Справа № 652/1040/18
Суддя: Дригваль В. М.
Дата ухвалення: 2019-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №652/1040/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року Високопільський районний суд Херсонської області у складі: головуючого судді - Дригваль В.М.,

за участю секретаря Марчук М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Високопілля Херсонської області в залі суду адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського капрала 1 батальйону, 3 роти, УПП в Херсонській області ОСОБА_2, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

До Високопільського районного суду Херсонської області звернувся ОСОБА_1 із адміністративним позовом до поліцейського капрала 1 батальйону, 3 роти, УПП в Херсонській області ОСОБА_2, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, посилаючись на те, що постановою по справі про адміністративне правопорушення, винесеною відповідачем, відносно нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень за правопорушення передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, а саме: 01.12.2018 року о 17.49 годині, керуючи автомобілем, проїхав перехрестя вул.Пугачова пр-кт Ушакова на вимкнену додаткову секцію світлофора, чим порушив п.8.7.3.з ПДР України Порушення проїзду на вимкнений сигнал додаткової секції, що забороняє рух у напрямку, вказаному стрілкою, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. Вважає дану постанову необґрунтованою, складеною безпосередньо на місці зупинки транспортного засобу, що суперечить вимогам Закону, оскільки Конституційним Судом України у рішенні від 26 травня 2015 року у справі №1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної ОСОБА_3 України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої ст.276 КУпАП дав офіційне тлумачення зазначеній нормі, вказавши, що положення частини 1 ст.276 КУпАП, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. В мотивувальній частині вказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, що у частинах 1, 2 статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Вважає, що в його діях відсутній факт порушення в звязку з недоведеністю його в Законному порядку. Також поліцейським всупереч вимогам чинного законодавства не складався протокол про адміністративне правопорушення, так як він заперечував проти порушення правил дорожнього руху. Просить суд, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАВ №767025 від 01.12.2018 року та провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

Позивач ОСОБА_1 надав до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності у звязку із неможливістю прибути в судове засідання, а також підтримує позовні вимоги, які обґрунтовані ним у позовній заяві та відповіді на відзив відповідача (а.с.25-28), та просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач, капрал 1 батальйону, 3 роти, УПП в Херсонській області, ОСОБА_2 в судове засідання не прибула, при цьому від представника відповідача, за довіреністю ОСОБА_3 надійшла заява про неможливість прибуття відповідача в судове засідання, у звязку з особливими умовами перебування на службі працівників поліції (а.с.31-32). Разом з тим, від представника за довіреністю, ОСОБА_4, надійшов відзив на адміністративний позов (а.с.13-15), в якому, посилаючись на порушення правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1, обґрунтовано дії працівника поліції про накладення адміністративного стягнення за порушення проїзду на заборонений сигнал світлофора, тобто рух у напрямку на вимкнену додаткову секцію світлофору, що є порушенням п.8.7.3з Правил дорожнього руху та передбачена відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП. Викладені факти підтверджується відеофайлом доданим до відзиву на адміністративний позов (а.с.18). Просить суд відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин розгляд адміністративної справи здійснюється на підставі пояснень, в тому числі письмових, а також доказів наданих сторонами.

На підставі п.3 ст.288 КУпАП постанова іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, встановленими цим кодексом.

Відповідно до ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне:

- Із постанови про накладення адміністративного стягнення ЕАВ №767025 від 01.12.2018 року (а.с.4) зясовано, що капралом 1 батальйону, 3 роти, УПП в Херсонській області ОСОБА_2, винесено постанову про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1, за ч.2 ст.122 КпАП України у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень, в якій зазначено, що 01.12.2018 року о 17.49 годині, керуючи автомобілем, проїхав перехрестя вул.Пугачова пр-кт Ушакова на вимкнену додаткову секцію світлофора, чим порушив п.8.7.3.з ПДР України Порушення проїзду на вимкнений сигнал додаткової секції, що забороняє рух у напрямку, вказаному стрілкою, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. Притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень. У Постанові відсутні посилання на докази, якими підтверджуються чи спростовуються обставини вчинення адміністративного правопорушення, свідків правопорушення не зазначено.

Розглянувши по суті позовні вимоги ОСОБА_1, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 (позивач у справі) був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., при цьому у постанові про адміністративне правопорушення зазначається, що останній, 01.12.2018 року о 17.49 годині, керуючи автомобілем, проїхав перехрестя вул.Пугачова пр-кт Ушакова на вимкнену додаткову секцію світлофора, чим порушив п.8.7.3.з ПДР України Порушення проїзду на вимкнений сигнал додаткової секції, що забороняє рух у напрямку, вказаному стрілкою, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного.

Як передбачено ч.2 ст.122 КУпАП, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Оскаржуючи вказану вище постанову по справі про адміністративне правопорушення, позивач посилається на те, що відповідач порушив порядок розгляду справи, оскільки винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно з ч.2 ст.258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають, крім іншого, справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, частини 1, 2, 3 статті 122.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч.4 ст.258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.258 КУпАП, у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексц, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015, у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної ОСОБА_3 України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Так, під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, положення ст.258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не застосовуються; винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, уповноваженими на те особами одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірним.

Окрім того, аналіз п.2.3 зазначеного рішення Конституційного Суду України, дає підстави для висновку про те, що Конституційний Суд, говорячи про порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях: 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, мав на увазі виключно випадки застосування скороченого провадження у справах, на які не розповсюджуються ст.258 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Однак, вже після прийняття Конституційним Судом України зазначеного рішення, норми Кодексу України про адміністративні правопорушення, та, зокрема, ст.258 зазнали змін, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції розповсюджено вимоги ч.4 ст.258 - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місті вчинення правопорушення.

Таким чином, працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення за порушення правил дорожнього руху ( ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення) на місці вчинення такого правопорушення.

При цьому, положення Кодексу про адміністративні правопорушення, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення (зокрема, ст.ст.278, 279), на спірні правовідносини не розповсюджуються, оскільки у даному випадку Кодексом України про адміністративні правопорушення передбачено спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення.

Згідно зі ст.72 КАС України, ч.1. Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. ч.2. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3)показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.77 КАС України, ч.1. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. ч.2. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, відповідно до оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення, дійсно вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, оскільки позивач рухаючись по смузі проспекту Ушакова в м.Херсон, перед перехрестям, яка регулюється дорожнім знаком « Напрямок руху по смугам»(5.16, який показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них), перетинаючи перехрестя з вул.Пугачова, здійснив проїзд прямо з правої смуги, а не повернув праворуч, як того вимагає додаткова секція світлофора, яка на час руху позивача була вимкнутою, а тому проїзд для позивача був заборонений, та як внаслідок, позивачем було вчинено порушення вимоги п.8.7.3.з ПДР України, про що відповідачем було складено оскаржувану постанову. При цьому, на відеофайлі, наданих працівниками поліції, із розмови працівника поліції та водія(позивача у справі) останній не заперечував, що не помітив дорожнього знаку «Напрямок руху по смугам» (а.с.18)

Таким чином, суд вважає, що позивач,заперечуючи факт притягнення його до адміністративної відповідальності, що виразилося у складанні відповідачем оскаржуваної постанови, не надав до суду обєктивних доказів чи відомостей, необхідних для вирішення справи про відсутність обставин порушення ним правил дорожнього руху, а саме п.8.7.3.з ПДР України, а твердження позивача, що ним порушено вимоги дорожнього знаку, є припущенням позивача, яке не підтверджено належними та допустимим доказами, в тому числі висновком судової- автотехнічної експертизи.

Відтак, вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується оскаржуваною постановою у справі про адміністративне правопорушення, яка на думку суду є правомірною, а тому підстави для її скасування відсутні.

Аналіз вищевказаних норм чинного законодавства України дає підстави для висновку про те, що позивачем не доведено неправомірність оскаржуваної постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, а тому така постанова є обґрунтованою, такою що ґрунтується на вимогах Закону.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та обєктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний звязок у їх сукупності, зясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приймає до уваги, що у відповідності до ч.5 ст.139 КАС України, у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а тому суд враховуючи, що у задоволені позовних вимог позивача відмовлено, а також те, що позивач не заявляв про наявність у нього будь-яких документально підтверджених судових витрат, тому судові витрати компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст.122, 222, 251, 258, 276, 285 КУпАП, Правилами дорожнього руху в Україні, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України, від 10.10.2001 року №1306( із змінами та доповненнями), ст.ст. 2, 6, 9, 20, 72-77, 139, 242-246, 286, 295 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського капрала 1 батальйону, 3 роти, УПП в Херсонській області ОСОБА_2, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення залишити без задоволення, а постанову поліцейського капрала 1 батальйону, 3 роти, УПП в Херсонській області ОСОБА_2, серії ЕАВ №767025 від 01.12.2018 року, про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1, за ч.2 ст.122 КУпАП, у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 425 гривень без змін.

Рішення може бути оскаржене до Пятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. М. Дригваль