Справа № 161/10525/18
Суддя: Рудська С. М.
Дата ухвалення: 2019-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/15/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого - судді Рудської С.М.

при секретарі - Ярмолюк В.С.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Кондюк М.М.

розглянувши у відкритому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 3 батальйону № 1 УПП у Волинській області Хилюк Тетяни Сергіївни про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 24.06.2018 року о 07:05, він керував автомобілем НОМЕР_1, по вул. Червоного Хреста та виїжджав на головну дорогу по вул. Ковельська в м. Луцьку. При здійсненні вказаного маневру він був зупиненим працівниками патрульної поліції. Зупинка була вмотивована порушенням позивачем вимог п. 3.2 ПДР України, а саме: не надав перевагу в русі патрульному автомобілю, який рухався з проблисковими маячками синього кольору. З даним правопорушенням він категорично не погодився, проте всупереч цьому, відносно нього було винесено постанову серії ЕАА № 455524 від 24.06.2018 року, якою притягнуто його до адміністративної відповідальності на підставі ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено штраф в розмірі 510 грн. Вважає постанову незаконною та необґрунтованою, оскільки зазначені в оскаржуваній постанові обставини не відповідають дійсності. Зазначив, що він не перешкоджав руху автомобілю патрульної поліції, в свою чергу жодних доказів, які б доводили факт вчинення ним правопорушення поліцейським надано не було. Враховуючи викладене, просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАА № 455524 від 24.06.2018 року по справі про адміністративне правопорушення щодо застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. згідно ч. 3 ст. 122 КУпАП.

13.08.2018 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якій остання зазначила, що 24.06.2018 року близько 07:07, патрульним екіпажем УПП у Волинській області при здійсненні патрулювання території м. Луцька було виявлено факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме: водій транспортного засобу FORD Transit Connect, д.н.з. НОМЕР_2, як виявилося згодом ОСОБА_1, виїжджаючи з другорядної дороги по вул. Червоного Хреста на головну по вул. Ковельській, не виконав вимог дорожнього знаку «Дати дорогу», при цьому, не надав переваги в русі оперативному транспортному засобу патрульному автомобілю, який рухався з увімкненим проблисковим маячком синього кольору, чим порушив п. 3.2. ПДР України. Внаслідок зазначеної події відносно позивача було винесено оскаржувану постанову та накладено адміністративне стягнення в розмірі 510 грн. Враховуючи викладене, просила в задоволенні заявлених позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Разом з відзивом, представником відповідача було подано заяву з проханням поновити їй строк на його подання, оскільки вона перебувала у щорічній основній відпустці, а також у зв'язку з необхідністю певних затрат часу для належної підготовки відзиву на позовну заяву.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги з підстав, викладених у його позові, просив їх задовольнити. Додатково зазначив, що виїжджаючи з другорядної дороги на головну, він зайняв крайню праву смугу руху, а тому будь-яких перешкод для руху автомобіля патрульної поліції не створив. Крім того зауважив, що патрульні під час здійснення патрулювання постійно рухаються в межах міста з увімкненими проблисковими маячками. Також вказав, що під час розгляду справи, будь-яких доказів, які підтверджують його вину у вчиненні правопорушення, відповідачем надано не було.

Відповідач в судовому засіданні ствердила, що позивач вчинив адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 122 КУпАП, адже вона особисто була очевидцем цього. По факту правопорушення ОСОБА_1 було зупиненено екіпажем поліції, йому було повідомлено суть вчиненого правопорушення, роз'яснено його процесуальні права та як наслідок відносно нього винесено оскаржувану постанову. Додатково вказала, що проблискові маячки на автомобілі патрульної поліції вмикаються лише у разі здійснення невідкладного службового завдання. Вважає позовну заяву ОСОБА_1 безпідставною.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримала позицію, яка викладена у відзиві на позовну заяву та надану в поясненнях відповідача, просила в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідка, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Враховуючи вищевказану норму законодавства України, суд вважає за необхідне пропущений представником відповідача строк для подання відзиву на позовну заяву поновити.

Судом встановлено, що 24.06.2018 року о 07:15 поліцейським роти № 3 батальйону № 1 УПП у Волинській області Хилюк Т.С. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі, серія ЕАА № 455524 про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП (а.с. 3).

З оскаржуваної постанови вбачається, що 24.06.2018 року о 07 год. 07 хв. позивач ОСОБА_1, рухаючись по вул. Ковельська, 66, на транспортному засобі FORD Transit Connect, д.н.з. НОМЕР_2, всупереч вимог п. 3.2 ПДР України, не надав перевагу в русі патрульному автомобілю, який рухався з увімкненими проблисковими маячками синього кольору, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП (а.с. 3).

Пунктом 3.2 ПДР України визначено, що у разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобов'язані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу (і супроводжуваних ним транспортних засобів). Якщо на такому транспортному засобі увімкнено проблискові маячки синього і червоного або лише червоного кольору, водії інших транспортних засобів зобов'язані зупинитися біля правого краю проїзної частини (на правому узбіччі). На дорозі з розділювальною смугою цю вимогу зобов'язані виконати водії транспортних засобів, що рухаються в попутному напрямку.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п'ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, не визнавав та ствердив, що обставини зазначені в оскаржуваній постанові не відповідають дійсності.

Судом в ході розгляду справи встановлено, що подія, яка передувала винесенню оскаржуваної постанови, сталася на вул. Ковельській, 66, а саме: ОСОБА_1 здійснивши поворот з вул. Червоного Хреста (другорядної дороги) на вул. Ковельську (головну дорогу), зайняв крайню праву смугу руху (по вул. Ковельській), при цьому не надав переваги у русі автомобілю патрульної поліції, який рухався по вул. Ковельській у тому ж напрямі з увімкненими проблисковими маячками синього кольору. Вказана обставина позивачем в судовому засіданні не заперечувалася.

Доводи позивача про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення зводяться до того, що він при здійсненні маневру не створив перешкоду у русі автомобілю патрульної поліції, а також, що автомобіль патрульної поліції не перебуав на службовому завданні.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Допитана в судовому засіданні у якості свідка відповідач Хилюк Т.С. суду пояснила, що 24.06.2018 року вона у складі екіпажу патрульної поліції, отримали повідомлення про конфлікт, який відбувся на АДРЕСА_1. Патрульний автомобіль поліції рухався на завдання з увімкненими проблисковими маячками по вул. Ковельській в середній смузі руху проїжджої частини. В цей час водій транспортного засобу FORD Transit Connect, д.н.з. НОМЕР_2, виїхав з другорядної дороги на головну, зайнявши крайню праву смугу руху а потім, почав перестроюватися в середню смугу руху, якою в той час рухався екіпаж патрульної поліції. Внаслідок такого маневру, автомобіль патрульної поліції був змушений здійснити гальмування. Надалі, водій вказаного транспортного засобу був зупинений, йому було повідомлено про причини зупинки та відносно нього було розглянуто справу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 510 грн. Крім того, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідачу було показано відеозапис з нагрудного відеореєстратору, на якому й було відображено факт вчинення ним адміністративного правопорушення.

Об'єктивні дані, якій б свідчили про зацікавленість свідка у результаті розгляду даної справи, позивачем суду не надані. Той факт, що свідок ОСОБА_4 є співробітником поліції, сам по собі, на думку суду, не свідчить про її зацікавленість у результаті розгляду даної справи.

Зазначений свідок приведений судом до присяги та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання і відмову від дачі показань за ст.ст. 384, 385 КК України, що підтверджується його підписом, тому у суду відсутні підстави ставити під сумнів дані покази.

Вказані показання ОСОБА_4 як свідка, також об»єктивно підтверджуються відомостями про реєстрацію о 07.02 24.06.2018 року виклику громадянки ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 Вказаний виклик було прийнято до виконання патрульним екіпажем «Цунамі 104», до складу якого входила інспектор поліції ОСОБА_4

Крім того, п. 3.2. ПДР України імперативно визначено, що у разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобов'язані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу.

Аналізуючи встановлені під час розгляду справи обставини слід зробити висновок, що ПДР України не містить розмежування порядку надання дороги і забезпечення безперешкодного проїзду транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком, на ділянках дороги, які містять декілька смуг руху в одному напрямку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 виїжджаючи з вул. Червоного Хреста на вул. Ковельську не надав переваги у русі автомобілю патрульної поліції, який рухався з увімкненими проблисковими маячками синього кольору та не забезпечив безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу, чим створив йому перешкоду для руху, тим самим порушив п. 3.2 ПДР України.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази та враховуючи ту обставину, що позивачем підтверджено факт наявності події, яка передувала винесенню оскаржуваної постанови, однак його заперечення проти постанови базуються на власному трактуванні положень ПДР України, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 до поліцейського роти № 3 батальйону № 1 УПП у Волинській області Хилюк Тетяни Сергіївни про скасування постанови про адміністративне правопорушня є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

На підставі ст.ст. 122, 251, 252, 280 КУпАП, керуючись ст. ст. 77, 121, 241-246, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до поліцейського роти № 3 батальйону № 1 УПП у Волинській області Хилюк Тетяни Сергіївни про скасування постанови про адміністративне правопорушення - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 30 січня 2019 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська