Справа № 201/13706/18
Суддя: Ткаченко Н. В.
Дата ухвалення: 2019-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/201/15/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019р. суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська - Ткаченко Н.В., розглянувши у порядку спрощеного провадження (у письмовому провадженні) в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти № 4 БПП м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Степко Юрія Анатолійовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 13.12.2018р. звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до Інспектора роти № 4 БПП м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Степко Ю.А. про визнання протиправною та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія НК №303668 від 05.11.2018р та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.12.2018р. суддею визначено суддю Ткаченко Н.В., яка ухвалою від 18.12.2018р. прийняла позов до свого провадження та призначила справу до розгляду за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (а.с. № 10).

В обґрунтування позову позивачка по тексту позову зазначила, що 05.11.2018р. інспектором винесено постанову, згідно із якою 05.11.2018р. о 02 год. 30 хв., позивачка керувала транспортним засобом «Volkswagen Tiguan» на автомобільній дорозі Полтава-Олександрія, в нічній час доби з неосвітленим заднім номером. Спірною постановою позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. за ч. 6 ст. 121 прим. КУпАП. Позивачка не погоджується з даною постановою, вважає, що вона винесена із порушенням вимог ст. 254 КУпАП. Тому просила позов задовольнити.

Відповідач надіслав суду письмові заперечення на позов (а.с. № 13-21), в яких зазначив, що 05.11.2018р. о 02 год. 30 хв., позивачка керувала транспортним засобом «Volkswagen Tiguan» на 53 км. автомобільної дороги Полтава-Олександрія, в нічній час доби з неосвітленим заднім номером, чим порушила п. 2.9 «в» ПДР України.

Вважає, що відповідач при винесенні оскаржуваної постанови, керувався Правилами дорожнього руху, КУпАП, в постанові чітко описані правопорушення, які були скоєні, а тому діяв в межах правового кола і не порушував норм процесуального права.

Водію було роз'яснено положення ст.ст. 307, 308 КУпАП, а також права, передбачені ст. 268 КУпАП, право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі ст.ст. 287 - 289 КУпАП.

Враховуючи викладене, просив відмовити у позові.

Категорія адміністративного позову ОСОБА_1 підпадає під правила розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до п.10 ч.1 ст. 4, ч. 2 ст. 12, ст. 257 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається зі спірної постанови, 05.11.2018р. о 02 год. 30 хв., позивачка керувала транспортним засобом «Volkswagen Tiguan» на 53 км. автомобільної дороги Полтава-Олександрія, в нічній час доби з неосвітленим заднім номером, чим порушила п. 2.9 «в» ПДР України. Спірною постановою позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. за ч. 6 ст. 121 прим. КУпАП. Позивачка не була згодна з даною постановою, вважаючи, що вона винесена із порушенням вимог ст. 254 КУпАП (а.с.№ 2-5).

Дійсно п. 2.9 «в» Правил дорожнього руху, затверджені постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001р. передбачає, що водієві забороняється: керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов'язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що:

-не належить цьому засобу;

-не відповідає вимогам стандартів;

-закріплений не в установленому для цього місці;

-закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м;

-неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий;

Втім суд критично відноситься до доводів інспектора про те, що постанова є безспірним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки на підтвердження порушення позивачем вимог п. 2.9 «в» ПДР, відповідно, наявності у позивача складу адміністративного правопорушення інспектором не надано належних та достатніх доказів.

Крім того, слід звернути увагу на те, що як вбачається з матеріалів справи та постанови про адміністративне правопорушення, відповідачем при винесені постанови не було наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, не надано доказів і суду під час розгляду даної справи.

З аналізу обставин, викладених у відзиві на позовну заяву вбачається, що відповідач, доказуючи законність своїх дій щодо винесення оскаржуваної постанови, фактично посилається як на доказ лише на низку нормативно правових актів.

Як вбачається з матеріалів справи та постанови серії НК №303668 від 05.11.2018р., жодних пояснень свідків та доказів здійснення фото чи відео фіксації, які б підтвердили порушення позивачкою ПДР України, крім викладених інспектором обставин, в постанові та рапорті не міститься.

Разом з тим, оскаржувана постанова не містить відомостей щодо здійснення фіксації правопорушення, а також посилань на будь-які докази. При цьому, окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб'єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов'язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

За таких обставин, суд вважає, що постановою не підтверджується факт керування позивачкою транспортним засобом в нічній час доби з неосвітленим заднім номером.

Згідно зі ст. 251 КУпАП орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь яких фактичних даних, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Разом із тим, згідно ч.2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно із п. 2. Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015р. № 1395, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно із п. 5 Розділу ІІІ даної Інструкції поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема питання чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи.

За п. 9 Розділу ІІІ Інструкції розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Згідно із п. Розділу IV Інструкції зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

За правилами ст. 283 КУпАП постанова, серед іншого, повинна містити дату розгляду справи, відомості про особу, щодо якої розглядається справа. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

В силу ст.ст. 245, 280 КУпАП посадова особа, уповноважена розглядати адміністративну справу при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи з метою всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Винесення постанови, тим саме притягнення до відповідальності на підставі двох суперечливих доказах (протокол та пояснення особи), є необ'єктивним розглядом справи та відтак незаконним.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів. Відповідно до вимог процесуального закону, докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, компетентними органами та в установленому порядку, а належними - якщо вони підтверджують факт даного адміністративного проступку.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В матеріалах адміністративної справи містяться суперечливі докази - сама постанова і пояснення ОСОБА_1 Позивачка не погоджувалась із підставами притягнення її до адміністративної відповідальності, про що зазначила в запереченні до постанови на окремому аркуші, але з постанови не вбачається, чому інспектор віддав перевагу власним переконанням та не прийняв до уваги пояснення правопорушника.

Аналіз законодавчих норм, заперечення позивачки щодо вчинення адміністративного правопорушення дає судді підстави дійти висновку, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати позицію позивачки, однак достатніх доказів того, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом в нічній час доби з неосвітленим заднім номером, зокрема, відповідного відеозапису, фото цього правопорушення, пояснення свідків, відповідачем до матеріалів справи не долучено.

Також, вирішуючи позовні вимоги в частині визнання постанови протиправною та закриття провадження по справі, слід звертати увагу, що завданням адміністративного судочинства, відповідно до ст. 2 КАС України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Отже адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатись у вільний розсуд суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними ст. 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади.

Суд є правозастосовуючим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питання, що належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.

Тож, в даному випадку питання закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення віднесено до виключної компетенції органів Національної поліції України, а тому в задоволенні вимог про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення слід відмовити.

У даній адміністративній справі захист прав ОСОБА_1 буде відбуватися шляхом скасування постанови серії НК №303668 від 05.11.2018р.

Таким чином, вважаю за можливе частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до Інспектора роти № 4 БПП м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Степко Ю.А. про визнання протиправною та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, а саме лише в частині скасування постанови серії НК №303668 від 05.11.2018р.

На підставі ст. 139 КАС України, у зв'язку із задоволенням адміністративного позову та скасуванням постанови про накладення адміністративного стягнення, а також враховуючи Постанову Пленуму ВАСУ від 23.01.2015р. № 2 "Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08.07.2011р. № 3674-VI "Про судовий збір" щодо відсутності підстав для сплати судового збору у справах зазначеної категорії, приходжу до висновку, що судові витрати по справі відносяться на рахунок держави і стягненню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, Постановою Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», Законом України від 08.07.2011р. "Про судовий збір", ст.ст. 247, 258, 288, 289 КУпАП, ст.ст. 4, 12, 46, 72-77, 139, 241-246, 257 КАС України, суддя,

ВИРІШИЛА:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Інспектора роти № 4 БПП м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Степко Юрія Анатолійовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Постанову серії НК №303668 від 05.11.2018р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 прим. КУпАП, винесену інспектором роти № 4 БПП м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Степко Ю.А. - скасувати.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя Н.В. Ткаченко