Справа № 710/1406/18
Суддя: Баранов О. І.
Дата ухвалення: 2019-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 710/1406/18
Провадження 2-а/698/1/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 р.

суддя Катеринопільського районного суду Черкаської області

Баранов О.І., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_2 до інспектора взводу ОДДЗ 7б Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Гилущака Андрія Михайловича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся з вищевказаним позовом в обґрунтування якого зазначив, що26.10.2018 року близько 12 години 20 хвилин, керуючи власним автомобілем KIA SOUL, державний номерний знак НОМЕР_1, рухався по автодорозі М-06 в районі 530 км.. На вказаній ділянці дороги позивача було зупинено інспектором УПП у Львівській області ГилущакомА.М., який пояснив, що підставою зупинки було порушення вимог п. 12.4 Правил дорожнього руху в частині перевищення швидкості руху у межах населеного пункту. За вказаним фактом порушення інспектором на місці було винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 225 грн.. Позивач стверджує, що вказана постанова є необґрунтованою і суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки правил дорожнього руху він не порушував. Зокрема пояснив, що рухаючись вказаною ділянкою дороги, дотримувався вимог дорожніх знаків і на час вимірювання швидкості його автомобіль перебував на ділянці, що передує в'їзду у населений пункт, в якій автомобіль заїхав вже після вказаного вимірювання. При цьому зауважив, що на вказаній дорожній ділянці відсутній, передбачений п. 5.45 ПДР знак «Початок населеного пункту» і згідно п. 12.6 ПДР за межами населеного пункту швидкість руху його автомобілю була у межах дозволеної. Незважаючи на вищевикладені заперечення позивача, які були висловлені інспектору, останнім на місці було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення. На підставі викладеного позивач просить суд скасувати постанову як незаконну та закрити провадження у справі.

Ухвалою суду від 23.11.2018 року у справі було відкрито провадження у справі та вирішено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження без виклику сторін, з повідомленням відповідача про необхідність подання відзиву та заперечення, а позивача про необхідність подання відповіді на відзив у визначений судом строк. При цьому відповідачу було роз'яснено про необхідність подання доказів до суду одночасно з надісланням відзиву до суду.

Відповідач відзиву до суду не направив і суд визнає, що відсутність відзиву не перешкоджає розгляду справи. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 957 адресовану відповідачу ухвалу суду про відкриття провадження від 23.11.2018 року було вручено 03.12.2018 року уповноваженій посадовій особі за місцем служби відповідача. За таких обставин суд визнає відповідача таким, що вважається належним чином повідомленим про розгляд справи та покладені на нього процесуальні обов'язки.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії НКУ № 639487 вбачається, що її винесено інспектором Глущаком А.М. 26.10.2018 року щодо громадянина ОСОБА_2 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП, яке згідно постанови мало місце 26.10.2018 року о 12 годині 39 хвилин. За наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектором було встановлено, що ОСОБА_2, перебуваючи на 530 км. плюс 100 м на автодорозі М06 в межах населеного пункту, керував транспортним засобом зі швидкістю 80 км на годину, чим перевищив встановлене обмеження швидкості. На підставі викладеного до ОСОБА_2 було застосовано штраф у розмірі 225 грн.. При цьому вбачається, що як вступна, так і описова частина вказаної постанови не містять зазначення назви населеного пункту у порушенні швидкісного режиму у якому обвинувачується позивач.(а.с.3)

Згідно ч. 1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист зокрема, шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ч. 1,3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінивши, за своїм внутрішнім переконанням, досліджені у судовому засіданні докази, врахувавши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок досліджених доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність законних підстав для їх часткового задоволення, оскільки судом встановлено, що відповідачем, який є посадовою особою суб'єкта владних повноважень не виконано, покладений ч. 2 ст. 77 КАС України обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення.

З урахуванням невиконання відповідачем обов'язків щодо доказування правомірності свого рішення та сукупності досліджених доказів, суд визнає, що відповідач, не довів у повному обсязі правомірності свого рішення, а отже не довів факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, тому ухвалене відповідачем рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є протиправним і підлягає скасуванню.

За таких обставин суд, також визнає, що твердження позивача про відсутність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності в частині відсутності об'єктивних даних щодо його причетності до правопорушення є достовірними, а отже, у цій частині позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими і з цих підстав, ухвалює рішення про їх задоволення.

Оцінюючи вимогу позивача щодо закриття провадження у справі суд визнає, що, визначені ст. 247 КУпАП повноваження щодо закриття справи про адміністративне правопорушення є дискреційними, тобто належать лише тому органу, який уповноважений розглядати справу про адміністративне правопорушення. При цьому позивачем не враховано, що суд не є органом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, а є органом, що вирішує публічно-правовий спір, що виник під час здійснення суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 238 КАС України визначено вичерпний перелік підстав для закриття провадження у справі в якій вирішується публічно-правовий спір, що не є тотожнім із закриттям справи про адміністративне правопорушення. Таким чином, встановлення судом неправомірності рішення суб'єкта владних повноважень не може бути підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

За таких обставин вимоги позивача щодо закриття провадження управі про адміністративне правопорушення задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 241-246, 250,286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов - задовольнити частково.

Дії інспектора взводу ОДДЗ 7б Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Гилущака Андрія Михайловича щодо винесення постанови від 26.10.2018 року серії НК № 639487 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності згідно ч. 1 ст. 121 КУпАП у виді штрафу в розмірі 225 грн. - визнати протиправними.

Постанову в справі про адміністративне правопорушення від 26.10.2018 року серії НК № 639487 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 121 КУпАП у виді штрафу в розмірі 225 грн.. - скасувати.

У задоволенні інших вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддя Баранов О.І.