Справа № 336/2025/17 (2-а/336/209/2017)
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2019-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

31 січня 2019 року

Київ

справа №336/2025/17 (2-а/336/209/2017)

адміністративне провадження №К/9901/16519/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мороз Л.Л.,

суддів: Анцупової Т.О., Гімона М.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у касаційній інстанції адміністративну справу №336/2025/17 (2-а/336/209/2017)

за позовом ОСОБА_2 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 15 серпня 2017 року, ухвалену у складі головуючого судді Карабак Л.Г., та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2017 року, постановлену у складі колегії суддів: головуючого судді Дадим Ю.М., суддів: Богданенка І.Ю., Уханенка С.А.,

в с т а н о в и в :

У квітні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просила зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя провести перерахунок пенсії шляхом її підвищення до розміру прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність, та провести відповідні виплати, починаючи з 01.01.2016 з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 10 травня 2017 року позовні вимоги за період з 01.01.2016 по 04.10.2016 залишено без розгляду.

Постановою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 15 серпня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2017 року, позов задоволено частково.

Зобов'язано Шевченківське об`єднане управління пенсійного фонду м. Запоріжжя провести ОСОБА_2 перерахунок пенсії шляхом її підвищення до розміру прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність, та провести відповідні виплати, починаючи з 05.10.2016, з урахуванням виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Як встановлено, ОСОБА_2 перебуває на обліку в Шевченківському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя та отримує пенсію за віком.

13.01.2017 позивач звернулась до пенсійного органу з заявою про перерахунок пенсії за віком у зв'язку з підвищенням прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність.

Листом Управління пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя від 26.01.2017 №40/3-1 позивача повідомлено про відмову в перерахунку пенсії. Вказана відмова була обґрунтована тим, що пенсію розраховано вірно, у відповідності до вимог чинного законодавства, як працюючому пенсіонеру.

Не погоджуючись із таким рішенням пенсійного органу позивач звернулась до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позов, суди мотивували свої рішення тим, що право позивача на отримання від держави соціального захисту як непрацездатної за віком особи є безумовним, а його звуження є таким, що не ґрунтується на законі.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Суд, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про часткове задоволення скарги з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058).

Відповідно до статті 28 Закону №1058 мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі зменшується на розмір зазначеної пенсії.

За наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено частиною першою цієї статті, пенсія за віком встановлюється в розмірі, пропорційному наявному страховому стажу, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком.

Мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Разом з тим, Законом №1058 закріплено застереження при застосуванні вказаної норми, а саме, що вона не застосовується до осіб які працюють (провадять діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування).

Так, відповідно до частини третьої статті 42 Закону №1058, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, який встановлений на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 01.11.2018 (справа №804/9874/14)

У зв'язку з цим слід зазначити, що в матеріалах справи міститься розпорядження Пенсійного органу від 10.05.2016 №196479 згідно якого позивач працює.

За наведених обставин, передчасним є висновок судів першої та апеляційної інстанцій про наявність підстав для перерахунку пенсії шляхом її підвищення до розміру прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність.

Частиною 3 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Суд касаційної інстанції, відповідно до положень частини 2 статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Пунктом 1 частини 2 статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Враховуючи, що судами залишились нез'ясованими обставинами роботи позивача у 2016 році, суд дійшов висновку про скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій повністю з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 345, 349, 353, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, -

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя задовольнити частково.

Постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 15 серпня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2017 року - скасувати, а справу №336/2025/17 (2-а/336/209/2017) направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

Т.О. Анцупова

М.М. Гімон ,

Судді Верховного Суду