Справа № 320/6065/18
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2019-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про забезпечення позову

21 січня 2019 року № 320/6065/18

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши в місті Києві заяву представника позивача про забезпечення позову в адміністративній справі Приватного підприємства «ЛІСОТЕЛЬ» до Головного управління Держпраці у Київській області про визнання протиправною та скасування постанови ,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Приватне підприємство "ЛІСОТЕЛЬ" з позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії інспектора праці Державної служби України з питань праці ГУ Держпраці у Київській області Пащенко Богдана Івановича при складанні акту від 25.06.2018 № КВ 622/59/АВ,

- визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Київській області від 17.07.2018 № КВ622/59/АВ/П/ПТ/МТ/ФС-306.

Ухвалою суду від 19.11.2018 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 26.11.2018 відкрито провадження в даній адміністративній справі.

До Київського окружного адміністративного суду надійшла заява представника позивача про забезпечення позову.

Так, позивач у своїй заяві просить забезпечити позов шляхом зупинення дії постанови ГУ Держпраці в Київській області про накладення штрафу від 17.07.2018 № КВ622/59/АВ/П/ПТ/МТ/ФС-306 до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі та зупинення стягнення, що проводиться державним виконавцем Рокитнянського ГТУЮ у Київській області Носирь І.В. у ВП №57392670 на підставі оскаржуваної постанови.

Клопотання обґрунтовується тим, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, оскільки постановою Рокитнянського ГТУЮ у Київській області від 09.10.2018 відкрито виконавче провадження № 57392670 з приводу виконання оскаржуваної постанови.

Позивач не погоджується з оскаржуваною постановою та не має наміру сплачувати штраф у добровільному порядку , а у випадку не сплати штрафу у добровільному порядку виконавчою службою може бути розпочато примусове виконання оскаржуваної постанови.

Також зазначено, що є очевидними ознаки протиправності рішення відповідача.

Представники сторін надали суду заяви, в яких просили розглядати зазначену заяву за їх відсутності.

На підставі ст. 195, 204 КАС судом прийнято рішення про розгляд заяви у порядку письмового провадження.

Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" та Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 №2 "Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ", при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, обов'язковою умовою для застосування судом заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

Як слідує з матеріалів справи, державним виконавцем Рокитнянського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області Носирь І.В. 09.10.2018 відкрито виконавче провадження на підставі оскаржуваної постанови.

Оскільки позивач у заяві про забезпечення позову зазначив, що не має наміру сплачувати у добровільному порядку штраф, накладений оскаржуваною постановою, до прийняття рішення судом у даній справі, то існує вірогідність того, що державним виконавцем будуть застосовані заходи примусового виконання рішень, що у подальшому може призвести до заподіяння шкоди правам та свободам позивача.

Відповідно до ст. 10 ЗУ «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Розглядаючи клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, суд з огляду на докази, надані стороною у справі для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що клопотання не є надуманим, спір між сторонами існує, існує також дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, позов слід забезпечити саме у такий спосіб, про який просить позивач, а не якимось менш обмежувальним у правах способом для відповідача, такий спосіб є співмірним обсягу позовних вимог, даним про особу та характер дій відповідача, позивач має легітимну мету забезпечити саме захист своїх прав та інтересів від неправомірних дій відповідача, а не завдати шкоди правам та інтересам відповідача. Вирішуючи клопотання про забезпечення позову суд, має зважати на необхідний баланс процесуальних прав та обов'язків сторін.

Аналіз обставин справи свідчить про наявність дійсного спору між учасниками процесу та реальність загрози порушення прав позивача.

При цьому суд враховує, що заходи забезпечення позову повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв'язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову. Застосовуючи конкретний вид забезпечення позову, суд повинен виходити з дійсного виключення цим забезпечувальним заходом утруднення або неможливість виконання рішення. Забезпечення позову у зазначений судом спосіб відповідає критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності, забезпечення збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин, запобігання порушенню у зв'язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних інтересів учасників процесу та відповідають інституту забезпечення позову в адміністративному процесі.

Співмірність вжиття заходів забезпечення позову відображено у практиці Європейського суду з прав людини, який визнає можливість застосування попереднього заходу, такого як судова заборона (справа "Verlagsgruppe News Gmbh проти Австрії" та "Libert проти Бельгії").

У справі "Мікалефф проти Мальти" Суд визнав можливість застосування статті 6 до попередніх заходів та зазначив, що має бути розглянутий характер попереднього заходу, його предмет, завдання та вплив на конкретне право.

Проміжне рішення може бути еквівалентне попередній або забезпечувальним заходам і процедурам. Такий принцип застосовується і у визначені застосування статті 6 (справа "Меркіка та інші пороти Мальти").

Отже, враховуючи наведене, приймаючи до уваги зміст заявлених позивачем у даній справі позовних вимог, обставин та наданого обґрунтованого клопотання із відповідними доказами, в якому позивач просить забезпечити адміністративний позов і які дають можливість суду зробити висновок про те, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, а невжиття таких заходів у разі задоволення позову призведе до необхідності докласти значних зусиль та витрат для відновлення порушених прав позивача, суд вважає, що клопотання позивача про забезпечення адміністративного позову у даній справі підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150-154, 241, 243 КАС України ,-

у х в а л и в:

Заяву представника позивача про забезпечення позову задовольнити.

Зупинити дію постанови ГУ Держпраці в Київській області про накладення штрафу від 17.07.2018 № КВ622/59/АВ/П/ПТ/МТ/ФС-306 до набрання законної сили судовим рішенням у даній адміністративній справі.

Зупинити стягнення у ВП №57392670 на підставі постанови ГУ Держпраці в Київській області про накладення штрафу від 17.07.2018 №КВ622/59/АВ/П/ПТ/МТ/ФС-306.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Лапій С.М.