Справа № 236/3312/18
Суддя: Ткачов О. М.
Дата ухвалення: 2019-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 236/3312/18

25 січня 2019 року Краснолиманський міський суд Донецької області:

Головуючого судді Ткачова О.М.,

при секретарі Грицай Н.І., Білоус Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Лиман справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальону УПП в Донецькій області ДПП лейтенанта поліції Дідур Ігоря Івановича, третя особа:Управління патрульної поліції у Донецькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до суб`єкта владних повноважень, а саме інспектора роти № 1 батальону УПП в Донецькій області ДПП лейтенанта поліції Дідур І.І., третя особа: Управління патрульної поліції в Донецькій області, в якому просить скасувати постанову серії ВР № 317003 від 10.09.2018 року посадової особи - суб`єкта владних повноважень інспектора роти № 1 батальону УПП в Донецькій області ДПП лейтенанта поліції Дідур І.І., про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу 510 грн., за адміністративне правопорушення за ст. 132-1 КУпАП, а провадження по справі закрити.
Підставою притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, як він зазначає, стало те, що він 10.09.2018 року приблизно об 15 год. 10 хв. в Мангушському районі Донецької області на автомобільній дорозі М-14 на 619 км керував автомобілем DAF 95 XF з державним номерним знаком НОМЕР_1 та перевозив вантаж, що перевищує габарити 4 м (висота 4,32м), без відповідного погодження з органами Національної поліції, чим порушив п.22.5 ПДР і скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 132-1 КУпАП.
В адміністративному позові позивач зазначив, що він дане правопорушення не вчиняв, докази вчинення ним даного правопорушення відсутні, заміри вантажу проводились приладом, яким не передбачено таке замірювання та відповідний акт, який встановлював би порушення габаритних параметрів транспортного засобу під його керуванням в розмірі визначених в оскаржуваній постанові, не складався. За таких обставин він вважає недоведеним факт вчинення ним правопорушення за ст. 132-1 КУпАП, а дії інспектора патрульної поліції неправомірними.
Інспектор роти № 1 батальону УПП в Донецькій області ДПП лейтенанта поліції Дідур І.І. надав відзив на позов, в якому зазначив, що постанова про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення винесена законно та обгрунтовано. Так транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31 грудня 1993 р. № 1094. Пункт 4 Правил перевезення передбачає, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Вимоги до організації проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів встановлені в п.25 Правил перевезення, де наголошено, що забороняється проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів без дозволу, зазначеного у пункті 4 цих Правил, або документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, що повинні знаходитися у водія і пред`являтися на вимогу уповноважених осіб. В даних випадках ОСОБА_1 таких документів не мав. Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у встановленому законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків, показаннями засобів фото і кіно-зйомки, відео-запису, які використовуються під час нагляду за дорожнім рухом. Позивача було ознайомлено з правами особи, що притягається до адміністративної відповідальності, будь-яких зауважень він не мав. Факт скоєння правопорушення ОСОБА_1 підтверджується відеозаписом, що додається до відзиву. Враховуючи вищевикладене, він вважає, що слід відмовити в задоволенні позову.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що інспектор при здійсненні метричного вимірювання вантажа транспортного засобу DAF 95 XF інспектор використовував рулетку при цьому вимірувальний прилад не було розташовано інспектором перпендикулярно відносно дорожного полотна, а навпаки під невеликим кутом до горизонтальної поверхні дорожнього полотна, що призвело до певного викравлення результатів вимірювання.
Відповідач інспектор роти № 1 батальону УПП в Донецькій області ДПП лейтенант поліції Дідур І.І., будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не прибув, надав суду відзив, в якому просив відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 та справу розглянути у його відсутності.
Третя особа: Управління патрульної поліції в Донецькій області, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання представника не направила, заяв про розгляд справи у відсутності їх представника не надано та клопотань про відкладення розгляду теж не надходило.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов ОСОБА_1 таким, що підлягає задоволенню, враховуючи наступне.
За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення
Відповідно до ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Згідно зі ст. 7КУпАПніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст. 77 ч.2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності покладається на відповідача.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Судом встановлено, що відносно ОСОБА_1 10.09.2018 року інспектором роти № 1 батальону УПП в Донецькій області ДПП лейтенантом поліції Дідур І.І., було винесено постанову серії ВР №317003 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП та накладення на нього штрафу в сумі 510,0 грн.
Відповідно до постанови ОСОБА_1 10.09.2018 року о 15 год. 10 хв. в Мангушському районі Донецької області на автомобільній дорозі М-14 на 619 км керував автомобілем DAF 95 XF з державним номерним знаком НОМЕР_1 перевозив вантаж, що перевищував габарити 4 м (висота 4,32 м), без відповідного погодження з органами Національної поліції, чим порушив п.22.5 ПДР.
Згідно ст. 222 КУпАП розгляд справ за ст. 132-1 КУпАП відноситься до компетенції органів Національної поліції.
Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу (ч.4).
Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення (ч.5).
Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затв. наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015р., у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Диспозицією ст. 132-1 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.
Об`єктом правопорушення виступають охоронювані законом відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в галузі шляхового господарства і зв`язку.
Об`єктивна сторона правопорушення полягає у порушенні правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами (формальний склад).
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, порушення яких є підставою для відповідальності згідно із законодавством (п.п. 1.1, 1.9 Правил).
Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» від 08.09.2005 №2862-IV передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно із ч. 4 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-III у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.
Аналіз наведених норм показав, що великогабаритний транспортний засіб має право здійснювати проїзд автомобільними дорогами або за умови отримання відповідного дозволу на рух, або документа про внесення плати за проїзд.
Відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою КМУ №30 від 18.01.2001 року «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами» транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306. Транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.
Рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.
У відповідності до п. 22.5 ПДР України, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 38 т (на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - до 40 т; для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
Процес визначення розмірів великогабаритних (великовагових) вантажів передбачений Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затв. постановою КМ України № 879 від 27.06.2007р. «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування».
Зокрема, габаритно-ваговий контроль - це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів (п.1).
Габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів (п.6).
Вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.
Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.
Вимоги до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю визначаються Мінінфраструктури (пп.12-14).
За результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних (п.20).
Відповідачем до суду не надано доказів, що керований позивачем транспортний засіб та вантаж проходив габаритно-ваговий контроль в пунктах габаритно-вагового контролю із використанням вимірювального і зважувального обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю. Отже, факт вчинення позивачем правопорушення, а саме: перевезення вантажу, габарити якого перевищують нормативно встановлені, без погодження з органами Національної поліції України належними та допустимими доказами відповідачем не підтверджено.
Відповідно до вимог п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за переліком певних обставин, серед яких відсутність події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідачем не доведено той факт, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом вчинив правопорушення відповідальність за яке передбачена ст. 132-1 КУпАП, а тому постанова щодо ОСОБА_1 винесена без з`ясування усіх обставин справи, необхідних для об`єктивного та неупередженого її вирішення, без підтвердження доказами винності позивача у вчиненні правопорушення.
За відсутності події та складу правопорушення, передбаченого ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскаржувана постанова є протиправною і підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.
Враховуючи те, що відповідачем не підтверджено правомірність винесеної ним постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
Керуючись ст. 280, 288, 293 КУпАП, ст. 241-247, 255, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ :

.Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальону управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Дідур Ігоря Івановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення- задовольнити.

Скасувати постанову інспектора роти №1 батальону управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Дідур Ігоря Івановича від 10 вересня 2018 року серія БР № 317003 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 ст. 132-1 КУпАП та закрити провадження по справі .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя -