Справа № 1340/3652/18
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/4461/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Дідик Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2018 року, головуючий суддя - Брильовський Р.М., ухвалене о 12:11 год. у м. Львові, повний текст якого складено 15.11.2018 року, у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Хандлопекс» до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2018 року позивач - ТзОВ «Хандлопекс» звернулося в суд з позовом до ГУ ДФС України у Львівській області, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 16.05.2018 року № в частині збільшення грошового зобов»язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 59 581, 99 грн. та від 16.05.2018 року № в частині збільшення грошового зобов»язання з військового збору на суму 4 165,27 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалося на те, що нарахування податку з доходів фізичних осіб ТзОВ «Хандлопекс» в сумі 33 362,06грн. за порушення абзацу «д» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 16 Податкового кодексу України є безпідставним, оскільки ТзОВ «Хандлопекс» не проводив в 3-му кварталі 2017 року прощення боргів. Вважав, що ревізори при проведенні перевірки ТзОВ «Хандлопекс» помилково застосували норму абзацу «д» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу (оподаткування доходу, отриманий платником податку як додаткове благо, де податковим агентом виступає ТзОВ «Хандлопекс») замість п.п. 164.2.7 Податкового кодексу України (оподатковуваного заборгованості платника податку за укладеним ним цивільно-правовим договором, за якою минув строк позовної давності, де фізична особа самостійно сплачує податок з таких доходів). ТзОВ «Хандлопекс» не приймав рішення в 3-му кварталі 2017 року про прощення заборгованості за придбані товари фізичним особам: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, відповідно, і нарахування військового збору ТзОВ «Хандлопекс» в сумі 2 327,75 грн. за порушення п.п. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168. п. 176.2 ст. 176, п.п. 1.5 п.п. 1.6 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України є безпідставним. ТзОВ «Хандлопекс» також не погоджується із сумами донарахованих штрафних (фінансових) санкцій згідно оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, оскільки органи ДФС України за попередні останні 1095 днів не визначали ТзОВ «Хандлопекс» податкових зобов»язань на підставі ст. 127 Податкового кодексу України. Вважає, що застосування по оскаржуваних податкових повідомленнях рішеннях штрафних санкцій в розмірі 50 і 75% є помилковим та таким, що суперечить законодавству України.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2018 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 16.05.2018 № в частині збільшення грошового зобов»язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 59 581,99 грн. та від 16.05.2018 року № в частині збільшення грошового зобов»язання з військового збору на суму 4 165, 27 грн.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ГУ ДФС у Львівській області оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що кваліфікуючою ознакою (повторюваністю) застосування збільшених розмірів штрафу, визначених статтею 127 ПК України, є допущення податковим агентом декількох правопорушень протягом 1095 днів, а не факт їх виявлення контролюючим органом.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, вважає оскаржене рішення суду незаконним та протиправним та повністю підтримав доводи, зазначені у апеляційній скарзі.

Представник позивача заперечив проти апеляційної скарги, вважає оскаржене рішення суду законним та обґрунтованим та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Головне управління ДФС у Львівській області провело документальну позапланову виїзну перевірку ТзОВ «Хандлопекс» () за результатами якої складено Акт від 27.04.2018 року №1051/13-01-14-12/37800770 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ «Хандлопекс», з питань, що стали предметом оскарження висновків акта планової виїзної перевірки від 13.03.2018 №655/13-01-14-12/37800770» (надалі Акт).

Згідно з пунктами 6 та 7 висновку Акту перевірки ТзОВ «Хандлопекс» встановлено порушення: п. 6) п.п.14.1.11 п.14.1 ст.14, «д» пп. 164.2.17 п.164.2 ст.164, п.164.5 ст.164, пп.168.1.1 п. 168.1 ст.168. ст.167 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI зі змінами та доповненнями, не утримано та не перераховано податок з доходів фізичних осіб в сумі 33362,06 грн., з анульованої (прощеної) заборгованості фізичним особам; п. 7) п.п. 168.1.2 п. 168.1 ст.168. п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI зі змінами та доповненнями, п.п. 1.5 пп.1.6 п. 161 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI зі змінами та доповненнями, не донараховано до бюджету військовий збір в розмірі 2530,15 гривень.

На підставі Акту від 27.04.2018 року №1051/13-01-14-12/37800770 відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення:

- від 16.05.2018 року № на збільшення грошового зобов»язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 62 856,70 грн. (в тому числі: податкове зобов»язання 35 981,83 грн., штрафні санкції 26 874,87грн.),

- від 16.05.2018 року № на збільшення грошового зобов»язання з військового збору на загальну суму 44 18,27 грн. (в тому числі: податкове зобов»язання 2 530,15 грн., штрафні санкції 1 888,12 грн.).

ТзОВ «Хандлопекс» з податковими повідомленнями-рішеннями від 16.05.2018 року № та № не погоджується, вважає їх протиправними в частині: збільшення грошового зобов»язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 59 581,99 грн (в тому числі: податкове зобов»язання 33 362,06 грн., штрафні санкції 26 219,93грн), збільшення грошового зобов»язання з військового збору на загальну суму 4 165,27 грн. (в тому числі: податкове зобов»язання 2 327,75 грн., штрафні санкції 1 837,52 грн.).

ТзОВ «Хандлопекс» не оскаржує донарахування податку на доходи фізичних осіб в сумі 3 274,71 грн. (в тому числі: податкове зобов»язання 2 619,77 грн., штрафні санкції 654,94 грн) по заправці керівником підприємства Бачинським В.Р. службового автомобіля у неробочі дні.

Позивач не погоджується із розміром штрафних санкцій, застосованих відповідачем підвищеного розміру штрафних санкцій (50% та 75%) на підставі п. 127.1 ст. 127 ПК України, оскільки застосування штрафу більшого розміру можливе у разі повторності порушення протягом 1095 днів, яке зафіксовано в акті перевірки.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, який є суб»єктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваних рішень діяв без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), та без дотримання принципу верховенства права.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з абзацом д) підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: дохід, отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Головним управління ДФС у Львівській області встановлено, що ТзОВ «Хандлопекс» не оподаткувало податком на доходи фізичних осіб суми заборгованості платників податку за якою минув термін позовної давності, а саме:

- заборгованість фізичної особи ОСОБА_1 з врахуванням 25 % однієї мінімальної заробітної плати та коефіцієнту - К становить 4024,38 грн.. сума податку на доходи фізичних осіб не утриманого та не перерахованого до бюджету становить 724,39 гривень;

- заборгованість фізичної особи ОСОБА_2 з врахуванням 25 % однієї мінімальної заробітної плати та коефіцієнту - К становить 11 134,13 грн., сума податку на доходи фізичних осіб не утриманого та не перерахованого до бюджету становить 2 004,14 гривень:

- заборгованість фізичної особи ОСОБА_3 з врахуванням 25 % однієї мінімальної заробітної плати та коефіцієнту - К становить 151 360,70 грн., сума податку на доходи фізичних осіб не утриманого та не перерахованого до бюджету становить 27 244,93 гривень;

- заборгованість ОСОБА_4 з врахуванням 25 % однієї мінімальної заробітної плати та коефіцієнту - К становить 18 825,58 грн., сума податку на доходи фізичних осіб не утриманого та не перерахованого до бюджету становить 3 388,60 гривень;

В результаті цього, ТзОВ «Хандлопекс» порушило п.п. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14, «д» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. 164.5 ст. 164 п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168. ст. 167 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-V1 зі змінами та доповненнями, не утримано та не перераховано податок з доходів фізичних осіб в сумі 33 362,06 грн., з анульованої (прощеної) заборгованості фізичним особам (ст. 22 акту перевірки).

Позивач з такими висновками не погоджується посилаючись на те, що станом на 30.09.2017 року по бухгалтерському обліку підприємства рахується дебіторська заборгованість за реалізовані товари по контрагентах-покупцях: ФО ОСОБА_1 сума заборгованості 4 100,0 грн.; ФОП ОСОБА_2 сума заборгованості 9 930,0 грн.; ФОП ОСОБА_3 сума заборгованості 124 916,0 грн.; ФОП ОСОБА_4 сума заборгованості 16 237,0 грн.

Наявність дебіторської заборгованості за придбані товари фізичними особами: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, згідно даних бухгалтерського обліку на 30.09.2017 року, підтверджує відсутність рішення ТзОВ «Хандлопекс» про прощення заборгованості.

В підтвердження наявності заборгованості фізичних осіб перед ТзОВ «Хандлопекс» надано оборотно-сальдові відомості по рахунку 361 «Розрахунки з вітчизняними покупцями» за 30.09.2017 року, 01.10.2017 року та 10.10.2018 року, з яких вбачається, що ТзОВ «Хандлопекс» не прощало заборгованість фізичним особам: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Аналіз абзацу д) підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України свідчить про те, що для виникнення підстав включення до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку суми боргу необхідно, щоб були виконані наступні умови:

підприємство-кредитор здійснив прощення (анулювання) боргу за самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства,

строк позовної давності по такій заборгованості не закінчився.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Відповідач не надав підтверджень факту прощення ТзОВ «Хандлопекс» заборгованості фізичним особам-покупцям: ОСОБА_1 сума заборгованості 4 100,0 грн., ОСОБА_2 сума заборгованості 9 930,0 грн., ОСОБА_3 сума заборгованості 124 916,0 грн., ОСОБА_4 сума заборгованості 16 237,0 грн., натомість позивач надав підтвердження наявності заборгованості вищевказаних фізичних осіб на останній день періоду який перевірявся, 01.10.2017 року та 10.10.2018 року.

Як зазначається в акті перевірки, стверджується відповідачем та не заперечується позивачем, заборгованість вищевказаних фізичних осіб є безнадійною (минув термін позовної давності).

Відтак, донарахування податку на доходи фізичних осіб та застосування штрафних санкцій відповідачем на підставі абзацу д) підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України є безпідставними, оскільки відповідачем не доведено прощення ТзОВ «Хандлопекс» заборгованості фізичним особам ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, по цій заборгованості сплив термін позовної давності. Відповідно донарахування податкового зобов»язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 33 362,06 грн. та застосування штрафних санкцій в сумі 25 021,55 грн. згідно податкового повідомлення-рішення від 16.05.2018 року № є неправомірним.

Також, відповідно до підпункту 127.1 статті 127 ПК України ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Отже, відповідальність за правопорушення, передбачене статтею 127 ПК України, може наставати у разі, коли платник податків, у тому числі податковий агент, допускає бездіяльність щодо нарахування, утримання та/або сплати (перерахування) податків до або під час виплати доходу на користь іншого платника, тобто взагалі відсутній факт виконання вказаних обов»язків платником податків (податковим агентом).

При цьому, згідно з пунктом 61.1 статті 61 ПК України, податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Пунктом 62.1 статті 62 ПК України визначено, що податковий контроль здійснюється, зокрема, шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до підпункту 54.3.5 пункту 54.3 статті 54 ПК України, контролюючий орган зобов»язаний самостійно визначити суму грошових зобов»язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від»ємного значення об»єкта оподаткування податком на прибуток або від»ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом.

Згідно з пунктом 86.1 статті 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт.

Отже, факт порушення податкового законодавства може бути встановлений не інакше як за результатами перевірки платника податків, за результатами якої складається акт.

Підвищені розміри штрафів у разі повторного виявлення податкових порушень (згідно зі статтею 127 ПК України - 50%, 75%) застосовуються не за сам факт виявлення будь-яких порушень, а за повторне вчинення діянь за обставин, передбачених, зокрема, підпунктом 54.3.5 пункту 54.4 статті 54 ПК України.

З аналізу вищенаведеної норми видно, що застосування штрафу в більшому розмірі можливе у разі встановлення контролюючим органом повторності порушення протягом 1095 днів, яке зафіксовано в акті перевірки та, як наслідок, у податковому повідомленні-рішенні.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11.09.2018 року у справі №805/3649/17-а.

Відповідачем не було зафіксовано факту повторного протягом 1095 днів неутримання та неперерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб, як і не було надано доказів прийняття податкових повідомлень-рішень, якими позивачу були б збільшені суми грошового зобов»язання двічі, тричі протягом року, що передували прийняттю оскарженого податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції щодо протиправності оскаржених податкових повідомлень - рішень від 16.05.2018 року № в частині збільшення грошового зобов»язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 59 581, 99 грн. та від 16.05.2018 року № в частині збільшення грошового зобов»язання з військового збору на суму 4 165, 27 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2018 року у справі №1340/3652/18 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 243 КАС України - з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
В. В. Святецький

Повний текст постанови складено 01.02.2019 року.