Справа № 500/339/19
Суддя: Баранюк Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2019-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

Справа № 500/339/19

01 лютого 2019 рокум.Тернопіль
Суддя Тернопільського окружного адміністративного суду Баранюк А.З., розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання протиправним, скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області із позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення начальника Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області № Г-7202/0-41/0/17-19 від 11.01.2019 року «Щодо розгляду клопотання»;

- зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 26.12.2018 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 1,3061 га, кадастровий номер :01:001:0529, для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту на території Товстенської селищної ради Заліщицького району Тернопільської області.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що наказом відповідача № 19-2130/14-18-СГ від 26.06.2018 року позивачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 1,5000 га для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення, розташованої за межами населеного пункту на території Товстенської селищної ради Заліщицького району Тернопільської області. На замовлення позивача ДП «Центр державного земельного кадастру» Тернопільська регіональна філія було розроблено проект землеустрою щодо відведення позивачу земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 1,3061 га, кадастровий номер :01:001:0529, для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту на території Товстенської селищної ради Заліщицького району Тернопільської області. В подальшому позивачем було направлено зазначений проект землеустрою на погодження до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, однак рішенням від 11.01.2019 року № Г-7202/0-41/0/17-19 позивачу було відмовлено у затвердженні проекту землеустрою у власність, що і стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, серед іншого, чи немає підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Перевіривши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку, що даний позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства і відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України у відкритті провадження слід відмовити, виходячи з наступного.

Пунктами 1, 2 частини першої статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна із сторін здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна із сторін є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Так, за приписами пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Разом з тим, реалізуючи дискрецію при визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Рішення суб'єкта владних повноважень у сфері земельних відносин, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після його реалізації, може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 Цивільного кодексу України та пред'являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред'явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права особи (наприклад, права власності на землю), що виникло в результаті та після реалізації рішення суб'єкта владних повноважень.

Якщо в результаті прийняття рішення особа набуває речового права на земельну ділянку, то спір стосується приватноправових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб'єктного складу сторін спору.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові ОСОБА_2 Верховного Суду від 21.03.2018 року у справі № 536/233/16.

У справі, яка розглядається, позивач звернувся до суду з позовом на захист свого інтересу в отриманні у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, який не було реалізовано внаслідок відмови відповідача в погодженні проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки. У даному випадку позивачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, що підтверджує наявність існуючого речозвого права позивача.

Частиною першою статті 19 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Таким чином, враховуючи характер спірних правовідносин, зміст та юридичну природу обставин у справі - вирішення даного спору відноситься до юрисдикції місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин позов не відповідає нормативному визначенню адміністративної справи та спрямований на захист прав у сфері цивільноправових, а не публічно-правових відносинах, що виключає можливість його розгляду та вирішення в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Так, адміністративні суди не є «судом, встановленим законом» для розгляду даної справи.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи характер спірних правовідносин, зміст та юридичну природу обставин у справі, з огляду на той факт, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, суд дійшов висновку, що у відкритті провадження в адміністративній справі слід відмовити.

При цьому, на виконання положень частини 6 статті 170 КАС України, суд роз'яснює позивачу, що даний спір відноситься до юрисдикції місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 170, 241, 248 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкриті провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання протиправним, скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Баранюк А.З.

Копія вірна

Суддя Баранюк А.З.