Справа № 817/636/18
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2019-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/1814/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Улицького В.З. та Довгої О.І.,

з участю секретаря судового засідання - Луців І.І.,

а також сторін (їх представників):

від відповідача - Куманська-Нор О.П., Паньків А.Ф.;

від особи, яка не брала участі в справі - ОСОБА_3;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційні скарги Міністерства юстиції України та представника адвоката ОСОБА_3, діючого за дорученням від імені та в інтересах особи, яка не брала участі в справі, ОСОБА_5, на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 25.07.2018р. в адміністративній справі за позовами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу щодо скасування реєстраційних дій та рішень (суддя суду І інстанції: Дорошенко Н.О.; час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 17 год. 11 хв. 25.07.2018р. м.Рівне; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 06.08.2018р.),-

В С Т А Н О В И В:

26.02.2018р. позивач ОСОБА_6 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати п.5 наказу Міністерства юстиції України № 412/5 від 19.02.2018р. в частині скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №№ 38858187, 38862627, 38863673 від 20.12.2017р., прийнятих приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Круліковською О.А., та внесення записів про скасування записів, внесених на підставі цих рішень; судові витрати стягнути з відповідача (Т.1, а.с.3-13).

Окрім цього, 02.03.2018р. позивач ОСОБА_7 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати п.5 наказу Міністерства юстиції України № 412/5 від 19.02.2018р. в частині скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 38626495 від 09.12.2017р., прийнятого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Круліковською О.А., та внесення записів про скасування записів, внесених на підставі цих рішень; судові витрати стягнути з відповідача (Т.1, а.с.102-105).

Згідно ухвали суду від 02.05.2018р. об'єднано в одне провадження адміністративні справи № 817/636/18 за позовом ОСОБА_6 та № 817/680/18 за позовом ОСОБА_7; об'єднаній справі присвоєно єдиний № 817/636/18 (Т.1, а.с.97-99).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 25.07.2018р. заявлені позови задоволено; визнано протиправним та скасовано п.5 наказу Міністерства юстиції України № 412/5 від 19.02.2018р. в частині скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №№ 38858187, 38862627, 38863673 від 20.12.2017р., прийнятих приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Круліковською О.А., та внесення записів про скасування записів, внесених на підставі цих рішень; визнано протиправним та скасовано п.5 наказу Міністерства юстиції України № 412/5 від 19.02.2018р. в частині скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 38626495 від 09.12.2017р., прийнятого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Круліковською О.А., та внесення записів про скасування записів, внесених на підставі цих рішень; стягнуто на користь позивачів з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Міністерства юстиції України судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп. кожному (Т.3, а.с.41-53).

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржили відповідач Міністерство юстиції України та представник адвокат ОСОБА_3, діючий за дорученням від імені та в інтересах особи, яка не брала участі в справі, ОСОБА_5

В своїй апеляційній скарзі відповідач Міністерство юстиції України, покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що у своїй сукупності призвело до невірного вирішення спору, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні заявленого позову відмовити (Т.3, а.с.62-71).

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що Міністерство юстиції України наділене повноваженнями щодо розгляду скарг на рішення державних реєстраторів про державну реєстрацію прав та прийняттям рішень за результатами розгляду таких скарг про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію відповідних прав. Висновком Комісії від 15.02.2018р., складеного за результатами розгляду скарги ОСОБА_5 на проведені реєстраційні дії та на рішення державних реєстраторів, підтверджено порушення законодавства у сфері державної реєстрації при вчиненні спірних реєстраційних дій.

Окрім того, суд не зважив на суть порушень законодавства у сфері державної реєстрації прав при вчиненні реєстраційних дій, в результаті яких майно протиправно та незаконно вибуло з володіння скаржниці ОСОБА_5, та які стали підставою для прийняття приватним нотаріусом Круліковською О.А. спірних рішень про державну реєстрацію прав. Адже, саме виявлення Комісією ряду грубих порушень законодавства при вчиненні таких реєстраційних дій мало наслідком прийняття відповідачем наказу № 412/5 від 19.02.2018р., яким скасовано рішення про державну реєстрацію прав № 38626495 від 09.12.2017р., №№ 38858187, 38862627, 38863673 від 20.12.2017р., прийнятих приватним нотаріусом Круліковською О.А.

Водночас, апелянтом в межах наданих повноважень була розглянута скарга ОСОБА_5, яка вважала, що її права порушені, під час розгляду вказаної скарги будь-яких процедурних порушень не допущено. Також ухвала Рівненського міського суду Рівненської обл. від 01.02.2018р. у справі № 569/1485/18 про забезпечення позову без подальшого відкриття провадження у справі не свідчить про наявність судового спору між сторонами розглядуваної справи.

В поданій апеляційній скарзі представник адвокат ОСОБА_3, діючий за дорученням від імені та в інтересах особи, яка не брала участі в справі, ОСОБА_5, покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що у своїй сукупності призвело до невірного вирішення спору, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити (Т.3, а.с.82-92).

В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що задовольняючи заявлені позови лише з формальних підстав, суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що пунктами 2, 3, 4 наказу № 412/5 від 19.02.2018р. були скасовані рішення реєстраторів про перехід права власності Корпусу товарів народного споживання (літ.« 0-9») (інв.№ 15118) (реєстраційний номер 101), що розташований за адресою: АДРЕСА_1, від ОСОБА_5 до ПП «Фірма Укрекопласт», та від ПП «Фірма Укрекопласт» до ПП «Лайт Інвестмент», до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесені відповідні зміни. З огляду на зазначене, позивачі не набули права власності на зазначене майно на момент подання своїх позовних заяв, як і суб'єктивного права на подання такого позову, а відтак, висновки суду про те, що право власності позивачів підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.12.2017р. та від 20.12.2017р. не ґрунтується на фактичних обставинах справи.

Водночас, Міністерством юстиції України в межах наданих повноважень була розглянута скарга ОСОБА_5, під час розгляду вказаної скарги будь-яких процедурних порушень не допущено. Також ухвала Рівненського міського суду Рівненської обл. від 01.02.2018р. у справі № 569/1485/18 про забезпечення позову без подальшого відкриття провадження у справі не свідчить про наявність судового спору між сторонами розглядуваної справи.

Окрім цього, розглядуваний спір зачіпає майнові інтереси позивачів і третьої особи, а відтак за усталеною судовою практикою не підлягає розгляду в порядку адміністративної юрисдикції.

Також судом безпідставно не залучено ОСОБА_5 до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог, при цьому рішення суду в справі безпосередньо впливає на права та обов'язки апелянта, який має юридичний інтерес до результатів розгляду справи.

Позивачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не подали до суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційні скарги в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Також колегія суддів ухвалила відхилити за безпідставністю повторне клопотання представника позивачів адвоката ОСОБА_11, що надійшло до апеляційного суду 28.01.2019р. засобами електронного зв'язку (а.с.124-126), про відкладення апеляційного розгляду справи через перебування адвоката на лікарняному, оскільки учасники справи були завчасно повідомлені про час та місце апеляційного розгляду справи, розгляд справи вже один раз відкладався; також до клопотання не долучено достовірних доказів перебування адвоката на лікарняному; водночас позивачі не були позбавлені можливості особистої явки до апеляційного суду або скерування до апеляційного суду іншого представника.

Додатково колегія суддів враховує, що відповідно до ч.5 ст.44 КАС України учасники справи зобов'язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з'являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов'язковою; 4) подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов'язки, визначені законом або судом.

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки суду, а й учасників справи.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989р. у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Він не буде відповідальним за відкладення, викликані станом його здоров'я, оскільки вони пов'язані з форс-мажорними обставинами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, представників апелянтів на підтримання поданих скарг, перевіривши матеріали справи та апеляційні скарги в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Міністерства юстиції України підлягає до задоволення, а апеляційну скаргу представника адвоката ОСОБА_3, діючого за дорученням від імені та в інтересах особи, яка не брала участі в справі, ОСОБА_5, належить частково задовольнити, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, 19.02.2018р. відповідачем Міністерством юстиції України прийнято наказ № 412/5 «Про скасування реєстраційних дій у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та рішень у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно», пунктом 5 якого вирішено скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зокрема, № 38626495 від 09.12.2017, №№ 38858187, 38862627, 38863673 від 20.12.2017р., прийняті приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Круліковською О.А., та внести записи про скасування записів, внесених на підставі цих рішень (Т.1, а.с.34-35).

Підставою прийняття спірного наказу визначено висновок Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 15.02.2018р. за результатами розгляду скарги ОСОБА_5 від 12.02.2018р., зареєстрованої відповідачем 12.02.2018р. за № 4053-33-18, доповнень до неї від 14.02.2018р., зареєстрованих 14.02.2018 за № 4416-33-18.

Із змісту згаданого висновку слідує, що проведені державним реєстратором комунального підприємства /КП/ «Центр реєстрації прав» Корецької районної ради Рівненської Ляшецькою Ю.А. реєстраційні дії «Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи» та «Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов'язані зі змінами в установчих документах» стосовно ПП «Фірма Укрекопласт» суперечать вимогам Закону України № 755-IV від 15.05.2003р. «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

Внаслідок таких порушень без відома засновника ПП «Фірма Укрекопласт» ОСОБА_5 та всупереч її волі був змінений склад засновників ПП «Фірма Укрекопласт», що призвело до виключення ОСОБА_5 зі складу засновників вказаного підприємства.

В подальшому було проведено державну реєстрацію новоутворених шляхом заснування юридичних осіб ПП «Ленд Інвестмент» та ПП «Лайт Інвестмент», а також передачу майна та земельних ділянок, які належали ПП «Фірма Укрекопласт», на користь ПП «Ленд Інвестмент» та ПП «Лайт Інвестмент».

Проаналізувавши усі реєстраційні дії щодо переходу права власності на майно та земельні ділянки від ПП «Фірма Укрекопласт» до новоутворених юридичних осіб, Комісія дійшла висновку щодо їх протиправності, оскільки ОСОБА_5, як єдиний засновник ПП «Фірма Укрекопласт», не вчиняла жодних самостійних дій на здійснення зазначених реєстраційних дій та не видавала довіреності на їх вчинення (Т.3, а.с.101-113).

Оскаржений наказ відповідача в частині п.5 безпосередньо стосується прав та законних інтересів позивачів ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Зокрема, 20.12.2017р. ОСОБА_6 (покупець) та Приватне підприємство /ПП/ «Лайт Інвестмент» (продавець) уклали договір купівлі-продажу, посвідчений Круліковською О.А., приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 1248, відповідно до якого ОСОБА_6 придбав приміщення V поверху будівлі корпусу товарів народного споживання (літ.« 0-9») (інв. № 15118) загальною площею 1328 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (Т.1, а.с.14-15).

Право власності ОСОБА_6 на вказаний об'єкт нерухомого майна зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 38863673 від 20.12.2017р., державного реєстратора приватного нотаріуса Круліковської О.А., що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 108444740 від 20.12.2017р. (Т.1, а.с.16).

Також 20.12.2017р. ОСОБА_6 (покупець) та ПП «Лайт Інвестмент» (продавець) уклали договір купівлі-продажу, посвідчений Круліковською О.А., приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 1247, відповідно до якого позивач ОСОБА_6 придбав приміщення IV-IX поверхів будівлі корпусу товарів народного споживання (літ.« 0-9») (інв. № 15118) загальною площею 512,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (Т.1, а.с.17-18).

Право власності ОСОБА_6 на зазначений об'єкт нерухомого майна зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 38862627 від 20.12.2017р., державного реєстратора приватного нотаріуса Круліковської О.А., що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. індексний номер витягу 108438502 від 20.12.2017р. (Т.1, а.с.19).

20.12.2017р. ОСОБА_6 (покупець) та ПП «Лайт Інвестмент» (продавець) уклали договір купівлі-продажу, посвідчений Круліковською О.А., приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 1249, відповідно до якого позивач ОСОБА_6 купив приміщення І поверху будівлі корпусу товарів народного споживання (літ.«0-9») (інв. № 15118) загальною площею 1332,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (Т.1, а.с.22-23).

Право власності ОСОБА_6 на вказаний об'єкт нерухомого майна зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 38858187 від 20.12.2017р., державного реєстратора приватного нотаріуса Круліковської О.А., що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 108411522 від 20.12.2017р. (Т.1, а.с.24).

08.12.2017р. позивач ОСОБА_7 (покупець) та ПП «Лайт Інвестмент» (продавець) уклали договір купівлі-продажу, посвідчений Круліковською О.А., приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 1212, відповідно до якого позивач ОСОБА_7 придбав приміщення ІІ-ІІІ поверхів будівлі корпусу товарів народного споживання (літ.« 0-9») (інв. № 15118) загальною площею 1626,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (Т.1, а.с.108-109).

Право власності ОСОБА_7 на зазначений об'єкт нерухомого майна зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 38626495 від 09.12.2017р., державного реєстратора приватного нотаріуса Круліковської О.А., що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 106897934 від 09.12.2017р. (Т.1, а.с.110).

Приймаючи рішення по справі та задовольняючи заявлені позови, суд першої інстанції виходив з того, що в ході судового розгляду справи не встановлено будь-яких документально підтверджених відомостей щодо визнання недійсними правочинів, а саме договорів купівлі- продажу нерухомого майна, укладених позивачами з ПП «Лайт Інвестмент». Позивачі зазначені обставини заперечили, а докази протилежного відповідачем не надано та на їх наявність відповідач не вказував.

Встановлені судом фактичні обставини справи дають підстави для висновку, що з моменту нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу та державної реєстрації прав та їх обтяжень виникло право власності на наведене нерухоме майно: ОСОБА_6 - на підставі рішень державного реєстратора приватного нотаріуса Круліковської О.А. від 20.12.2017 №№ 38858187, 38862627, 38863673; ОСОБА_7 - від 09.12.2017р. № 38626495.

Внаслідок скасування відповідачем рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень пунктом 5 наказу № 412/5 від 19.02.2018р. фактично припинено право власності позивачів на нерухоме майно.

Досліджені у справі докази свідчать про те, що всупереч приписам чинного законодавства відповідач не виконав обов'язку своєчасно повідомити позивачів про надходження скарги ОСОБА_5 та не надав копій відповідних документів. Разом з тим є очевидним, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7, як власники нерухомого майна, з приводу скасування державної реєстрації права власності, на яке було подано скаргу ОСОБА_5, є зацікавленими особами з питань, що розглядалися Комісією.

За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено встановлену законом процедуру розгляду скарги у сфері державної реєстрації, за результатами якої було видано спірний наказ, який, серед іншого, мав наслідком скасування державної реєстрації права власності позивачів на майно.

Також на час розгляду Комісією з розгляду скарг у сфері державної реєстрації скарги ОСОБА_5 та прийняття оскарженого рішення відомості Державного реєстру прав підтверджували факт наявності судового спору щодо нерухомого майна. Відтак, відповідно п.1 ч.2 ст.37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Міністерство юстиції України не було наділене повноваженнями на розгляд скарги з приводу реєстраційних дій щодо спірного майна та відповідно п.4 ст.8 цього Закону повинно було з наведеної підстави відмовити в задоволенні скарги.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про протиправність поведінки відповідача у спірних правовідносинах, оскільки внаслідок прийняття оскарженого рішення було скасовано рішення про державну реєстрацію права власності позивачів на нерухоме майно, за умови існування спору про право щодо такого майна.

За таких обставин фактично відбулося втручання суб'єкта владних повноважень у право власності всупереч встановленому законом порядку, а відтак суд дійшов висновку, що Міністерство юстиції України, видавши наказ № 412/5 від 19.02.2018р. в частині пункту 5, що стосується позивачів, діяло необґрунтовано та упереджено, без урахування всіх обставин, не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, чим порушило права та законні інтереси позивачів, які підлягають судовому захисту шляхом скасування оскарженого рішення в частині.

Між тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкових висновків, з огляду на наступне.

Предметом спору у даній справі є оцінка правомірності дій відповідача щодо розгляду скарги ОСОБА_5 від 12.02.2018р., законності висновку та наказу відповідача за результатами розгляду такої скарги.

Повноваження Міністерства юстиції України у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно визначаються Законом України № 1952-IV від 01.07.2004р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та постановою КМ України № 1127 від 25.12.2015р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин).

Відповідно до п.7 ч.1 ст.7 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Міністерство юстиції України розглядає скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб'єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України та приймає обов'язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом.

Згідно з ч.ч.1 і 2 ст.37 цього Закону рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Міністерство юстиції України розглядає скарги:

1) на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір);

2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав або територіального органу Міністерства юстиції України подається особою, яка вважає, що її права порушено, у письмовій формі та має містити: 1) повне найменування (ім'я) скаржника, його місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (ім'я) представника скаржника, якщо скарга подається представником; 2) реквізити рішення державного реєстратора, яке оскаржується; 3) зміст оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності та норми законодавства, які порушено, на думку скаржника; 4) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; 5) відомості про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання, що може мати наслідком скасування оскаржуваного рішення державного реєстратора та/або внесення відомостей до Державного реєстру прав; 6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дати складання скарги.

До скарги додаються засвідчені в установленому порядку копії документів, що підтверджують факт порушення прав скаржника у результаті прийняття рішення державним реєстратором (за наявності), а також якщо скарга подається представником скаржника - довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження такого представника, або копія такого документа, засвідчена в установленому порядку.

Скарга на рішення про державну реєстрацію прав розглядається в порядку, визначеному цим Законом, виключно за умови, що вона подана особою, яка може підтвердити факт порушення її прав у результаті прийняття такого рішення (ч.5 ст.37 вказаного Закону).

За приписами ч.6 ст.37 наведеного Закону за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про:

1) відмову у задоволенні скарги;

2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про: а) скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатами розгляду скарги; б) скасування рішення про відмову в державній реєстрації прав та проведення державної реєстрації прав; в) внесення змін до записів Державного реєстру прав та виправлення помилки, допущеної державним реєстратором; г) тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; д) скасування акредитації суб'єкта державної реєстрації; е) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України; є) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

Процедура розгляду відповідно до Законів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації, територіального органу Мін'юсту, що здійснюється Мін'юстом та його територіальними органами визначена Порядком розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затв. постановою КМ України № 1128 від 25.12.2015р. (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин).

Згідно з цим Порядком:

п.2 - для забезпечення розгляду скарг суб'єктом розгляду скарги утворюються постійно діючі комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - комісія), положення та склад яких затверджуються Мін'юстом або відповідним територіальним органом.

п.8 - під час розгляду скарги по суті комісія встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначених у скарзі, та інші обставини, які мають значення для об'єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), та у разі необхідності витребування документів, пояснень тощо у суб'єкта оскарження, і вирішує:

1) чи мало місце прийняття оскаржуваного рішення суб'єктом оскарження, чи мала місце оскаржувана дія або бездіяльність суб'єкта оскарження;

2) чи було оскаржуване рішення прийнято суб'єктом оскарження на законних підставах, чи здійснювалася дія або вчинялася бездіяльність суб'єктом оскарження на законних підставах;

3) чи належить задовольнити кожну з вимог скаржника або відмовити в їх задоволенні;

4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у своїй скарзі (зокрема внесення шляхом виправлення технічних помилок у записах реєстрів взамін скасування рішення державного реєстратора);

5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню;

п.9 - під час розгляду скарги по суті обов'язково запрошується скаржник та/або його представник (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб'єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів. Неприбуття таких осіб, яким було належним чином повідомлено про розгляд скарги, а також неотримання такими особами повідомлень про час та місце розгляду скарги з причин, що не залежать від суб'єкта розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

п.10 - суб'єкт розгляду скарги своєчасно повідомляє особам, запрошеним до розгляду скарги по суті, про час і місце розгляду скарги в один з таких способів: 1) телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі); 2) шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін'юсту; 3) засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі та/або інших документах що додаються до скарги) (п.10 цього Порядку).

п.12 - за результатами розгляду скарги суб'єкт розгляду скарги на підставі висновків комісії приймає мотивоване рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених Законами, у формі наказу.

Відповідно до п.2 розділу І Положення про Комісію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затв. наказом Міністерства юстиції України № 37/5 від 12.01.2016р. «Про діяльність Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації та Комісії з питань акредитації суб'єктів державної реєстрації та моніторингу відповідності таких суб'єктів вимогам акредитації» Комісія є постійно діючим колегіальним консультативно-дорадчим органом при Міністерстві юстиції України, що в межах повноважень, визначених Законами України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», Порядком розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженим постановою КМ України № 1128 від 25.12.2015р., забезпечує розгляд скарг у сфері державної реєстрації.

За змістом п.4 розділу ІІІ цього Положення розгляд питання на засіданні комісії включає такі етапи: 1) доповідь члена комісії, співдоповіді (у разі потреби); 2) запитання членів комісії доповідачу, співдоповідачам, відповіді на них; 3) виступи членів комісії та скаржника та/або його представника, суб'єкта оскарження та інших заінтересованих осіб з питання, що розглядається; 4) внесення пропозицій членами комісії, їх обговорення; 5) оголошення Головою комісії про припинення обговорення питання; 6) заключне слово доповідача, співдоповідачів (за їх бажанням); 7) голосування.

Виходячи з системного аналізу наведених нормативно-правових актів, колегія суддів дійшла до переконливого висновку про те, що відповідач Міністерство юстиції України наділене повноваження щодо розгляду скарг на рішення державних реєстраторів про державну реєстрацію прав та прийняттям рішень за результатом розгляду таких скарг про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав.

Комісія під час розгляду скарги зобов'язана вчинити такі дії: а) своєчасно повідомити особам, запрошеним до розгляду скарги по суті, про час і місце розгляду скарги; б) надати особам, запрошеним до розгляду скарги по суті (крім скаржника), не пізніше дня, що передує дню розгляду скарги по суті, копії скарги та доданих до неї документів, в) реалізувати право суб'єкта оскарження на подання письмових пояснень по суті скарги та обов'язково прийняти їх до розгляду, а також секретар комісії зобов'язаний завчасно повідомити членів комісії, а також скаржника та/або його представника, суб'єкта оскарження та інших заінтересованих осіб про порядок денний запланованого засідання, дату, час і місце його проведення.

В аспекті наведеного встановлено, що на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України було розміщено повідомлення про те, що 15.02.2018р. за адресою: м.Київ, вул.Євгена Сверстюка 15, кабінет № 1103, відбудеться засідання Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації. Цим оголошенням запрошувалися скаржники/їх представники та заінтересовані особи/їх представники для розгляду відповідних скарг, зокрема, на 14 год. 30 хв. мав відбуватися розгляд по суті скарги ОСОБА_5 від 12.02.2018р., зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12.02.2108р. за № 4053-33-18 щодо ПП «Фірма Укрекопласт», ПП «Ленд Інвестмент», ПП «Лайт Інвестмент», серед об'єктів нерухомого майна зазначалася будівля корпусу товарів народного споживання (літ.« 0-9») (інв. № 15118), приміщення будівлі корпусу товарів народного споживання 1, 2-3, 4, 5, 6-9 (літ.« 0-9») (інв. № 15118), за адресою: АДРЕСА_1.

Даний факт підтверджується листом ДП «Національні інформаційні системи» № 2375/08.1-11 від 04.06.2018р., в якому зазначається про те, що оголошення про засідання Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, яке відбулося 15.02.2018p., в тому числі щодо розгляду скарги ОСОБА_5, було розміщене на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України 14.02.2018р. (Т.3, а.с.35).

Розміщення вищезазначеного оголошення на веб-сайті Міністерства юстиції України вважається належним виконанням приписів п.10 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затв. постановою КМ України № 1128 від 25.12.2015р., щодо повідомлення зацікавлених осіб про розгляд скарги, зокрема позивачів.

Отже, в цій частині першої інстанції дійшов невірного висновку про те, що повідомлення осіб, запрошених до розгляду скарги по суті, про час і місце розгляду скарги, відбувається шляхом надсилання такого повідомлення поштовим зв'язком.

Окрім того, Міністерством юстиції України листами № 22/4053-33-18/14к від 12.02.2018р. направлено копію скарги ОСОБА_5 для ОСОБА_6 (Т.1, зворот а.с.210) та № 20/4053-33-18/14к від 12.02.2018р. - копію скарги ОСОБА_5 для ОСОБА_7 (Т.1, зворот а.с.211).

Вказаними листами проінформовано позивачів про те, що додані до скарги документи на виконання п.11 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затв. постановою КМ України № 1128 від 25.12.2015р., можуть бути надані останнім за вимогою, а також позивачам доведено до відома, яким чином відбувається повідомлення про дату, час та місце розгляду скарги Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації при Міністерстві юстиції України.

Пунктом 11 наведеного Порядку передбачено саме надання копії скарги та доданих до неї документів особам, запрошеним до розгляду скарги по суті, а не обов'язок суб'єкта розгляду скарги направити вказані документи таким особам. Водночас, надання Міністерством юстиції України таких документів зацікавленим особам можливе за умови наявності відповідного звернення вказаних осіб до суб'єкта розгляду скарги.

З огляду на вищенаведене, висновки суду першої інстанції про те, що відповідач не виконав обов'язку своєчасно повідомити позивачів про надходження скарги та не надав копій відповідних документів, не забезпечив можливість позивачам бути присутніми під час розгляду скарги та давати пояснення, чим порушено встановлену законом процедуру розгляду скарг у сфері державної реєстрації, не відповідає нормам чинного законодавства у сфері державної реєстрації прав та фактичним обставинам справи.

Також позивачі не надали суду жодного доказу, яким чином їх присутність на засіданні Комісії під час розгляду скарги ОСОБА_5 та можливість надати пояснення могла вплинути на рішення Комісії.

Порушення законодавства у сфері державної реєстрації прав при вчиненні реєстраційних дій підтверджуються висновком Комісії від 15.02.2018p., складеним за результатом розгляду скарги ОСОБА_5 на проведені державними реєстраторами реєстраційні дії та на рішення державних реєстраторів, у тому числі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 38626495 від 09.12.2017р., №№ 38858187, 38862627, 38863673 від 20.12.2017р.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на зміст порушень законодавства у сфері державної реєстрації прав при вчиненні реєстраційних дій, в результаті яких майно протиправно та незаконно вибуло з володіння ОСОБА_5, та які стали підставою для прийняття приватним нотаріусом Круліковською О.А. вищезазначених рішень про державну реєстрацію прав. Виявлення Комісією ряду грубих порушень законодавства при вчиненні таких реєстраційних дій мало наслідком прийняття відповідачем спірного наказу № 412/5 від 19.02.2018р., яким скасовані спірні рішення про державну реєстрацію прав.

14.02.2018р. ОСОБА_5 звернулася до відповідача з доповненнями до скарги, які зареєстровані 14.02.2018р. за вхідним № 4416-33-18. Разом з тим, викладені у доповненнях до скарги рішення державних реєстраторів стосувалися земельних ділянок (Т.1, а.с.162-163). Тому за наведених обставин вказані доповнення не торкалися спірних реєстраційних дій, які зачіпають права позивачів в цій справі.

Стосовно правомірності розгляду відповідачем скарги ОСОБА_5 від 12.02.2018р. слід врахувати, що відповідно до абз.1 ч.5 ст.37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав подається особою, яка вважає, що її права порушено.

За таких умов скаржником не обов'язково повинен виступати саме власник об'єкта нерухомості.

Щодо наявності на час розгляду відповідачем скарги ОСОБА_5 судового спору щодо нерухомого майна колегія суддів враховує, що у вказаній скарзі міститься інформація про те, що судовий спір з порушеного питання, що може мати наслідком скасування оскаржуваних рішень державних реєстраторів, є відсутнім (Т.2, зворот а.с.9).

Окрім того, відповідно до абз.2 п.11 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затв. постановою КМ України № 1128 від 25.12.2015р., у разі повідомлення скаржником та/або його представником, іншими особами, які беруть участь у розгляді скарги по суті, про наявність судового спору між тими самими сторонами, з того ж предмета, з тих же підстав, про які зазначено у скарзі, ними надається копія відповідного рішення суду на засідання комісії.

Тобто, обов'язок повідомити про наявність судового спору між тими самими сторонами, з того ж предмета, з тих же підстав, про які зазначено у скарзі, та надати копію рішення суду на засідання Комісії покладається на скаржника та/або його представника, інших осіб, які беруть участь у розгляді скарги по суті.

Окрім цього, із змісту ухвали Рівненського міського суду Рівненської обл. від 01.02.2018р. по справі № 569/1485/18, яка є єдиним документом по даній справі згідно Єдиного державного реєстру судових рішень, не вбачається станом на дату розгляду Комісією скарги ОСОБА_5 наявності судового спору між скаржником ОСОБА_5 та позивачами, що може мати наслідком скасування у державному реєстрі прав рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (Т.3, а.с.73-75).

Суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення, покликався на правову позицію викладену в постанові Верховного Суду від 27.02.2018р. у справі за № 826/4194/16.

Однак, при цьому поза увагою суду залишились ті обставини, що Верховний Суд у вказаній постанові дійшов висновку про порушення відповідачем порядку розгляду скарг та прийняття протиправного рішення по скарзі.

Тобто, дослідженню підлягає не лише процедура розгляду скарги, а й правомірність висновків Комісії та відповідно оскарженого наказу, прийнятого на реалізацію цих висновків.

Натомість, у розглядуваній справі доведена правомірність висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 15.02.2018р., а відтак підтверджена правильність та обґрунтованість наказу відповідача № 412/5 «Про скасування реєстраційних дій у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та рішень у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно».

Доводи апеляційної скарги представника адвоката ОСОБА_3, діючого за дорученням від імені та в інтересах особи, яка не брала участі в справі, ОСОБА_5, в частині закриття провадження у справі задоволенню не підлягають, оскільки предметом спору у даній справі є рішення суб'єкта владних повноважень за наслідками розгляду скарги на реєстраційні дії державного реєстратора, а тому є відсутнім спір про майнові права сторін.

Зокрема, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. Таким чином, до адміністративної юрисдикції не належить розгляд справ, якщо у спірних відносинах вбачається спір про право.

Згідно з п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до положень ст.3 цього ж Закону державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Підставами виникнення спірних правовідносин стало скасування Міністерством юстиції України рішень державного реєстратора та внесення до державного реєстру записів про їх скасування.

Отже, причина виникнення спірних відносин пов'язана з вчиненням відповідачем дій у вигляді скасування державної реєстрації.

Предметом позовних вимог було дослідження законності рішень Міністерства юстиції України, виданих у формі наказу № 412/5 «Про скасування реєстраційних дій у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та рішень у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно», прийнятого відповідачем внаслідок перевірки процедури здійснення реєстрації.

Оскільки спір у цій справі стосується виключно проведення державної реєстрації права власності, а не підстав набуття такого права, та не є спором про право, тому підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства з огляду на те, що виник внаслідок виконання відповідачем владних управлінських функцій та має публічно-правовий характер.

Наведена позиція також підтверджена практикою Великої палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 11.04.2018р. у справі № 910/8424/17.

В частині порушення судом першої інстанції норм процесуального права колегія суддів вважає, що судом помилково не залучено до участі в розгляді справи ОСОБА_5, оскільки вирішення наведеного спору та винесене судове рішення торкається її прав та інтересів.

За таких обставин судом першої інстанції допущені порушення норм процесуального права, які передбачені п.4 ч.3 ст.317 КАС України, що є обов'язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення.

Оцінюючи наведені апелянтами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені в позовній заяві та апеляційних скаргах, були перевірені та проаналізовані судом апеляційної інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Оцінюючи в сукупності наведене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що заявлені позови є безпідставними та необґрунтованими, через що останні не підлягають до задоволення.

В порядку ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовних заяв слід покласти на позивачів; сума сплаченого відповідачем судового збору за подання апеляційної скарги відшкодуванню не підлягає.

Водночас, згідно вимог ч.11 ст.139 КАС України належить стягнути на користь апелянта ОСОБА_5 з позивачів судові витрати за подання апеляційної скарги в розмірі по 528 грн. 60 коп. сплаченого судового збору з кожного.

Таким чином, доводи апеляційних скарг є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, яке полягає у незастосуванні закону, що підлягає застосуванню, порушення норм процесуального права, що виразилося в прийнятті рішення про права та інтереси особи, яка не була залучена до участі в справі, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.2 ч.1 ст.315, п.п.1, 4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України задовольнити у повному обсязі, а апеляційну скаргу представника адвоката ОСОБА_3, діючого за дорученням від імені та в інтересах особи, яка не брала участі в справі, ОСОБА_5, - частково.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 25.07.2018р. скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу щодо скасування реєстраційних дій та рішень, - відмовити.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовних заяв не підлягають відшкодуванню ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

Суму сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Міністерство юстиції України.

Стягнути на користь апелянта ОСОБА_5 з позивачів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 судові витрати за подання апеляційної скарги в розмірі по 528 (п'ятсот двадцять вісім) грн. 60 коп. сплаченого судового збору з кожного.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді В. З. Улицький
О. І. Довга
Дата складення повного судового рішення: 30.01.2019р.