Справа № 490/2210/18
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2019-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2019 р.м.ОдесаСправа № 490/2210/18

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Гуденко О.А.

Колегія суддів П'ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 листопада 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора 2-ої роти 3-го батальйону управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Кіртоки Анатолія Олександровича за участі третьої особи управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій щодо складання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення незаконними та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И Л А:

27 березня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом, в якому просив визнати незаконними дії інспектора патрульної поліції УПП, третього батальйону, другої роти в м. Одеса Кіртоки Анатолія Олександровича щодо складання постанови серії АР №528716 про адміністративне правопорушення від 08 березня 2018 року та накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255,00 грн. за порушення ч.1 ст. 122 КУпАП; визнати протиправною постанову серії АР № 528716 про адміністративне правопорушення від 08.03.2018 року та скасувати її, а провадження по справі закрити.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначив, що Правил дорожнього руху не порушував. Оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення не відповідає вимогам закону, не підтверджує наявність адміністративного правопорушення, винесена за відсутності доказів, які б підтверджували факт неправомірних дій з його сторони. Застосування процедури скороченого провадження, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцем розташування органу уповноваженого таке правопорушення розглядати, порушило процесуальні права позивача.

Відповідач заперечував проти позову, зазначаючи, що інспектором патрульної поліції враховано всі необхідні обставини при розгляді справи та винесено постанову відповідно до вимог чинного законодавства. Крім того, факт скоєння позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП (перетин суцільної горизонтальної лінії дорожньої розмітки 1.1) підтверджується поясненнями свідка з місця вчиненого правопорушення.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 листопада 2018 року позов задоволено частково. Постанову серії АР № 528716 від 08 березня 2018 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, скасовано. Провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП закрито. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, третя особа подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить зазначене рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі. Зокрема, апелянт зазначає, що судом першої інстанції помилково не надана належна правова оцінка доводам відповідача та наявним в матеріалах справи доказам.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін в зв'язку із необґрунтованістю доводів апелянта.

В зв'язку із неявкою сторін, які належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, відповідно до п.2 ч.1 ст.311 КАС України апеляційне провадження здійснюється в порядку письмового провадження на підстав наявних у справі доказів.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

08 березня 2018 року інспектором другої роти третього батальйону УПП в Одеській області ДПП рядовим поліції Кіртокою А.О. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР №528716, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч.1 ст.122 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. 00 коп.

Зазначеною постановою встановлено, що 08.03.2018 року на 8 км. об'їзної дороги у м. Одеса, позивач, керуючи автомобілем BMW 520, державний номер НОМЕР_1, перетнув вузьку суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, чим порушив вимогу п.8.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 122 КупАП.

08 березня 2018 року інспектором другої роти третього батальйону УПП в Одеській області ДПП Котковським О.О. взято пояснення у ОСОБА_5, як свідка вищевказаного правопорушення.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем необґрунтовано прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення. Складена постанова не містить посилань на докази, які б доводили наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993р. № 3353 встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306.

Відповідно до п.1.9 ПДР особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону № 3353 встановлено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 8.1 ПДР України встановлено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно з п.8.5.1 ПДР України горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 34.1 цих Правил.

Відповідно до пп.1.1 п.34.1 ПДР України, вузька суцільна лінія поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі ділянок проїзної частини, на які в'їзд заборонено.

Частина 1 ст.122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність в т.ч. за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг у вигляді штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Аналізуючи наведені норми права можна дійти висновку, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, в тому числі і показання свідків, обов'язок відбирання яких покладено на уповноважених осіб.

Відповідно до ст. 255 КУпАП до даного кола входять, в тому числі, уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції).

Судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо неврахування пояснень свідка ОСОБА_5 - водія іншого автотранспортного засобу, який безпосередньо бачив вчинення позивачем порушення ПДР. Посилання суду на те, що не зафіксовано час, коли вони відібрані, а також, що це зроблено інспектором, який не розглядав справу про адміністративне правопорушення, не ґрунтуються на нормах законодавства.

Судова колегія погоджується з доводами апелянта, що КУпАП та Інструкцією

з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395 та зареєстрованої в Мінюсті України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853, не встановлено вимог до змісту та форми пояснень, а також що пояснення мають відбиратися саме тією особою, яка розглядає справу про адміністративні правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до п. 8 оскаржуваної постанови до неї додано пояснення. Даними поясненнями свідка підтверджується факт здійснення перетину суцільної лінії дорожньої розмітки 1.1 автомобілем марки BMW, державний номер НОМЕР_1.

Вищевказане спростовує висновок суду першої інстанції, що складена постанова не містить посилання на докази, які б доводили наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

За змістом ст. 222 КУпАП розгляд справ за ч. 1,2,3,5 ст. 122 КУпАП віднесено до компетенції органів Національної поліції.

Посилання позивача на неправомірне складання постанови про адмінправопорушення на місці його вчинення, спростовується положеннями ст.258 КУпАП, відповідно до якої розгляд справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, здійснюється безпосередньо на місці вчинення правопорушення та без складання протоколу, що вказує на дотримання відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.05.2018 року по справі № 341/91/17, яка відповідно до вимог ч.5 ст.242 КАС України має враховуватись судом при виборі і застосуванні норм права.

Посилання позивача, що при накладенні конкретного розміру штрафу не враховано особу, матеріальний стан та інші обставини, які слід враховувати при накладенні адміністративного стягнення, спростовуються положеннями ч. 2 ст. 33 КУпАП відповідно до якої при накладенні стягнення дійсно враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, але крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, судова колегія приходить до висновку, що відповідач, приймаючи постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, мав для цього достатні підстави, діяв у межах наданих повноважень та на підставі закону.

Суд першої інстанції надав невірну правову оцінку обставинам справи, в зв'язку з чим прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.317 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову у позові.

Керуючись ст.ст.286,308,311,315,317,321,322,325,272 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції - задовольнити.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 листопада 2018 року - скасувати та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Постанова складена та підписана колегією суддів 30 січня 2019 року.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В. Кравченко