Справа № 240/5770/18
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2019-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2019 року м. Житомир справа № 240/5770/18

категорія 112010201

Житомирський окружний адміністративний суд

у складі: судді Романченка Є.Ю.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Бердичівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить:

- визнати протиправними дії Бердичівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо визначення дати проведення перерахунку отриманого ним довічного грошового утримання з 1 серпня 2018 року;

- зобов'язати відповідача здійснити з 1 січня 2018 року по 31 липня 2018 року перерахунок щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирської області від 27.09.2018 № 1850/18 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та виплатити йому різницю недоплаченого щомісячного довічного грошового утримання за період з 01.01.2018 по 31.07.2018 з урахуванням уже виплачених сум.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач указував, що у зв'язку із виходом у відставку йому було призначено і виплачується щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90 % заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді. З 01 січня 2018 року суддівська винагорода судді, який працює на посаді з якої він вийшов у відставку становить 31716 грн. У зв'язку з підвищенням суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді він звернувся до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирської області від 27.09.2018 № 1850/18. Проте листом Бердичівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 02.10.2018 № 1915/01 його повідомлено, що перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці проведено з 1 серпня 2018 року, оскільки Закон України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" від 15 травня 2018 року № 2415-VІІІ набрав чинності у липні 2018 року. Такі дії, на думку позивача, є протиправними, оскільки дію вказаного Закону поширено на правовідносини, що виникли до набрання чинності цим нормативно - правовим актом, а саме починаючи з 1 січня 2017 року.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні). Ухвалу направлено учасникам справи.

Бердичівським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області в строк, встановлений ухвалою суду про відкриття провадження в адміністративній справі, направлено до суду відзив на адміністративний позов, з проханням відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю за безпідставністю. Заперечуючи проти пред'явлених позовних вимог відповідач стверджує, що позивач звернувся із заявою про здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання 02.10.2018, тому перерахунок здійснено з 01.08.2018, оскільки інше суперечить всім чинним нормативним актам України. При цьому відповідачем указано, що Закон України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» №2415-VIII від 15 травня 2018 року набрав чинності 22.07.2018, тому відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року N 3-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 20 березня 2017 року N 5-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 р. за N 200/14891, перерахунок щомісячного довічного утримання проведено з 01 серпня 2018 року. Також відповідачем указано, що позивач з позовною заявою про перерахунок довічного грошового утримання з 01.01.2018 звернувся до суду 07.12.2018, тобто з порушенням шестимісячного строку звернення до суду та в позовній заяві не вказує поважних причин пропуску такого строку для звернення до суду.

Суд, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними ст.ст. 262-263 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву та відзив, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, дійшов наступних висновків.

Установлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Бердичівському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує щомісячне довічне утримання, як суддя у відставці. Щомісячне довічне утримання призначено та виплачується в розмірі 90% від суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області.

02 жовтня 2018 року позивач звернувся до Бердичівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці у зв'язку із зміною складових суддівської винагороди. До заяви було додано довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці № 1850/18 від 27.09.2018, видану Територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Житомирській області, в якій указано, що суддівська винагорода ОСОБА_1 станом на 01 січня 2018 року, враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, становить 31716,00 грн, в тому числі: оклад - 17620,00 грн; надбавка за вислугу років (70%) - 12334,00 грн; надбавка за адміністративну посаду голови суду (10 %) - 1762,00 грн.

Листом Бердичівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 02.10.2018 № 1915/01 ОСОБА_1 повідомлено про те, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці проведено з 1 серпня 2018 року, оскільки Закон України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» №2415-VIII від 15 травня 2018 року набрав чинності 22.07.2018. При наданні відповіді відповідачем здійснено посилання на ст. 58 Конституції України та положення п. 4 розд. ІІ Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року N 3-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 20 березня 2017 року N 5-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 р. за N 200/14891.

Позивач вважаючи, що перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання повинен був бути проведений саме з 1 січня 2018 року, звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що спірні правовідносини щодо перерахунку розміру призначеного щомісячного довічного грошового утримання позивачу регулюються, зокрема, Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до ч. 4 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII), у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Застосування цієї правової норми передбачає, що для набуття права на перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання необхідними є зміна розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Частиною другою статті 130 Конституції України встановлено, що розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Відповідно до положень частини другої статті 135 Закону № 1402-VIII, суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: вислугу років; перебування на адміністративній посаді в суді; науковий ступінь; роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Згідно із частиною третьою статті 135 Закону № 1402-VIII, базовий розмір посадового окладу судді становить: судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Пунктом 22 розділу XII Закону № 1402-VIII встановлено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом. Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 1 січня 2017 року отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., NN 41 - 45, ст. 529; 2015 р., NN 18 - 20, ст. 132 із наступними змінами).

В силу приписів пункту 23 розділу XII Закону № 1402-VIII до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., NN 41 - 45, ст. 529; 2015 р., NN 18 - 20, ст. 132 із наступними змінами).

Згідно із ч. 2 ст. 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VI (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 2453-VI), суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: вислугу років; перебування на адміністративній посаді в суді; науковий ступінь; роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Частиною 3 вказаної статті Закону № 2453-VI визначено, що посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

Разом із цим, пунктом 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 № 1774-VIII (у редакції до 21.07.2018) установлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень.

Підпунктом 6 пункту 6 розділу VI "ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ" Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" від 15.05.2018 № 2415-VIII, який набрав чинності з 22.07.2018 (далі - Закон № 2415-VІІІ), в абзаці другому пункту 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (Відомості Верховної Ради України, 2017 р., N 2, ст. 25) слово та цифри "1600 гривень" замінено словами та цифрами "прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року".

Аналіз наведених норм свідчить на користь висновку, що починаючи з 1 січня 2017 року для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат, зокрема окладу судді як однієї із складових суддівської винагороди, застосовується прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 1 січня календарного року.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2017 року становив 1600 грн, що фактично відповідає розміру розрахункової величини, з якої визначалась суддівська винагорода працюючим суддям у 2017 році та, відповідно, нараховувалося і виплачувалося щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" (стаття 7) прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2018 року встановлено в розмірі 1762 грн.

Отже, з 01 січня 2018 року посадовий оклад суддів встановлюється, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 1762,00 грн, а тому саме з цієї дати зміна суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, є підставою для проведення перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідачем право ОСОБА_1 на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, внаслідок збільшення грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді в тому самому суді, не заперечується. Втім, Бердичівським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці з 1 серпня 2018 року.

Оцінюючи аргументи відповідача щодо відсутності підстав для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 1 січня 2018 року, оскільки відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони не мають зворотної дії у часі, судом ураховано наступне.

Частиною першою статті 58 Основного Закону України проголошено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України у рішенні від 09.02.1999 справа № 1-рп/99 за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), вказав, що в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).

У пункті 3 цього ж рішення Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Надання зворотньої дії Закону (ретроактивність Закону) - виключення, про що повинна бути пряма вказівка про це в Законі.

У свою чергу, Закон №2415-VІІІ містить застереження щодо зворотної дії у часі правової норми щодо зміни розрахункової величини, з якої обраховується суддівська винагорода, а саме не з 1600,00 грн, а з прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Крім того, законодавець у Законі № 2415-VІІІ визначив час, з якого застосовується змінена розрахункова величина для нарахування суддівської винагороди, а саме починаючи з 01 січня 2017 року.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що відповідач, відмовляючи позивачу в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2018, діяв протиправно, чим порушив права позивача.

Посилання відповідача на п. 4 розд. ІІ Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року N 3-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 20 березня 2017 року N 5-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 р. за N 200/14891, права позивача на перерахунком щомісячного довічного утримання у зв'язку із змінами розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді з 1 січня 2018 року не спростовують.

Також суд ураховує, що довідка Територіального управління Державної судової адміністрації в Житомирській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці видана ОСОБА_1 саме про те, що його суддівська винагорода станом на 01 січня 2018 року, враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, становить 31716,00 грн.

Слід указати, що відповідно до статті 8 Конституції України, в Україні діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу та пріоритет над іншими нормативно-правовими актами. Закони та підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми конституції є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

В силу приписів статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституції України.

За змістом статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України визначає чітку правову позицію, згідно з якою він відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать судді (рішення Конституційного суду України Справа № 1-8/2016 від 8 червня 2016 року №4-рп/2016 (справа про щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці).

У зазначеному рішенні Конституційний Суд України вказує на те, що за частиною першою статті 126 Основного Закону України незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України. Гарантії незалежності суддів встановлено у статтях 48, 52 розділу III, статті 117 розділу VII, розділах IX, X Закону №2453 в редакції Закону№192, зі змісту яких вбачається, що однією з гарантій незалежності суддів є їх належне матеріальне та соціальне забезпечення, зокрема надання суддям за рахунок держави суддівської винагороди, а суддям у відставці - щомісячного довічного грошового утримання або пенсії за вибором. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності суддів. Конституційний Суд України вважає, що положення Закону №2453 щодо належного матеріального та соціального забезпечення суддів повинні відображати положення Конституції України та міжнародних актів щодо незалежності суддів, бути спрямованими на забезпечення здійснення справедливого правосуддя та стабільності досягнутого рівня гарантій незалежності суддів. Матеріальне забезпечення суддів після виходу їх у відставку як складова їхнього правового статусу є не особистим привілеєм, а засобом конституційного забезпечення незалежності суддів, які здійснюють правосуддя, і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду за справедливим, неупередженим та незалежним правосуддям.

Крім того, Конституційний Суд України у рішенні від 8 червня 2016 року №4-рп/2016 (справа №1-8/2016) наголошує, що конституційний статус суддів, які здійснюють правосуддя, та суддів у відставці передбачає їх належне матеріальне забезпечення, яке повинне гарантувати здійснення справедливого, незалежного, неупередженого правосуддя. Також Конституційний Суд України зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов'язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу. Відповідно до частини першої статті 141 Закону N 2453 судді, який вийшов у відставку, виплачується щомісячне довічне грошове утримання або пенсія за його вибором. У статті 141 Закону N 2453 до внесення змін Законом N 213, тобто у редакції Закону N 192, закріплювалося, що "щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання" (абзац перший частини третьої), та встановлювалося, що "у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання" (абзац другий частини третьої). До визначеного у Законі N 2453 порядку нарахування щомісячного довічного грошового утримання внесено зміни Законом N 213, якими зменшено розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів та виключено положення про можливість здійснення його перерахунку. Виключення положення щодо можливості перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у зв'язку зі збільшенням грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, також знижує гарантії незалежності суддів.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що право позивача щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01 січня 2018 року, тобто з дати зміни суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, яка є підставою для проведення перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, є абсолютним та безпідставно обмежуються відповідачем датою набрання Законом № 2415-VІІІ чинності.

Положеннями статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 №3477-IV, рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 06 вересня 1978 року у справі "Класс та інші проти Німеччини", "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".

Згідно зі ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 72 вказаного Кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 73 вказаного Кодексу).

За змістом статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У даній справі відповідачем правомірності своїх дій щодо проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 1 серпня 2018 року доведено не було.

Суд критично оцінює доводи відповідача, викладені у відзиві, про те, що позивач звернувся до суду з пропуском шестимісячного строку звернення до суду, позаяк відповідач помилково ототожнює строк звернення до суду, встановлений процесуальним Законом, із датою виникнення права позивача на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці.

З огляду на викладене та враховуючи завдання адміністративного судочинства, суд визнає протиправними дії Бердичівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання з 01 січня 2018 року та, для ефективного захисту порушених прав позивача, зобов'язує відповідача здійснити йому з 1 січня 2018 року по 31 липня 2018 року перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирської області від 27.09.2018 № 1850/18, з урахуванням виплачених сум.

Таким чином, суд вважає, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити.

В силу приписів ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, сплачений позивачем судовий збір у сумі 704,80 грн (квитанція про сплату № 14357 від 06.12.2018) необхідно відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань Бердичівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 255, 257-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП - НОМЕР_1) до Бердичівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Гетьмана Мазепи, 29, м.Бердичів, Житомирська область,13312, ідентифікаційний код - 37752900) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Бердичівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці з 01 січня 2018 року.

Зобов'язати Бердичівське об'єднане управління Пенсійного фонду України у Житомирській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 1 січня 2018 року по 31 липня 2018 року, на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирської області від 27.09.2018 № 1850/18, з урахуванням виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Бердичівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 704,80 грн (сімсот чотири гривні 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.Ю. Романченко