Справа № 500/2064/18
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2019-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 500/2064/18
31 січня 2019 року м.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі головуючого судді Осташа А. В. за участю: секретаря судового засідання Гавіловської Х.М., представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі питання про постановлення додаткового судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,
В провадженні суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_3 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.01.2019 позовну заяву ОСОБА_3 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області викладене в листі №12939/05 від 16.08.2018 щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_3, зобов'язано Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області зарахувати до стажу роботи, що дає право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. "б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" періоди роботи у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Домобудівник", а саме: з 05.07.2002 по 02.07.2015 - на посаді електрозварника ручного зварювання та зобов'язано Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області призначити ОСОБА_3 пенсію за віком на пільгових умовах згідно п. "б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 04.05.2018.

Під час розгляду справи в судовому засіданні позивач та його представник заявили усне клопотання про те, що докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу ними будуть представлені протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду.

14.01.2019 позивач через канцелярію суду подав до суду таку заяву в строк визначений частиною 7 ст.139 КАС України.

Ухвалою суду від 16.01.2019 відповідно до ч.4 ст.143 КАС України, для вирішення питання про судові витрати призначено судове засідання, яке з врахуванням вимог ч.3 та ч.5 ст.143 КАС розглядається в порядку визначеному ст.252 КАС тобто як постановлення додаткового судового рішення в частині судових витрат.

В судовому засіданні представник позивача заяву про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу підтримала та просила стягнути витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5063,28 грн з відповідача.

Представник відповідача просив відмовити в постановлені додаткового судового рішення щодо витрат на правничу допомогу, оскільки обґрунтованість та фактичний обсяг витрат на правничу допомогу позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами. Крім того, представник відповідача звернув увагу суду на те, що справа не є складною.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до п.10 ч.3 ст. 2 КАС України, основними засадами адміністративного судочинства є зокрема відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

Згідно ч.3 ст. 132 КАС України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 3 статті 134 КАС України встановлено, що для цілей розподілу судових витрат, враховуються:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Аналіз вищенаведених норм, дає суду, підставу прийти до висновку про те, що витрати сторони на правничу допомогу мають бути фактично понесеними (здійсненими) та підтвердженими відповідними належними, достовірними, достатніми та допустимими доказами.

Позивачем через свого представника на підтвердження понесених витрат надано суду наступні документи:

- копію договору про надання правничої допомоги від 04.09.2018 №04/09 (аркуш справи 111-112);

- копію тарифів на обчислення вартості послуг (аркуш справи 113);

- копію акта про надання правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги №04/09 від 04 вересня 2018 року (аркуш справи 114);

- меморіальний ордер від 27.09.2018 (аркуш справи 115);

- квитанцію про оплату послуг за договором про надання правничої допомоги (аркуш справи 116).

Як вбачається з наведених документів, розмір судових витрат позивача на оплату гонорару їх представникові за надання правової (правничої) допомоги становить 5063,28 грн.

Наведені документи судом оцінені як належні та достатні (в розумінні ст.ст. 73 та 76 КАС України), оскільки підтверджують факт понесених (здійснених) позивачем витрат на правничу допомогу.

Суд не приймає до уваги твердження представника відповідача про те, що справа є незначної складності, оскільки це не впливає на факт понесених (здійснених) позивачем витрат на правничу допомогу, крім того в ухвалі суду про відкриття провадження від 11.01.2018 зазначено, що розгляд справи проводився за правилами загального позовного провадження.

За правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 21.03.2018 у справі №815/4300/17, на підтвердження наведених обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.3 ст.143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Частиною 5 статті 143 КАС України регламентовано, що у випадку, передбаченому частиною 3 цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове судове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч.3 ст.252 КАС України).

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на наведене та зважаючи на те, що понесені позивачем судові витрати, зокрема витрати на професійну правничу допомогу, підтверджені належними та допустимими доказами, суд прийшов до висновку, що такі витрати підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись статтями 243, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Ухвалити додаткове рішення щодо судових витрат у справі в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

2. Стягнути з бюджетних асигнувань Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області в користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5063 (п'ять тисяч шістдесят три) грн 28 (двадцять вісім) коп.

Реквізити сторін: позивач - АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1;

відповідач - 46001, м.Тернопіль, вул. Руська, 17, .

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текс складено 31.01.2019.

Головуючий суддя Осташ А.В.

копія вірна

Суддя Осташ А.В.