, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням.

Наведена адреса була зазначена позивачем і під час ввезення на митну території України спірного автомобіля.

У відповідності до вимог ч.8 ст. 494 Митного кодексу України протокол вважається врученим навіть у разі, якщо особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не перебувала за повідомленою нею адресою або місце проживання чи фактичного перебування, назване нею, є недостовірним.

Крім того, листом від 25.09.2017р. №5857/Щ/05-70-20-02 на адресу позивача надіслано повторне повідомлення про розгляд справи 03.10.2017 р. об 11-00 год. за адресою: 87510, Україна, Донецька обл., м. Маріуполь, пр. Леніна, буд. 1, що також засвідчується відповідним поштовим повідомленням.

За таких обставин, доводи позивача про те, що вона не була повідомлена про місце і час розгляду справи, колегією суддів не прийнято до уваги.

За приписами частини 1 стаття 526 Митного кодексу України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника.

Згідно частини 2 цієї статті про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи (частина 4 стаття 526 Митного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач був повідомлений про час та місце розгляду справи про порушення митних правил, клопотання позивача про перенесення розгляду справи не надходило.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідачем не було порушено процедури розгляду справи про порушення митних правил.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на ті обставини, що позивачем та його представниками, як до суду першої інстанції так і до суду апеляційної інстанції, не надано додаткових доказів, які могли бути розглянуті відповідачем при розгляді оскаржуваної постанови.

Строки накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил визначені статтею 467 Митного кодексу України, згідно частини 1 якої якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що не вивезення транспортного засобу, що перебуває в режимі «транзиту», та щодо якого існує обов'язок вивезення за межі митної території протягом 10-денного строку, є триваючим правопорушенням, оскільки в даному випадку особа перебуває в безперервному стані протиправної бездіяльності через невиконання свого обов'язку.

Як вбачається з матеріалів справи, про порушення позивачем митних правил відповідачу стало відомо після отримання листа Житомирської митниці ДФС №771/7/06-70-20 від 04.04.2017р. Постанова про порушення митних правил винесена відповідачем 03.10.2017 року, тобто в межах піврічного строку з дня виявлення триваючого правопорушення.

Жодного доказу на підтвердження тих обставин, що про порушення митних правил відповідачу було відомо ще 01.04.2017р. позивачем не надано. За таких обставин, доводи позивача про порушення відповідачем вимог ч.1 ст.467 Митного кодексу України, колегією суддів не прийнято до уваги.

Відповідно до ч.1 ст. 515 Митного кодексу України експертиза призначається, якщо для з'ясування питань, що виникають у справі про порушення митних правил, виникла потреба у спеціальних знаннях з окремих галузей науки, техніки, мистецтва, релігії тощо.

Як встановлено судом на підтверджено матеріалами справи, постановою від 20.09.2017р. відповідачем у справі про порушення митних правил № 0095/70000/17 було призначено проведення автотоварознавчої експертизи автомобіля, проведення якої доручено ПП «Азов-експерт»(котрі мають ліцензію на даний від діяльності).

Згідно висновку експерта, вартість автотранспортного засобу марки «Peugeot 407», реєстраційний номер НОМЕР_1, країна реєстрації Литовська Республіка, ідентифікаційний номер транспортного засобу (VIN) НОМЕР_2 становить 77 822,00 грн. Листом Управління адміністрування митних платежів Донецької митниці ДФС від 29.09.2017 року №461/НВ/05-70-19-01 встановлено, що сума пільг, наданих у вигляді умовного повного звільнення від оподаткування позивача при ввезенні автотранспортного засобу марки «Peugeot 407», реєстраційний номер НОМЕР_1, країна реєстрації Литовська Республіка, ідентифікаційний номер транспортного засобу (VIN) НОМЕР_2 складає - 157 842,00 грн (а саме, ввізне мито - 7 782,20 грн, акциз - 110 782,47 грн, ПДВ - 39 277,33 грн.)

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції щодо правомірного визначення відповідачем суми штрафу у справі про порушення митних правил № 0095/70000/17 з урахуванням висновку про вартість майна ПП «Азов-експерт».

Колегія суддів зазначає про те, що звертаючись до суду з позовом, позивач не надав обґрунтувань щодо незгоди з висновком експерта. Крім того, як вбачається з матеріалів справи спірний автомобіль був вивезен позивачем за межі території України 13 січня 2018 року.

Частиною 1 статті 458 МК України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

За приписами частини 1 стаття 531 Митного кодексу України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ'єктивність або неповнота провадження у справі або необ'єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду;5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення;6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції вважає, що факт вчинення позивачем правопорушення передбаченого ст. 485 Митного кодексу України підтверджується матеріалами справи, відповідачем дотримано порядок притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а тому постанова про порушення митних правил № 0095/70000/17 від 03.10.2017 року є правомірною та не підлягає скасуванню.

За приписами ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підтвердження вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України, відповідачем надано протокол про порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України, №0095/70000/17, лист Управління інформаціно-аналітичної підтримки Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 27.09.2017 року №2354/24-8/01-2017, витяг з бази АСМО «Інспектор» від 03.07.2018 року.

Позивач, в свою чергу, жодного доказу на спростування висновку відповідача щодо використання нею зазначеного транспортного засобу в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими надано пільги, не надано.

Апеляційний суд зазначає, що позивачем під час розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Натомість, відповідач, будучи суб'єктом владних повноважень та заперечуючи проти позову, довів правомірність власних дій, які є предметом оскарження позивачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що, у спірних правовідносинах відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статтями 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 18 вересня 2018 року у справі №234/2030/18 - залишити без задоволення.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 18 вересня 2018 року у справі №234/2030/18 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 30 січня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 30 січня 2019 року є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Судді: Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць