Справа № 490/8861/18
Суддя: Гуденко О. А.
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

н/п 2-а/490/367/2018 Справа № 490/8861/18
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 рокуЦентральний районний суд міста Миколаєва у складі:

Головуючого - судді Гуденко О.А.

при секретарі - Кваші С.О.,

за участю позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Кіровоградській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року позивач звернувся до Центрального районного суду м.Миколаєва із позовом до відповідача про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 №547686 від 11.10.2018 р. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що їхав з дотриманням ПДР.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, оскільки почав маневр на зелений сигнал світлофору.

Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду відзив, в якому просив суд розглядати справу у відсутність представника та відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві.

Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність представника відповідача, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін.

Вивчивши доводи позову та матеріали справи, судом встановлені наступні йому факти та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до постанови в справі про адміністративне правопорушення, 11.10.2018 року позивач керуючи транспортним засобом Mazda, номерний знак НОМЕР_1, на автодорозі Південний обхід м. Кропивницький на регульованому перехресті з автодорогою Кіровоград-Запоріжжя здійснив рух на заборонений сигнал світлофору (жовтий), чим порушив п. 8.7.3 г ПДР України. Дане правопорушення було зафіксоване постановою компетентної особи серії ДПО18 №547686 від 11.10.2018 року, де позивач був визнаний винним у його вчиненні з накладенням адміністративного стягнення, що передбачене ч. ч.2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.00 коп.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь - які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Так, , відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з урахуванням практики її застосування Європейським судом з прав людини, принцип презумпції невинуватості поширюється також на справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху (Lutz v. Germany, § 182; Schmautzer v. Austria; Malige v. France). Втім, для того, щоб розуміти, що презумпція невинуватості має бути у цьому випадку застосована, ґрунтовних знань чинного законодавства не потрібно - достатньо володіти необхідним почуттям справедливості, яке, поза сумнівом, повинне бути властиве професійному судді.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України, факт порушення Правил дорожнього руху та правомірність винесення оскаржуваної постанови не доведено, доказів, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суду доводить патрульна поліція.

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

За такого, оскільки відповідачем не надано беззаперечних доказів скоєного правопорушення - ані відеозапису, ані фотофіксації, ані навіть не відібрано покази свідків, отже достеменно не доведено, що позивач здійснив рух на заборонений сигнла світлофору, чим порушив п. 8.7.3 г ПДР України - суд не може вважати факт скоєння позивачем адміністартивного правопорушення, інкримінованого йому поліцейським- доведеним належними та достеменними доказами.

Оскільки чинним законодавством визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду справи, та в судовому порядку встановлено недоведеність належними та достеменними доказами факту скоєння позивачем адміністративного правопорушення , суд доходить висновку, що вказана обставина є достатньою підставою для скасування оспорюваної постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.286 КАС України до повноважень суду при вирішенні справи належить залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення ; скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу ; змінити захід стягнення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, а провадження підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 241-246, 286 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Кіровоградській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову серії ДПО18 №547686 від 11.10.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп. - скасувати.

Провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122 КУпАП - закрити.

Рішення набирає законної сили через 30 днів з дня складання повного тексту сторонами у разі, якщо вона не буде оскаржена. Якщо рішення буде оскаржено, то воно набирає законної сили після перегляду справи судом апеляційної інстанції якщо його не буде скасовано.

Апеляційну скаргу може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання повного тексту до П'ятого апеляційного адміністративного суду.

СУДДЯ ГУДЕНКО О.А.