Справа № 2040/7595/18
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

24 січня 2019 р. № 2040/7595/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мельникова Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Дирявої К.І.,

позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 управління ДФС у Харківській області про скасування вимоги,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просить суд скасувати вимогу про сплату боргу №ф-3-25 від 03.04.2018 р., направлену ОСОБА_2 Івановичу ГУ ДФС у Харківській області.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що при прийнятті відповідачем рішення у вигляді вимоги про сплату боргу №ф-3-25 від 03.04.2018 р. порушено вимоги інструкції «Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску», а також допущено подвійне притягнення позивача до відповідальності, що суперечить положенням Конституції України. З метою захисту своїх порушених прав позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 29.10.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене провадження у справі за вищевказаним позовом та призначено розгляд справи в спрощеному позовному провадженні.

Представник відповідача у наданому до суду відзиві на позов проти заявленого позову заперечував та зазначив, що відповідно до інтегрованої картки платника вбачається, що згідно даних інформаційної системи органу доходів і зборів загальна сума заборгованості позивача, станом на 31.10.2017, становить 11135,63 грн., штрафна санкція у розмірі 246,95 грн., пеня 1068,96 грн. При цьому, зазначена заборгованість виникла ще під час адміністрування єдиного соціального внеску органами Пенсійного фонду України, тобто до 01.10.2013 року, у звязку з чим позивачу попередньо вручались вимоги про сплату боргу недоїмки. Як вказано представником відповідача позивачем протягом 2013 2018 року не в повному обсязі було сплачено борг до УПФУ, у звязку з чим на даний час і наявна недоїмка. Також представником відповідача вказано, що під час формування оскаржуваної у даній справі вимоги про сплату боргу (недоїмки) контролюючим органом не було допущено порушення прав позивача,а отже позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

Позивач в судове засідання прибув, позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засідання прибув, проти заявленого позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, покази свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судовим розглядом справи встановлено, що 23 04.2018 р. позивачем отримано вимогу про сплату боргу №ф-3-25 від 03.04.2018 р., відповідно до якої ОСОБА_2 має заборгованість перед Київською ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області зі сплати єдиного соціального внеску (ЄСВ) станом на 31.03.2018 р. у розмірі 15359,63 грн., з яких 14518,04 грн. - недоїмка, 246,95 грн. штрафи та 594,64 грн. пеня.

При цьому, під час судового розгляду справи судом встановлено, що 17.03.2015 р. позивачем було отримано вимогу про сплату боргу №ф48-25 від 09.02.2015 р. на суму 11039,74 грн., направлену ДПІ в Московському районі.

Як вказано позивачем та підтверджено під час судового розгляду справи попередньо 26.02.2013 р. позивачем було отримано вимогу про сплату недоїмки №ф-1687 від 21.02.2013 р., направлену Управлінням Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, в якій було зазначено про наявність недоїмки зі сплати єдиного внеску у розмірі 4053,03 грн. станом на 01.05.2013 р.

Також позивачем вказано, що 27.12.2018 р. ним було отримано вимогу про сплату боргу №3-25 від 13.11.2017 р. на суму 11135,63 грн., направлену ГУ ДФС у Харківській області.

Зі змісту наданих позивачем пояснень та наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що на час розгляду справи існують чотири вимоги про сплату боргу: №ф-3-25 від 03.04.2018 р. на суму 15359,63 грн., №ф-3-25 від 13.11.2017 р. на суму 11135,63 грн., №ф-48-25 від 09.02.2015 р. на суму 11039,74 грн. та вимога №ф-1687 від 21.02.2013 р. на суму 4353,03 грн.

Під час судового розгляду справи встановлено, що позивачем в судовому порядку було оскаржено вимогу про сплату боргу №ф-48-25 від 09.02.2015 р. та постановою Харківського окружного адміністративного суду від 28.10.2015 року у справі №820/9484/15 адміністративний позов ФОП ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова ОСОБА_3 управління Міндоходів у Харківській області про визнання дій протиправними та скасування вимоги - задоволено в повному обсязі; визнано дії Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова ОСОБА_3 управління Міндоходів у Харківській області щодо направлення ФОП ОСОБА_2 вимоги про сплату боргу №ф-48-25 від 13.05.2015 р. протиправними; скасувати вимогу Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова ОСОБА_3 управління Міндоходів у Харківській області про сплату боргу №ф-48-25 від 13.05.2015 р.; стягнуто з Державного бюджету України на користь ФОП ОСОБА_2 (код НОМЕР_1) сплачений при поданні позову судовий збір в розмірі 73,08 грн. (сімдесят три гривні 08 копійок).

Зазначене судове рішення у відповідності до норм Кодексу адміністративного судочинства України набрало законної сили.

Отже, в судовому порядку було визнано протиправними дії ДПІ в Московському районі м. Харкова та скасовано вимогу про сплату боргу №ф48-25 від 13.05.2015 р. на суму 13311,30 грн., включаючи штрафні санкції в розмірі 246,95 грн. та нараховану пеню в розмірі 1068,96 грн.

Також позивачем в судовому порядку позивачем оскаржено вимогу про сплату боргу №ф48-25 від 07.08.2014 р. на суму 8970,40 грн. та постановою Харківського окружного адміністративного суду від 02.09.2015 року у справі №820/5513/15 адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова ОСОБА_3 управління ДФС у Харківській області про визнання дій протиправними та скасування вимоги - задоволено в повному обсязі; визнано дії Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова ОСОБА_3 управління ДФС у Харківській області протиправними; скасовано вимогу Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова ОСОБА_3 управління ДФС у Харківській області про сплату боргу № ф-48-25 від 07 серпня 2014 року; стягнуто з Державного бюджету України на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору в сумі 73 (сімдесят три) гривні 08 коп.

Зазначене судове рішення у відповідності до норм Кодексу адміністративного судочинства України набрало законної сили.

Отже, в судовому порядку було визнано протиправними дії ДПІ в Московському районі м. Харкова та скасовано вимогу про сплату боргу №ф48-25 від 07.08.2014 р. на суму на суму 8970,40 грн.

Також судом встановлено, що позивачем було в судовому порядку оскаржено вимогу про сплату боргу №ф-3-25 від 13.11.2017 р. на суму 11135,63 грн., та рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.09.2018 року у справі №820/4769/18 адміністративний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 управління Державної фіскальної служби України у Харківській області про визнання дій протиправними та скасування вимоги задоволено; скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) ОСОБА_3 управління ДФС у Харківській області від 13.11.2017 р. №Ф-3-25; стягнуто з ОСОБА_3 управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, код 39599198) на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_1,61038, код НОМЕР_1) сплачений судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Судом встановлено, що судове рішення у справі №820/4769/18 на даний час не надбало законної сили.

Як встановлено судом вимогу про сплату недоїмки №ф-1687 від 21.02.2013 р. позивачем було оскаржено в адміністративному порядку до управління Пенсійного фонду України в Московському районі, ОСОБА_3 управління Пенсійного фонду України в Харківській області та Пенсійного фонду України, однак за результатами адміністративного оскарження зазначену вимогу було залишено без змін.

Згідно п.6.9. Інструкції "Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" затвердженої наказом Міністерства доходів і зборів України №455 від 09.09.2013 р., якщо протягом наступного базового періоду платник наростив суму боргу то вимога подається до органу державної виконавчої служби або до органів казначейської служби України тільки на суму зростання боргу.

Таким чином, враховуючи обставини справи та з огляду на те, що податковим органом внесено до оскаржуваної вимоги загальну суму заборгованості позивача, то слід дійти висновку, що на час винесення вимоги, ОСОБА_3 управлінням ДФС у Харківській області порушено вимоги Інструкції, згідно з п.6.9 якої платнику єдиного внеску в разі зростання суми боргу протягом наступного базового періоду направляється вимога про сплату недоїмки на суму зростання боргу.

Відповідно ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», до вимоги про сплату недоїмки додається розрахунок суми недоїмки і в разі незгоди з розрахунком зробленим ДПІ платник має право на узгодження її з органами ДПІ або оскаржити вимогу в судовому порядку.

Відтак, всупереч наведеному, до надісланої позивачу вимоги не було додано повідомлення-розрахунок суми заборгованості, зробленого у відповідності з чинним законодавством в сфері державного соціального страхування.

Таким чином, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування вимоги про сплату боргу №ф-3-25 від 03.04.2018 р., направленої ОСОБА_2 ОСОБА_3 управлінням ДФС у Харківській області

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, з врахуванням вищевикладеного, повно і всебічно з'ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2.

Під час судового розгляду справи позивачем заявлено також клопотання про відшкодування судових витрат. При цьому, відповідно до наданого до позивачем розрахунку судових витрат по справі №2040/7595/18, позивачем понесено витрати зі сплати судового збору у розмірі 704,80 грн., складення ФОП ОСОБА_2 позовної заяви до Харківського окружного адміністративного суду у сумі 1400,00 грн., складення ФОП ОСОБА_2 відповіді на відзив ДФС у Харківській області на позовну заяву ОСОБА_2 1000,00 грн., всього 3100,80 грн.

З метою підтвердження понесення зазначених судових витрат позивачем до суду надано копії квитанцій про оплату юридичних послуг від 14.09.2018 року та 30.11.2018 року, копію договору про надання юридичних послуг ОСОБА_2 від 08.09.2016 року, копію свідоцтва про державну реєстрацію ФОП ОСОБА_2, копію диплома ОСОБА_2 про здобуття кваліфікації юриста, копію свідоцтва платника єдиного податку ФОП ОСОБА_2 з зазначенням виду діяльності «діяльність у сфері права».

Суд зазначає, що відповідно до положень ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; 3) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов'язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Як передбачено приписами ст.134 КАС України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п'ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно із приписами ч.7 ст.139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Враховуючи обставини того, що правова допомога позивачу ОСОБА_2 була надана фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 на підставі договору про надання правової допомоги, то суд приходить до висновку, що фактично надавачем послуг з надання правової допомоги та їх отримувачем є одна й та сама особа, а отже відсутні підстави вважати, що позивач у справі поніс витрати на отримання правничої допомоги в розумінні положень ст. 134 КАС України.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до положень КАС України відшкодуванню підлягають витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, натомість в даному випадку до суду не надано доказів понесення позивачем витрати, пов'язаних з правничою допомогою саме адвоката.

Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для присудження позивачу на його користь тільки суми сплаченого судового збору у розмірі 704, 80 грн.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 257-262, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 (61038, АДРЕСА_2) до ОСОБА_3 управління ДФС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46) про скасування вимоги - задовольнити.

Скасувати вимогу про сплату боргу №ф-3-25 від 03.04.2018 р., направлену ОСОБА_2 ОСОБА_3 управлінням ДФС у Харківській області.

Стягнути на користь ОСОБА_2 (61038, АДРЕСА_2, код - НОМЕР_1) сплачену суму судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_3 управління ДФС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46, код ЄДРПОУ - 39599198).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлено 29 січня 2019 року.

Суддя Мельников Р.В.