Справа № 480/4485/18
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2019-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2019 р. Справа № 480/4485/18

Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Гелети С.М., розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (далі - відповідач, ГУ Держгеокадастру), в якому просить зобов'язати ГУ Держгеокадастру затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер - НОМЕР_2) у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населеного пункту на території Юр'ївської сільської ради Путивльського району Сумської області. Також позивач просив зобов'язати ГУ Держгеокадастру подати до суду звіт про виконання судового рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду по справі № 818/2053/17 ГУ Держгеокадастру зобов'язано надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення у власність. Наказом ГУ Держгеокадастру від 13.02.2018 ОСОБА_1 надано такий дозвіл.

На замовлення позивача було розроблено відповідний проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер - НОМЕР_2), який погоджено в установленому законом порядку. Однак відповідач відмовився затвердити проект землеустрою, посилаючись на необхідність погодження відповідною об'єднаною територіальною громадою відведення земельної ділянки. Також рекомендував звернутися до Новослобідської сільської ради Путивльського району для отримання відповідного погодження у наданні земельної ділянки від органу місцевого самоврядування. Позивач не погоджується із такими діями відповідача у зв'язку із чим звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

26.12.2018 представник відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги не визнає, просить відмовити у їх задоволенні. Обґрунтовуючи правомірність відмови у затвердженні проекту землеустрою ОСОБА_1, відповідач посилається на відсутність погодження Новослобідської об'єднаної територіальної громади (до складу якої входить с. Юр'єве) на виділення такої земельної ділянки. Обов'язкову наявність такого погодження відповідач обґрунтовує рішенням колегії Держземагентства від 14.10.2014 № 2/1, відповідно до якого начальники головних управлінь мають забезпечити обов'язкове направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення.

На запит ГУ Держгеокадастру Новослобідська об'єднана територіальна громада не надала погодження або непогодження виділення земельної ділянки. 16.10.2018 позивач повторно звернувся із заявою про затвердження проекту землеустрою. На запит ГУ Держгеокадастру Новослобідська сільська рада, рішенням від 26.10.2018, висловила свою позицію щодо непогодження відведення земельної ділянки ОСОБА_1

Також відповідач заперечує проти позовних вимог у формі зобов'язання ГУ Держгеокадастру затвердити проект землеустрою, оскільки це є виключними повноваженнями ГУ Держгеокадастру і суд не може втручатись у здійснення державним органом своїх дискреційних повноважень.

Ухвалою від 04.12.2018 відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Дослідивши матеріали справи, доводи, наведені сторонами у заявах по суті справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд задовольняє позовні вимоги, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 17.01.2018 по справі № 818/2053/17 ГУ Держгеокадастру зобов'язано надати ОСОБА_2 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Юр'ївської сільської ради Путивльського району Сумської області за межами населеного пункту (а.с. 13-14).

Наказом ГУ Держгеокадастру від 13.02.2018 № 18-354/16-18-СГ позивачу було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою, який розроблено на замовлення позивача ДП "Центр ДЗК".

Висновком експерта ГУ Держгеокадастру у Волинській області від 04.05.2018 № 3647/82 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 04.05.2018 № 3647/82-18 було погоджено (а.с. 15).

ОСОБА_2 звернувся до ГУ Держгеокадастру із заявою від 11.05.2018 (зареєстрована 14.05.2018 за № М-6455/0/94-18) та просив затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населеного пункту на території Юр'ївської сільської ради Путивльського району Сумської області (а.с. 34).

Листом від 29.05.2018 № М-6455-2974/21-18 ГУ Держгеокадастру повідомило позивача про те, що територія Юр'ївської сільської ради Путивльського району входить до Новослобідської об'єднаної територіальної громади. Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 31.01.2018 № 60-р Головне управління має забезпечити здійснення до передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності під час передачі в користування або у власність за погодженням з об'єднаними територіальними громадами (шляхом прийняття відповідною радою рішення). Під час передачі земельних ділянок у власність Головне управління повинно приймати до уваги позицію органів місцевого самоврядування. Також відповідач запропонував ОСОБА_2 звернутись до Новослобідської сільської ради Путивльського району для отримання погодження надання земельної ділянки (а.с. 17).

01.06.2018 позивач повторно звернувся до ГУ Держгеокадастру із заявою від 01.06.2018, у якій просив затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (а.с. 18). Листом від 15.06.2018 № М-7285-3108/21-18 ГУ Держгеокадастру повідомило ОСОБА_2 про те, що на запит управління Новослобідська сільська рада не надала погодження або непогодження відведення земельної ділянки, однак повідомила, що вказане питання буде розглянуте на сесії ради (а.с. 19).

Втретє, ОСОБА_2 звернувся до ГУ Держгеокадастру із заявою від 16.10.2018 (зареєстрована 16.10.2018 за № М-12995/0/94-18) у якій просив затвердити проект землеустрою (а.с. 20). Листом від 30.10.2018 № М-12995-4891/21-18 ГУ Держгеокадастру повідомило позивача про те, що Новослобідська сільська рада не погодила відведення позивачу земельної ділянки та запропонувало звернутись до зазначеної ради для отримання відповідного погодження (а.с. 21).

Суд не погоджується із такими висновками ГУ Держгеокадастру з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою стало посилання відповідача відсутність погодження Новослобідської сільської ради на відведення земельної ділянки.

Порядок безоплатної передачі земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність врегульовано статтею 118 Земельного кодексу України.

Так, частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни, які зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно з ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Відповідно до ч. 8 ст. 118 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_2 виконав вищевказані вимоги Земельного кодексу, а саме у встановленому законом порядку отримав дозвіл на розроблення проекту землеустрою, за його замовленням виготовлено проект землеустрою, який погоджено відповідно до вимог закону, та подав необхідні документи до ГУ Держгеокадастру.

Частина 9 статті 118 Земельного кодексу України передбачає, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (ч. 10 статті 118).

Всупереч вищевказаних положень законодавства, ГУ Держгеокадастру не обґрунтувало яким вимогам не відповідає підготовлений за заявою позивача проект землеустрою, натомість посилається на не погодження Новослобідською сільською радою відведення земельної ділянки.

Зазначені доводи визнаються судом необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам Земельного кодексу України.

Статтею 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено виключну компетенцію сільських, селищних, міських рад. В даному випадку, як нормами Земельного кодексу України, так і Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" не передбачено права на час звернення позивача розглядати питання щодо надання чи ненадання згоди на затвердження проекту землеустрою, враховуючи те, що дані повноваження щодо розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної форми власності за межами населеного пункту на час звернення позивача із відповідними заявами належать виключно відповідачу.

При цьому Земельним кодексом України не передбачено право прийняття відповідачем рішення про пропонування звернення до органу місцевого самоврядування для отримання погодження відведення земельної ділянки від органу місцевого самоврядування при зверненні із заявою щодо затвердження проектної документації.

Посилання ГУ Держгеокадастру на те, що затвердження проекту землеустрою є його дискреційними повноваженнями, як на підставу відмови в задоволенні позову, є необґрунтованими, з огляду на таке.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз ст. 118 Земельного кодексу України свідчить про те, що на стадії отримання погодженого у встановленому порядку проекту землеустрою, не передбачено повноважень щодо відмови у затвердженні такого проекту землеустрою.

Зобов'язання ГУ Держгеокадастру затвердити проект землеустрою в даному випадку не буде втручанням суду в його дискреційні повноваження, а буде обґрунтованим способом захисту порушеного права позивача, оскільки відповідач протиправно надав останньому формальну відмову з підстав, не передбачених діючим законодавством.

Оскільки процес надання позивачу формальних відмов може тривати безкінечно, то в даному випадку єдиним правильним способом захисту порушеного права є зобов'язання ГУ Держгеокадастру у Сумській області затвердити проект землеустрою.

Таке зобов'язання повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, який у своєму рішенні від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15 вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Суд зазначає, що відповідно до судової практики Європейського суду з прав людини запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців. Обсяг таких повноважень суб'єкта владних повноважень повинен мати чіткі межі застосування.

Рішення органу влади має бути визнано протиправним у разі, коли істотність порушення процедури потягнуло його неправильність, а за наявністю правової можливості (якщо ідеться про прийняття органом одного з двох рішень надати чи ні певну можливість здійснювати певні дії) суд зобов'язаний відновити порушене право шляхом зобов'язання суб'єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Аналогічний підхід має бути застосований і в разі, коли має місце протиправна бездіяльність органу влади щодо неприйняття відповідного рішення у відносинах, коли обставини свідчать про наявність всіх підстав для його прийняття (рішення Європейського суду з прав людини Олссон проти Швеції від 24.03.1988 року).

Втручанням у дискреційні повноваження суб'єкта владних повноважень може бути прийняття судом рішень не про зобов'язання вчинити дії, а саме прийняття ним рішень за заявами заявників замість суб'єкта владних повноважень.

Також, поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, дискреційними є повноваження суб'єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може". Натомість, у даній справі, відповідач помилково вважає свої повноваження дискреційними. Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд, зокрема, надавати дозвіл на розроблення проекту землеустрою, або ні. Безперечно, правомірним у даному випадку є лише один варіант поведінки, залежно від фактичних обставин.

Отже, повноваження відповідача у спірних правовідносинах не є дискреційними.

Вказана правова позиція щодо дискреційних повноважень суб'єктів владних повноважень узгоджується з позицією висловленою Верховним Судом у постанові від 27.02.2018 у справі № 816/591/15-а та постанові від 18.10.2018 у справі 818/1976/17.

Оскільки відповідачем на звернення ОСОБА_2 не було прийнято відповідного рішення, а підстави відмови в затвердженні проекту землеустрою є такими, що не відповідають нормам Земельного кодексу України, про що зазначено вище, суд вважає, що в даному випадку єдиним правильним способом захисту порушеного права є зобов'язання ГУ Держгеокадастру затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер - НОМЕР_2) у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населеного пункту на території Юр'ївської сільської ради Путивльського району Сумської області.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Головне управління Держгеокадастру у Сумській області, як суб'єкт владних повноважень, не довело правомірності своїх дій та вчинення бездіяльності щодо розгляду заяви про затвердження проекту землеустрою.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов'язання відповідача подати в установлений судом термін звіт про виконання судового рішення, слід зазначити наступне.

Частиною 1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд, який ухвалив рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Таким чином, вказаною нормою встановлено право, а не обов'язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов'язати суб'єкта владних повноважень, проти якого ухвалено рішення, подати у встановлений судом строк звіт про його виконання. Проаналізувавши обставини справи, суд не вбачає достатніх підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по вказаній адміністративній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи задоволення позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Сумській області судові витрати в розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Сумській області затвердити проект землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_1 земельної ділянки сільськогосподарського призначення (кадастровий номер - НОМЕР_2) для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населеного пункту на території Юр'ївської сільської ради Путивльського району Сумської області.

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (40021, м. Суми, вул. Петропавлівська, 108, ) на користь ОСОБА_1 (41723, Сумська область, Буринський район, с. Ігорівка, рнокпп НОМЕР_1) суму судового збору в розмірі 704,80 грн.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 31.01.2019.

Суддя С.М. Гелета