Справа № 140/2473/18
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2019-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2019 року ЛуцькСправа № 140/2473/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Денисюка Р.С.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1, позивач) звернувся з позовом до Головного управління ДФС у Волинській області (далі ГУ ДФС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 17.10.2018 № 300-56.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 03.12.2018 відкрито провадження у справі та відповідно до приписів статей 12, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше (а.с. 1). Ухвалою суду від 18.12.2018 відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а.с. 31-32).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач рішень контролюючого органу про застосування відносно нього штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій не отримував, відповідно у в нього відсутній обовязок зі сплати штрафних фінансових санкцій в сумі 43401,30 грн., оскільки зобовязання є неузгодженими. Вказане свідчить про відсутність у позивача податкового боргу та протиправність винесеної податкової вимоги від 17.10.2018 № 300-56.

Враховуючи наведене просить позов задовольнити.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву (а.с. 17-18) позовні вимоги заперечив та зазначив, що за результатами проведеної документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів з 01.01.2016 по 31.12.2017, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства з 01.01.2016 по 31.12.2017 складено акт перевірки від 03.07.2018 № 10511/03-20-13-06-, на підставі якого винесено податкове повідомлення-рішення від 27.07.2018 № НОМЕР_1 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 43401,30 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення було надіслане позивачу 03.08.2018 за адресою його місця проживання, однак поштове відправлення 04.09.2018 було повернуто податковому органу Нововолинським відділенням ПАТ «Укрпошта» із зазначенням причин «за закінченням терміну зберігання», а відтак, відповідно до статей 42, 58 Податкового кодексу України таке податкове повідомлення-рішення вважається врученим належним чином.

У звязку з несплатою позивачем штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сумі 43401,30 грн. в останнього виник податковий борг на суму якого і було сформовано оскаржувану податкову вимогу.

Враховуючи наведене просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Позивач у відповіді на відзив (а.с.), твердження представника відповідача, наведені у відзиві вважає необґрунтованими та такими, що суперечать вимогам податкового законодавства.

Представник відповідача у запереченні проти відповіді на відзив (а.с.) твердження позивача про неотримання податкового повідомлення-рішення вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки останнім було отримано акт перевірки та оскаржено податкові повідомлення-рішення по інших порушеннях. Податкове повідомлення-рішення від 27.07.2018 № НОМЕР_1 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 43401,30 грн. позивачем не оскаржене, а тому сума штрафних санкцій є узгодженою. Відтак підстави для скасування оскаржуваної податкової вимоги відсутні. просить відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення з огляду на таке.

Судом встановлено, що працівниками ГУ ДФС у Волинській області в період з 12.06.2018 по 23.06.2018 було проведено планову виїзну документальну перевірку ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів з 01.01.2016 по 31.12.2017, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства з 01.01.2016 по 31.12.2017, за результатами якої складено акт перевірки від 03.07.2018 № 10511/03-20-13-06- (а. с. 19-23).

На підставі вказаного акту перевірки ГУ ДФС у Волинській області винесено податкове повідомлення-рішення від 27.07.2018 № НОМЕР_1, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 43401,30 грн. (а. с. 24).

Копія даного рішення була надіслана позивачу 03.08.2018 рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за адресою його місця проживання, а саме: м. Нововолинськ, вул. Хвильового, 38, (а.с. 25 зворот).

Однак, вказане поштове відправлення 04.09.2018 повернуто на адресу контролюючого органу Нововолинським відділенням ПАТ «Укрпошта» із зазначенням причин «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 25).

17.10.2018 ГУ ДФС у Волинській області прийнято податкову вимогу від 17.10.2018 № 300-56 про сплату позивачем податкового боргу в сумі 43401,30 грн. (а.с. 7).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий кодекс України (далі ПК України).

Відповідно до підпункту 14.1.156. пункту 14.1. статті 14 ПК України податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Згідно з пунктом 14.1.175. пункту 14.1. статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Підпунктом 14.1.157. пункту 14.1. статті 14 ПК України визначено, що податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов'язок платника податків сплатити суму грошового зобов'язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу (підпункт 14.1.153. пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Згідно з пунктами 42.1., 42.2. статті 42 ПК України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Відповідно до абзацу 6 пункту 42.4 статті 42 ПК України у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Згідно з підпунктом 54.3.3. пункту 54.3. статті 54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Пунктом 58.1. статті 58 ПК України визначено, що контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян).

Податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності (пункт 58.2. статті 58 ПК України).

Відповідно до абзаців 2, 3 пункту 58.3. статті 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

В свою чергу пунктом 45.1. статті 45 ПК України встановлено, що платник податків - фізична особа зобов'язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

Як встановлено судом, ФОП ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

03.08.2018 ГУ ДФС у Волинській області надіслало позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення податкове повідомлення-рішення від 27.07.2018 № НОМЕР_1 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 43 401,30 грн., за місцем податкової адреси позивача: Волинська область, м. Нововолинськ, вул. Хвильового, 38.

Однак, вказане поштове відправлення № 202 було повернуто на адресу контролюючого органу як не вручене з відміткою відділення поштового звязку від 04.09.2018 «за закінченням терміну зберігання».

Вказане свідчить про те, що направлення податкового повідомлення-рішення контролюючим органом здійснено у встановлений ПК України спосіб та за належною адресою позивача.

Відповідно до абзаців 3, 4 пункту 58.3. статті 58 ПК України у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

У разі якщо вручити податкове повідомлення-рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення-рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.

Отже, враховуючи положення абзацу 3 пункту 58.3 статті 58 ПК України, податкове повідомлення-рішення від 27.07.2018 № НОМЕР_1 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 43 401,30 грн., надіслане контролюючим органом 03.08.2018 за належною адресою позивача та не вручене поштою з причини «за закінченням терміну зберігання» вважається врученим платнику податків ФОП ОСОБА_1 - 04.09.2018.

Згідно з пунктом 57.3. статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Оскільки штемпель пошти про повернення кореспонденції (04.09.2018) згідно з вимогами абзацу 3 пункту 58.3. статті 58 ПК України вважається датою вручення податкового повідомлення-рішення, то строк сплати нарахованих штрафних санкцій закінчився 14.09.2018.

Суму нарахованих штрафних санкцій позивач у вказаний строк не сплатив, доказів щодо здійснення, передбаченої пунктом 56.1 статті 56 ПК України, процедури адміністративного оскарження або в судовому порядку вказаного податкового повідомлення-рішення, суду не надав.

Тому станом на 15.09.2018 сума штрафних санкцій, визначена податковим повідомленням-рішенням від 27.07.2018 № НОМЕР_1 стала узгодженою та набула статусу податкового боргу.

Відповідно до пункту 59.1. статті 59.1 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Пунктом 59.3. статті 59.1 ПК України визначено, що податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

На виконання вищезазначених положень, 17.10.2018 ГУ ДФС у Волинській області винесено податкову вимогу №300-56 на узгоджену суму податкового боргу у розмірі 43401,30 грн., яка направлена рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу позивача та йому вручена (а.с. 7).

Проаналізувавши вищенаведене, суд приходить до висновку, що сума, визначена податковою вимогою, являється податковим боргом, оскільки позивачем, у встановлений законом строк, грошове зобовязання, визначене податковим повідомленням-рішенням від 27.07.2018 № НОМЕР_1 не сплачено та не розпочато процедуру оскарження податкового повідомлення-рішення, а тому грошові зобов'язання вважаються узгодженими.

Відтак, твердження позивача з даного приводу є безпідставними.

При цьому суд не приймає до уваги і твердження позивача про те, що він не відмовлявся від отримання листа, яким надсилалося податкове повідомлення-рішення від 27.07.2018 № НОМЕР_1 та причини невручення останнього йому невідомі, оскільки в матеріалах справи наявна копія повідомлення про вручення поштового відправлення з довідкою відділення поштового звязку від 04.09.2018 із зазначенням причини невручення «за закінченням терміну зберігання».

Протилежного судом не встановлено.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проаналізувавши вищенаведене, суд прийшов до висновку, що податкова вимога від 17.10.2018 № 300-56 винесена відповідачем з дотриманням вимог чинного законодавства України та в межах наданих йому повноважень, а тому позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними, в звязку з чим у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Керуючись статтями 243-246, 255, 295, пунктом 15.5 частини першої розділу VII Перехідні положення КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 17.10.2018 № 300-56 відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя Р.С. Денисюк