Справа № 640/19784/18
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2019-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

29 січня 2019 року м. Київ № 640/19784/18

Cуддя Окружного адміністративного суду міста Києва Катющенко В.П., вивчивши позовну заяву і додані до неї матеріали ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Вектор Банк" Савельєвої Анни Миколаївни (м. Київ, вул. Тарасівська, 9), третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17) про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд:

- визнати протиправною дію Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Вектор Банк" Савельєвої Анни Миколаївни щодо відмови ОСОБА_1 у включенні до загального переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ "Вектор Банк";

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Вектор Банк" Савельєву Анну Миколаївну подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ "Вектор Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на суму 170000,00 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.12.2018 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з моменту отримання вказаної ухвали. Вказаною ухвалою було встановлено спосіб усунення недоліків шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з доказами на підтвердження їх обґрунтованості.

21.01.2019 від представника позивача ОСОБА_3 на виконання ухвали суду надійшло клопотання, у якому останній просить суд:

"1. Визнати причини пропуску строку на звернення до апеляційного суду поважними.

2. Поновити позивачу строк на звернення до апеляційного суду та прийняти справу до розгляду у письмовому провадженні.

3. Недоліки Позовної заяви вважати усунутими."

Вивчивши клопотання представника позивача, суд дійшов наступного висновку.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач оскаржує дії відповідача щодо невключення позивача до Переліку рахунків вкладників для виплати гарантованої суми за договором про відкриття та обслуговування банківських рахунків фізичної особи від 26.12.2016 № ПФ-1759/3103.

Так, у позовній заяві позивач зазначає, що про порушення своїх прав йому стало відомо після отримання повідомлення відповідача від 28.07.2017 № 1499, за змістом якого транзакція ПАТ "Вектор Банк" щодо перерахування на користь ОСОБА_1 грошових сум з призначенням платежу "Внесення готівки на поточний рахунок ОСОБА_1" на суму 170000,00 грн, дата вчинення транзакції 27.12.2016, час вчинення 19:47, - є нікчемною відповідно до положень частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Таким чином, позивачу про порушене право стало відомо з повідомлення відповідача від 28.07.2017, отже, перебіг строку звернення до суду з даним позовом закінчився у січні або лютому 2018 року.

Обґрунтовуючи причини пропуску строку звернення до суду, представник позивача зазначив, що лише 16.07.2018 (дата оприлюднення постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018) позивачеві стало відомо, що даний спір підсудний саме адміністративному суду. При цьому, звернув увагу, що бездіяльність відповідача має триваючий характер.

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наведена норма кореспондується з положеннями частини другої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції до 15.12.2017.

Згідно зі сталою практикою рішень Європейського суду з прав людини, зокрема, яка викладена у справі Delcourt v. Belgium, в якій ЄСПЛ зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

При цьому у кожному випадку прийняття національними судами рішення про поновлення строків на звернення до суду або на оскарження судового рішення, ЄСПЛ наголошує на необхідності перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків втручання у принцип res judicata, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні у підставах для поновлення строків (справа "Пономарьов проти України"), а також, чи є обмеження права особи на доступ до суду пропорційним (справа "Мельник проти України").

Таким чином, згідно з практикою ЄСПЛ для забезпечення оптимального співвідношення права на доступ до правосуддя та принципу правової визначеності у процесі прийняття судом рішення про поновлення строку на звернення до суду мають враховуватися: 1) особливі обставини кожної конкретної справи у системному зв'язку з причинами пропуску строку на звернення до суду; наявність причин непереборного та об'єктивного характеру пропуску строку на звернення до суду; 2) характер права, для захисту якого надійшло звернення до суду, та його значення для сторін; 3) період, який минув з моменту пропуску строку, правові наслідки його поновлення або не поновлення; 4) наявність публічного (суспільного та, меншою мірою, державного) інтересу у справі; 5) фундаментальність значення справи для судової та правозастосовної практики.

Суд не вважає поважними причини пропуску строку звернення до суду з даним позовом з підстав відсутності сталої практики щодо підсудності даної категорії спорів, позаяк позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження звернення до суду іншої юрисдикції з даним позовом.

Також, суд не приймає до уваги твердження позивача, що оскаржувана бездіяльність має триваючий характер, позаяк указані обставини не спростовують тієї обставини, що позивачу про порушене право стало відомо саме з повідомлення відповідача від 28.07.2017.

Враховуючи наведене у сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом.

Згідно зі частиною другою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви позивачу.

Згідно з частиною восьмою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 123, 169, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини сьомої 7 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала суду про повернення позовної заяви може бути оскаржена. Згідно частини першої статті 295 та частини першої статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.П. Катющенко