Справа № 804/4009/18
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2019-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

31 січня 2019 року м. Дніпросправа № 804/4009/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю.,

секретарі судового засідання Сколишеві О.О.,

за участі представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Проніної І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2018 року в адміністративній справі №804/4009/18 (головуючий 1-ї інстанції Юхно І.В.) за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 01.06.2018 року звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, в якому просила зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі поновити їй виплату раніше призначеної пенсії за віком, нарахувавши її у розмірі згідно з діючим законодавством з 27.02.2018 року.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2018 року замінено відповідача у справі - Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі його правонаступником - Головним управлінням Пенсійного фонду України Дніпропетровської області.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2018 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджені обставини справи, внаслідок чого неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, що призвело до невірних висновків в рішенні.

Відповідач надав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Позивач в судове засідання не прибула, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, встановила наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 є громадянкою України, з 2005 року перебувала на обліку в УПФУ Амур-Нижньодніпровського району міста Дніпра і отримувала пенсію за віком. З 2013 року позивач постійно мешкає в державі Ізраїль, де перебуває на консульському обліку, що підтверджується паспортом громадянки України для виїзду за кордон із відповідною відміткою про виїзд на постійне проживання за кордон. На підставі ст.51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» одноразово отримала пенсійну виплату за 6 місяців наперед у зв'язку з виїздом за кордон на постійне місце проживання. З 2013 року пенсійні нарахування та виплати пенсії на ім'я позивача відповідачем припинились.

Згідно тексту адміністративного позову 23.02.2018 року позивачем поштою направлено до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі заяву про поновлення виплати раніше призначеної пенсії за віком, яку разом з відповідними документами пенсійний орган отримав 27.02.2018 року (а.с.15-16).

Проте, як зазначає позивач, відповіді на вказану заяву нею не отримано.

Непогодившись з діями пенсійного органу щодо непоновлення виплати пенсії, позивач звернулась до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, судова колегія виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 2 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року №28-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за №41/26486, Головне управління Фонду у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також постановами правління Фонду, у тому числі цим Положенням, та наказами Фонду.

За приписами статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Частиною другою статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-VI (далі по тексту - Закон №1058, в редакції, яка діяла на час звернення позивача із заявою) передбачено, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846, затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі по тексту - Порядок №22-1).

Пунктом 1.5 розділу І Порядку №22-1 визначено, що заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім'ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м.Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім'ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії.

Відповідно до пункту 4.1 розділу ІV Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2). Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів. Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

За положеннями 4.2 розділу ІV Порядку №22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Як зазначалось вище, 23.02.2018 року позивачем поштою направлено до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі заяву про поновлення виплати раніше призначеної пенсії за віком, яку разом з відповідними документами пенсійний орган отримав 27.02.2018 року (а.с.15-16).

Пенсійний орган у листі №424/02-06/21 від 16.03.2018 року зазначив, що заява щодо поновлення виплати пенсії за віком не підлягає розгляду, оскільки позивач звернулась за поновленням виплати пенсії не особисто і не надала документів, підтверджуючих постійне місце проживання (реєстрації) в Україні, для поновлення виплати пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не має законних підстав (а.с.86).

З наведеного вбачається, що позивач ані особисто, ані через законного представника до пенсійного органу не зверталась, тобто всупереч вимогам Порядку №22-1 направила пенсійному органу поштою заяву про поновлення виплати пенсії неналежного зразка.

Доказів звернення до відповідача із заявою, встановленої Порядком №22-1 форми, позивачем ані суду першої, ані суду апеляційної інстанції не надано, та в матеріалах справи такі докази відсутні.

Згідно з частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Враховуючи вищевикладене, оскільки позивач не звертався до органу Пенсійного фонду із заявою, встановленої Порядком №22-1 форми та спосіб, суд першої інстанції вірно зазначив про відсутність підстав для визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною, з чим погоджується колегія суддів. До того ж, позивач не оскаржує будь-яку бездіяльність відповідача.

Таким чином, відсутні підстави для зобов'язання відповідача поновити ОСОБА_3 виплату раніше призначеної пенсії за віком, нарахувавши її у розмірі згідно з діючим законодавством з 27.02.2018 року.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, доведено правомірність відмови позивачу в поновленні виплати раніше призначеної пенсії.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вирішуючи питання про можливість касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до пункту 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

За приписами пункту 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2018 року в адміністративній справі №804/4009/18 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2018 року в адміністративній справі №804/4009/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

В повному обсязі постанову складено 31 січня 2019 року.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак