Справа № 340/27/19
Суддя: О.А. Черниш
Дата ухвалення: 2019-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2019 року м. Кропивницький Справа № 340/27/19

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Черниш О.А.,

за участю секретаря судового засідання Бондар Я.Г.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

позивач: ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1)

відповідач: Подільський відділ державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області (25006, м. Кропивницький, вул. Преображенська, 2, )

про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, через адвоката Усатенка В.Ю., звернувся до суду з адміністративним позовом до Подільського відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області (надалі - Подільський ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області) про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 є власником автомобіля марки "Dacia Logan", державний номерний знак НОМЕР_2. З листа територіального сервісного центру 3541 МВС в Кіровоградській області №31/11/3541-2782 від 29.11.2018 року позивачу стало відомо, що у виконавчому провадженні ВП №18121134 на цей автомобіль накладено арешт. За заявою позивача відповідач відмовив у знятті арешту з майна. Представник позивача стверджує, що відповідно до реєстру виконавчих проваджень жодного виконавчого провадження щодо позивача не відкрито, в Єдиному реєстрі боржників інформації щодо нього немає. Зазначає, що всупереч статті 50 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, що діяла станом на 23.11.2011 року) державний виконавець при завершенні виконавчого провадження не зняв арешт, накладений на належне позивачу майна, а відповідач протиправно за заявою позивача відмовив у знятті арешту з майна. З цих підстав просить суд:

- визнати неправомірною відмову Подільського ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області щодо зняття арешту з належного позивачу майна, накладеного у виконавчому провадження №18121134;

- зобов'язати Подільський ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області зняти арешт з належного позивачу майна, накладений у виконавчому провадженні №18121134;

- зобов'язати Подільський ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області направити на адресу територіального сервісного центру №3541 регіонального сервісного центру МВС в Кіровоградській області постанову про зняття арешту з майна позивача у виконавчому провадженні №18121134.

Ухвалою судді від 09.01.2019 року відкрито провадження в цій адміністративній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову, мотивованими тим, що на виконанні у відділі ДВС перебувало виконавче провадження ВП №18121134 про стягнення з боржника ОСОБА_1 штрафу на користь держави у розмірі 340 грн. за постановою ВДАІ м. Кіровограда №093533 від 25.01.2010 року. В межах цього виконавчого провадження на майно боржника накладено арешт та оголошено заборону його відчуження. Постановою державного виконавця від 23.11.2011 року вказане виконавче провадження закінчено на підставі пункту 10 частини 1 статті 49 Закону України "Про виконавче провадження" №606-ХІV та направлено виконавчий документ за належністю до іншого органу державної виконавчої служби. Представник відповідача стверджує, що позивач не сплатив борг, з метою стягнення якого накладався арешт на його майно у виконавчому провадженні №18121134. Доводячи, що підстави для зняття арешту з належного боржнику ОСОБА_1 транспортного засобу відсутні, просив суд у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою від 18.01.2019 року суд зобов'язав учасників справи та інших осіб подати до суду докази, необхідні для вирішення спору, з цих підстав оголосив перерву у судовому засіданні до 01.02.2019 року.

У судове засідання учасники справи не прибули, їхні представники подали заяви про розгляд справи без їхньої участі.

Відповідно до частини 3 статті 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Розглянувши справу в порядку письмового провадження, дослідивши надані та зібрані докази, суд установив такі обставини та дійшов до таких висновків.

ОСОБА_1 є власником легкового автомобіля марки Dacia, модель Logan 1.6, рік випуску 2006, дата реєстрації 22.12.2006 року, реєстраційний номер НОМЕР_2. (а.с. 62, 78)

З інформації територіального сервісного центру №3541 МВС в Кіровоградській області №31/11/3541-2782 від 29.11.2018 року позивач дізнався про накладення арешту на цей транспортний засіб у виконавчих провадженнях, в яких є він боржником. (а.с. 9)

У грудні 2018 року позивач, через представника Усатенка В.Ю., звернувся до начальника Подільського ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області із заявою, в якій просив зняти арешт, накладений на його майно у виконавчому провадженні ВП №18121134, а постанову про зняття арешту направити до територіального сервісного центру №3541 МВС в Кіровоградській області. (а.с. 10)

На цю заяву листом №43272/13.20-28/10 від 20.12.2018 року надано відповідь про те, що виконавче провадження ВП №18121134 закінчено 23.12.2011 року на підставі пункту 10 частини 1 статті 49 Закону України "Про виконавче провадження" №606-ХІV та роз'яснено чинні норми статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" щодо порядку зняття арешту з майна. (а.с. 11)

Не погодившись з цією відповіддю, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір та з'ясовуючи обставини виникнення арешту майна позивача у 2011 році, суд виходив з того, що умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначалися Законом України "Про виконавче провадження" №606-XIV від 21.04.1999 року.

Відповідно до частини 2 статті 25 Закону України "Про виконавче провадження"№606-XIV за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

За змістом частин 1, 2, 3 статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" №606-XIV арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем зокрема шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Частиною 1 статті 30 Закону України "Про виконавче провадження" №606-XIV передбачалося, що державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Наслідки завершення виконавчого провадження визначені статтею 50 Закону України "Про виконавче провадження" №606-ХІV.

Відповідно до частини 1 цієї статті у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з частинами 2, 3 статті 50 Закону України "Про виконавче провадження" №606-ХІV у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" №606-XIV з метою забезпечення електронного документообігу в органах державної виконавчої служби, ведення обліку виконавчих проваджень, контролю за дотриманням державними виконавцями вимог законодавства під час здійснення виконавчих дій, надання оперативного доступу сторонам виконавчого провадження до його матеріалів Міністерство юстиції України забезпечує функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень. Порядок ведення такого реєстру, умови доступу до нього та отримання інформації встановлюються Міністерством юстиції України.

З 05.10.2016 року набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 року.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України.

Відповідачем суду надано інформацію зі спецрозділу Автоматизованої системи виконавчих проваджень (Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень), згідно з якою у провадженні відділу ДВС перебувало виконавче провадження ВП №18121134, яке було відкрито постановою державного виконавця від 18.03.2010 року з примусового виконання постанови ВДАІ м. Кіровограда №093533 від 25.01.2010 року про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь держави штрафу у розмірі 340 грн. У ході цього виконавчого провадження державним виконавцем 22.12.2011 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а постановою державного виконавця від 23.12.2011 року вказане виконавче провадження закінчено на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України "Про виконавче провадження" №606-ХІV. (а.с. 54 - 56)

Пунктом 10 частини 1 статті 49 Закону України "Про виконавче провадження" №606-ХІV передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

Згідно з пунктами 4.9.2, 4.9.3, 4.10.2 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 року №74/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15.12.1999 року за №865/4158, про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову (додаток 13), яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам та суду або іншому органу (посадовій особі), які видали виконавчий документ, або за належністю до іншого органу державної виконавчої служби. До копії постанови державний виконавець додає виконавчий документ, який повертається органу, що його видав, або стягувачу, або передається за належністю. Копію виконавчого листа державний виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження.

У разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби державний виконавець до копії постанови про закінчення виконавчого провадження додає копії постанов про накладення арешту на кошти чи майно боржника, копії документів щодо майнового стану боржника та його доходів.

Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження (окрім випадків направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби), повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадової особи), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

Судом установлено, що у межах виконавчого провадження ВП №18121134, яке перебувало у провадженні Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ, боржником ОСОБА_1 заборгованість сплачено не було, а виконавчий документ (постанову ВДАІ м. Кіровограда №093533 від 25.01.2010 року) направлено за належністю до іншого органу державної виконавчої служби для примусового виконання, у зв'язку з чим виконавче провадження ВП №18121134 закінчено на підставі пункту 10 частини 1 статті 49 Закону України "Про виконавче провадження" №606-ХІV. Отже в силу статті 50 цього Закону арешт, накладений на майно боржника не підлягав зняттю, не передбачалося скасування також інших вжитих державним виконавцем заходів примусового виконання рішення.

Позивачем суду не надано доказів сплати штрафу, накладеного на нього постановою ВДАІ м. Кіровограда №093533 від 25.01.2010 року.

Між тим, у грудні 2018 року позивач звернувся до начальника Подільського ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області, прохаючи зняти арешт з майна, накладений у виконавчому провадженні ВП №18121134.

Наразі порядок зняття арешту з майна, накладеного у виконавчому провадженні, унормований статтею 59 Закону України "Про виконавче провадження"№1404-VIII від 02.06.2016 року.

Відповідно до частини 1 цієї статті особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно з частиною 2 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 року у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов'язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Частиною 3 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 року передбачено, що у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

У частині 4 статті 59 України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 року наведений перелік підстав для зняття державним виконавцем арешту з майна (коштів) боржника у виконавчому провадженні. Ці підстави застосовуються виконавцем у випадках незавершеного виконавчого провадження. Такими підставами є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду, як це передбачено частиною 5 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 року.

Відповідно до частин 1, 2 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 року рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Частиною 1 статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України від 30.01.2018 року №64/261/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.02.2018 року за №140/31592, затверджено Порядок взаємодії Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України та органів і осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Пунктом 4 розділу ІІ цього Порядку передбачено, що арешт майна боржника припиняється на підставі винесеної державним, приватним виконавцем постанови про: закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1 - 3, 5 - 7, 9 - 12, 14, 15 частини першої статті 39 Закону; повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 Закону; зняття арешту з майна боржника з підстав, передбачених статтею 59 Закону.

Арешт з майна боржника також знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого Законом.

Суд прийшов до висновку, що відповідач правомірно відмовив позивачу у знятті арешту з майна, накладеного у виконавчому провадженні ВП №18121134, з огляду на відсутність підстав для цього, передбачених частинами 2 - 4 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 року.

Судом у ході розгляду справи не встановлено протиправності у діях відповідача під час розгляду заяви позивача про зняття арешту з майна та надання позивачу відповіді листом №43272/13.20-28/10 від 20.12.2018 року. Тому суд відмовляє у задоволенні позову про визнання неправомірною відмови щодо зняття арешту та за похідними вимогами про зобов'язання відповідача вчинити дії.

Оскільки позивачу відмовлено у задоволенні його позову, підстави для стягнення на його користь судових витрат на професійну правничу допомогу відсутні.

Керуючись статтями 9, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 268, 269, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Подільського відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області (25006, м. Кропивницький, вул. Преображенська, 2, ) відмовити.

Копію рішення суду надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 10-денний строк, установлений статтею 287 КАС України.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду О.А. Черниш