Справа № 154/1/19
Суддя: Лященко О. В.
Дата ухвалення: 2019-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2019 року м.Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого: судді Лященка О.В.

при секретарі Баранюк О.В.

з участю позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Володимир-Волинський адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №4 БУПП у Волинській області ОСОБА_2 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

встановив:

02 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до поліцейського роти №4 БУПП у Волинській області ОСОБА_2 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що постановою серії НК № 587927 від 21.12.2018р., винесеної поліцейським роти №4 БУПП у Волинській області ОСОБА_2, його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Позивач вважає дану постанову незаконною, оскільки відповідач притягнув його до відповідальності за порушення, яке він не вчиняв, а зупинився на вимогу поліцейських. Працівником поліції не було взято до уваги його пояснення, не надано було жодних доказів його винуватості, постанова була винесена без його участі у службовому автомобілі поліції. Просить скасувати оскаржувану постанову в справі про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Ухвалою судді від 03.01.2019 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 14.01.2019 року.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав та просить його задовольнити. Додатково суду пояснив, що 21 грудня близько 23 год він керував своїм автомобілем в м.Володимир-Волинський, в салоні автомобіля перебувала пасажир ОСОБА_3 Рухаючись по вул. Устилузькій на проїжджу частину дороги вискочила собака, тому він пригальмував і відразу побачив проблискові маячки поліцейського автомобіля, а тому здійснив зупинку. В решті дав пояснення, які відповідають обставинам, викладеним у тексті позовної заяви.

Відповідач для участі у розгляді справи повторно не зявилась, хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлений за місцем проходження служби. Направила відзив на позов, у якому заперечує позовні вимоги та зазначає про те, що її дії були правомірними, в додатку до відзиву направила оптичний диск з відеозаписом з камери нагрудного реєстратора.

Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 587927 від 21.12.2018р., вбачається, що 21 грудня 2018 року о 23 год. 08 хв. ОСОБА_1, в м.Володимир-Волинський по вул. Устилузькій, 83, керуючи автомобілем здійснив зупинку на перехресті вул.. Устилузька та Драгоманова, чим порушив п.п. ґ п.15.9 ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення в зв'язку з чим накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн.

Відповідно до п.п. «ґ» п.15.9 Правил, зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП встановлена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки регулюються Законом України «Про дорожній рух» яким визначено права, обов'язки і відповідальність суб'єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об'єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Приписами п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02.07.2015 року та ст. 222 КУпАП встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі та розглядає справи, зокрема про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 4 Розділу І Інструкції, затвердженої наказом №1395 від 07.11.2015 року МВС України, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Пунктом 2 Розділу III Інструкції визначено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" у постанові, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У випадку, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, стадія фіксації адміністративного правопорушення та формування матеріалів справи є обов"язковою і має передувати розгляду справи.

Частиною 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Сторона відповідача доказів щодо правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності та доказів того, що особа, яка наклала стягнення була наділена повноваженнями щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не подала.

З дослідженого судом відеозапису з камери нагрудного реєстратора, наданого відповідачем як доказу вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, вбачається, що він складається з двох окремих відео файлів, та містить розрив в часі, який не відображений у відеозаписі. З даного відеозапису вбачається, що автомобіль позивача рухався по вул. Устилузькій, пригальмував на декілька секунд, після чого був зупинений поліцією.

Відповідно до п.1.10 Правил, зупинка припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

З наданих суду відеозаписів не вбачається, що позивач під час руху з метою порушення правил дорожнього руху здійснив зупинку транспортного засобу, а зупинив рух автомобіля на вимогу працівників поліції.

Допитана в якості свідка пасажир автомобіля ОСОБА_3 ствердила, що знаходилась в автомобілі під керуванням позивача і він дійсно не мав наміру зупинятись, а пригальмував, оскільки на дорогу вибігла собака, після чого на вимогу поліцейських здійснив зупинку. Жодних пояснень від нього ніхто не брав, постанову виносили у його відсутності в службовому автомобілі. Перед винесенням постанови жодних прав йому не оголошували.

Ці показання свідка є послідовними, логічними та узгоджуються з матеріалами справи та дослідженим відеозаписом.

Інформація щодо свідків події, які могли ствердити або спростувати доводи позивача по справі, відсутня.

Згідно ст.62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд виходить з положень ч.2 ст.71 КАС України, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи, що відповідачем не надано доказів на підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, тому оскаржувана позивачем постанова підлягає скасуванню, оскільки матеріали справи не містять доказів вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП.

Відповідно дост.162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову, суд може прийняти постанову зокрема, про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання не чинним рішення чи окремих його положень.

Керуючись ст.ст.159,160,161,163 КАС України, на підставі 69,70,71,86,162,171-2 КАС України, ст.ст.251,252,258, 277, 289 КУпАП, суд-

вирішив:

Адміністративну позовну заяву задовольнити.

Скасувати постанову серії НК № 587927 від 21.12.2018р., винесену поліцейським роти №4 БУПП у Волинській області ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Володимир-Волинський міський суд Волинської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 01 лютого 2019 року.

Головуючий:-/ підпис.

З оригіналом згідно.

Суддя Володимир-Волинського

міського суду ОСОБА_4