Справа № 823/5477/15
Суддя: Бевзенко В.М.
Дата ухвалення: 2019-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

30 січня 2019 року

Київ

справа №823/5477/15

адміністративне провадження №К/9901/12833/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

судді-доповідача - Бевзенка В.М.,

суддів: Шарапи В.М., Данилевич Н.А.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Черкаській області

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2016 року (головуючий суддя - Парінова А.Б., судді Грибан І.О., Губська О.А.)

у справі за позовом ОСОБА_2

до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, Головного управління національної поліції в Черкаській області,

про визнання протиправним і скасування наказу про звільнення, зобов'язання вчинити дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

УСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2, позивач) звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з даним позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила:

- зобов'язати Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області оплатити ОСОБА_2 період тимчасової непрацездатності на підставі довідки №31 Черкаської центральної районної лікарні про її вагітність 30 тижнів та звільнення від служби з 19.10.2015 до 22.10.2016;

- зобов'язати Головне управління Національної поліції в Черкаській області вирішити питання щодо прийняття ОСОБА_2 на службу в органи Національної поліції в Черкаській області.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 30 березня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Вказана постанова суду першої інстанції вмотивована тим, що відповідність кандидатури вимогам Закону для зайняття посаду поліцейського є дискреційним правом комісії, а тому зобов'язати Головне управління Національної поліції в Черкаській області вирішити питання щодо прийняття ОСОБА_2 на службу в органи Національної поліції в Черкаській області в суду немає правових підстав.

Стосовно вимог адміністративного позову про зобов'язання Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області оплатити ОСОБА_2 період тимчасової непрацездатності на підставі довідки №31 Черкаської центральної районної лікарні про її вагітність 30 тижнів та звільнення від служби відповідно до лікарняного суд першої інстанції зазначив про відсутність підстав для їх задоволення, посилаючись на те, що позивач не є працевлаштованою особою.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 30 березня 2016 року скасовано в частині відмови у задоволенні вимог позову про зобов'язання Головного управління Національної поліції в Черкаській області вирішити питання щодо прийняття ОСОБА_2 на службу в органи Національної поліції в Черкаській області.

Прийнято в цій частині нову постанову, а саме: зобов'язано Головне управління Національної поліції в Черкаській області вирішити питання щодо прийняття ОСОБА_2 на службу в органи Національної поліції в Черкаській області. В іншій частині постанову Черкаського окружного адміністративного сулу від 30 березня 2016 року залишено без змін.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції ГУНП в Черкаській області звернулось до Суду з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права просить це рішення скасувати в частині задоволення позовних вимог та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши оскаржуване рішення суду попередньої інстанції, доводи сторін у справі, робить висновок, що касаційна скарга має бути залишена без задоволення з огляду на таке.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» вирішено ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ України, в тому числі Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, та утворити територіальні органи Національної поліції, в тому числі Головне управління Національної поліції в Черкаській області.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року № 1388 «Про організаційно-штатні питання» визнано такими, що втратили чинність штати органів, підрозділів, закладів, установ та підприємств МВС України згідно з переліком змін у штатах МВС. Згідно витягу з Переліку змін у штатах МВС в Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області скасовані всі штати й скорочені усі посади.

Відповідно до пунктів 8 - 11 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» (опубліковано 06 серпня 2015 року) передбачено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Наведеним нормам кореспондують приписи пункту 64 «з» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року № 114, відповідно до якого особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади, установи, організації.

Отже, у разі реалізації працівниками органів внутрішніх справ права на подальшу службу в поліції, вони звільняються зі служби в органах внутрішніх справ та приймаються на відповідну запропоновану їм посаду до поліції.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач виявила бажання проходити службу в поліції, що зафіксовано у рапорті про звільнення від 03 листопада 2015 року, і її було звільнено саме у зв'язку із переходом на службу до іншого органу.

Наведене також підтверджується і відповіддю начальника Управління інформаційного забезпечення ГУ НП в Черкаській області на адвокатський запит від 07.04.2016 № 27/Т-10, в якій зазначено, що підполковник міліції ОСОБА_2 разом з особовим складом Управління інформаційно-аналітичного забезпечення УМВС України в Черкаській області власноруч написала рапорт на призначення її на посаду заступника начальника Управління інформаційного забезпечення ГУНП в Черкаській області. Її рапорт був завізований начальником управління та переданий до УКЗ УМВС. Проте, питання про працевлаштування позивача вирішено не було.

Крім того, судами встановлено, що відповідно до довідки № 31 від 19.10.2015 Черкаської центральної районної лікарні про тимчасову непрацездатність особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, військовослужбовця внутрішніх військ МВС ОСОБА_2 в період з 19.10.2015 до 22.10.2016 перебувала в стані непрацездатності (вагітність 30 тижнів).

Кодекс законів про працю України надає гарантію щодо обмежень на звільнення для вагітних жінок. Так, звільнення жінок, зазначених у частині 3 статті 184 Кодексу законів про працю України має певні особливості, зокрема, таке звільнення можливе, проте власник зобов'язаний працевлаштувати жінку на цьому самому або іншому підприємстві відповідно до її спеціальності.

Положеннями Закону закріплено право працівників міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, відповідають вимогам до поліцейських, а також упродовж трьох місяців з дня опублікування Закону могли бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач виявила бажання проходити службу в органах Національної поліції, що підтверджується відповідними рапортами.

Суд першої інстанції наведеного не врахував та прийняв рішення про відмову у задоволенні позову в частині зобов'язання ГУ НП в Черкаській області вирішити питання щодо прийняття ОСОБА_2 на службу в органи Національної поліції в Черкаській області, що призвело до неправильного вирішення справи.

Доводи касаційної скарги ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм матеріального права та не спростовують доводів суду апеляційної інстанції.

За таких обставин, Суд, вважає, що рішення суду попередньої інстанції у цій справі постановлено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому робить висновок про відсутність підстав для його скасування.

Відповідно до частини третьої статті 343 КАС України суд касаційної інстанції, здійснивши попередній розгляд справи, залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Черкаській області залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не оскаржується.

Суддя - доповідач В.М. Бевзенко

Судді В.М. Шарапа

Н.А. Данилевич