Справа № 1.380.2019.000489
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2019-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.000489
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

01 лютого 2019 року

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Гулкевич І.З., перевіривши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Пенсіон-ЮА" до державного реєстратора Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про скасування державної реєстрації права власності,-

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Пенсіон-ЮА" звернулось до суду з позовом до державного реєстратора Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2, в якому просить суд визнати незаконним рішення державного реєстратора Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради ОСОБА_1 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45085010 від 17.01.2019 р щодо державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2; скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Публічно-правовий спір у розумінні п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України це спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій, чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 4 КАС України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ТОВ "Пенсіон-ЮА" - звернувся до суду з метою визнання протиправними та скасування рішення: державного реєстратора Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради ОСОБА_1 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45085010 від 17.01.2019 р щодо державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 та скасування державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_2.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що право власником на обєкт нерухомості квартиру АДРЕСА_3 є ТОВ "Пенсіон-ЮА".

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 14.05.2018 р протиправно визнано недійсним договір довічного утримання від 22.11.2016 р між ОСОБА_3 та ТОВ ТОВ "Пенсіон-ЮА"., та витребувано із незаконного володіння ТОВ "Пенсіон-ЮА". Квартиру №36 на вул. Шевченка,362 у м. Львові та повернуто вказану квартиру у власність ОСОБА_2

Отже, фактично заявник звертається за захистом права власності на об'єкт нерухомості, який на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Львова зареєстровано за іншим власником ОСОБА_2.

Таким чином, позивач, оспорюючи офіційне визнання і підтвердження факту набуття третьою особою права власності на нерухоме майно, намагається відновити своє право власності шляхом пред'явлення адміністративного позову до суб'єкта владних повноважень, який від імені держави здійснює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, в обхід передбаченого законом порядку розв'язання цивільно-правових спорів між суб'єктами цивільного права та без застосування передбачених законом способів захисту права.

Позов, предметом якого є реєстраційні дії, здійснені на основі юридичних фактів, стосовно яких існує спір про право цивільне, в межах якого можуть бути розв'язані питання, пов'язані з реєстрацією прав власності на квартиру, не може бути розглянуто за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої палати Верховного Суду від 14 травня 2018 р. у справі № 396/2550/17.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У п. 24 рішення в справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Крім того, ЄСПЛ у справі «Занд проти Австрії» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.

У справі, що розглядається, оскаржуються реєстраційні дії, стосовно яких існує спір про право цивільне, у межах якого можуть бути розв'язані й питання, пов'язані з реєстрацією права власності на будівлю, а тому цей спір не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивачки у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, що виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства.

Згідно з вимогами п.1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За таких обставин суд дійшов висновку щодо відмови у відкритті провадження у цій справі.

Крім того, відповідно до п.3 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі, зокрема, відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

З матеріалів справи вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Пенсіон-ЮА" згідно квитанції № 54294 від 25.01.2019 було сплачено до державного бюджету 1921,00 грн. судового збору за подачу позовної заяви до суду.

Керуючись ст.ст. 283, 241-243, 248, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Пенсіон-ЮА" до державного реєстратора Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про скасування державної реєстрації права власності.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Пенсіон-ЮА з Державного бюджету України судовий збір у сумі 1921,00 грн., сплачений відповідно до квитанції № 54294 від 25.01.2019 року.

Копію ухвали разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами повернути особі, яка подала позовну заяву.

Повторне звернення до адміністративного суду з тією самою позовною заявою не допускається.

Копія ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Гулкевич І.З.