Справа № 308/11502/16-а
Суддя: Малюк В. М.
Дата ухвалення: 2019-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

30 січня 2019 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Малюк В.М.,

при секретарі Матіко Я.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження, заяву ОСОБА_1, подану у порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства, до Ужгородської міської ради, з участю третіх осіб ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання протиправним рішення (дії, бездіяльність) вчинених субєктом владних повноважень відповідачем на виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2018 року, що стосується порушених прав позивача,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з заявою, поданою у порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства, до Ужгородської міської ради, з участю третіх осіб ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання протиправним рішення (дії, бездіяльність) вчинених субєктом владних повноважень відповідачем на виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2018 року, яка мотивована тим, що вказаною постановою Львівського апеляційного адміністративного суду визнано неправомірним та скасовано п.7.83 рішення ІІ сесії VІІ скликання Ужгородської міської ради №182 від 21.04.2016 року щодо відмови ОСОБА_1 в наданні дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0031 га для будівництва індивідуального гаража та зобовязано Ужгородську міську раду повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва індивідуального гаража.

На виконання вказаної постанови Львівського апеляційного адміністративного суду, Ужгородською міською радою винесено рішення №1239 від 28 серпня 2018 року, яким відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва індивідуального гаража по вул. Гвардійській, у м. Ужгород, у звязку з виконанням рішення міської ради від 23.12.2015 року №71.

Не погоджуючись із вказаним рішенням міської ради, ОСОБА_1 посилається на те, що відповідачем під час винесення рішення не було взято до уваги правову позицію суду першої та апеляційної інстанцій щодо підстав для відмови у наданні такого дозволу та вважає протиправним рішення відповідача під час повторного розгляду його клопотання щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва індивідуального гаража.

У звязку з викладеним, ОСОБА_1 просить, у порядку ст.ст. 249,383 КАС України, зобовязати Ужгородську міську раду вжити невідкладних заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли цим порушенням.

Дослідивши матеріали поданої заяви та матеріали справи №308/11502/16а, зважаючи, що подана ОСОБА_1 заява відповідає вимогам ст. 383 КАС України, суд приходить до висновку про можливість вирішення вказаних у заяві вимог у порядку письмового провадження та вважає наступне.

Судом встановлено, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2018 року визнано неправомірним та скасовано п.7.83 рішення ІІ сесії VІІ скликання Ужгородської міської ради №182 від 21.04.2016 року щодо відмови ОСОБА_1 в наданні дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0031 га для будівництва індивідуального гаража та зобовязано Ужгородську міську раду повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва індивідуального гаража.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України та ст.14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України.

На виконання вказаної постанови Львівського апеляційного адміністративного суду, Ужгородською міською радою 28 серпня 2018 року винесено рішення №1239, яким повторно відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва індивідуального гаража, у звязку з виконанням рішення міської ради від 23.12.2015 року №71.

Однак, як слідує з мотивувальної частини постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2018 року, судом встановлено, що згідно рішення ІІ сесії VІІ скликання Ужгородської міської ради №182 від 21.04.2016 року, ОСОБА_1 відмовлено в наданні дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0031 га для будівництва індивідуального гаража по вул.. Гвардійська. Підсттавою для винесення оскаржуваного рішення щодо відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема, з пояснень представника відповідача, стала наявність мораторію, а саме згідно рішення І сесії VІІ скликання Ужгородської міської ради №71 від 23.12.2015 року, міською радою вирішено ввести тимчасову заборону на передачу у власність та користування вільних від забудови земельних ділянок на термін проведення інвентаризації земель міста.

Порядок надання земельних ділянок у користування громадянам передбачений статтею 123 Земельного кодексу України, якою встановлено, що їх надання можливе лише за рішеннями органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, які приймаються на підставі проекту землеустрою і особа, яка зацікавлена в одержанні в користування такої земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення повинна звернутися х клопотанням про надання такого дозволу на його розробку до відповідної сільської, селищної, міської, районної, обласної ради, Кабінету Міністрів України, Ради міністрів АР Крим, місцевої державної адміністрації.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк повинен розглянути клопотання цієї особи і дати дозвіл на розроблення такого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надати мотивовану відмову у його наданні.

Згідно з частинами першою, другою та одинадцятою статті 118 Земельного кодексу України, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Встановлено, що ОСОБА_1 як громадянин України відповідно до статті 121 Земельного кодексу України має право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва індивідуальних гаражів розміром не більше 0.01 гектара.

Разом з ти, підставою для відмови у наданні такого дозволу відповідно до вимог статті 123 Земельного кодексу України може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам закону, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Оскільки таких обставин у спірному випадку не існувало, то відмова відповідача у наданні позивачу дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Також судом було звернуто увагу на те, що сам по собі факт надання особі дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не породжує у цієї особи права на земельну ділянку, відносно якої надано таких дозвіл.

З аналізу мотивувальної частини вказаної постанови суду та мотивів прийнятого міською радою рішення №1239 від 28 серпня 2018 року, можна зробити висновок, що відповідачем по справі під час винесення вказаного рішення не було взято до уваги мотивів та правових аспектів прийнятих апеляційною інстанцією в даній постанови, що свідчить не про що інакше як про те, що постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2018 року виконана не належним чином.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що у поданій ОСОБА_1 заяві містяться достатні та обґрунтовані підстави для вжиття заходів реагування, шляхом постановлення ухвали в порядку передбаченому ст. 249 КАС України, а тому подана ОСОБА_1 заява підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 242,249,294,295,383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 задоволити.

Зобовязати Ужгородську міську раду вжити невідкладних заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенням під час виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2018 року.

Встановити строк в один місяць для надання Ужгородському міськрайонному суду відповіді щодо виконання даної окремої ухвали.

Окрема ухвала може бути оскаржена особами, яких вона стосується, протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя В.М. Малюк