Справа № 826/17318/18
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Мельничука В.П., Пилипенко О.Є.;

за участю секретаря: Горяінової Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 листопада 2018 року (розглянута у відкритому судовому, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві про Київській області визнання незаконною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2018 року, Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - позивач, ГУ ПФУ у Київській області) звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - відповідач, ГТУ юстиції у м. Києві), в якому просило: визнати незаконною та скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві про накладення штрафу від 10.10.2018 у виконавчому провадженні №56786529.

В якості підстави для позову зазначено, що ГУ ПФУ у Київській області рішення Вишгородського районного суду Київської області від 30.03.2018 у справі №363/4126/17 було виконано в повному обсязі, в межах покладених судом зобов'язань та з урахуванням повноважень, наданих органу Пенсійного фонду України чинним законодавством.

Так, в листі від 07.08.2018 №6756/07-01 державного виконавця було повідомлено, що на виконання рішення суду у справі №363/4126/17, Головним управлінням проведено перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 №1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення», починаючи з 01.10.2016.

В зазначеному листі ГУ ПФУ у Київській області також було зазначено, що оскільки в період з 01.10.2016 по 31.12.2017 пенсіонеру пенсія на виконання Постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям громадян» від 22.02.2018 №103, нарахована в максимальному розмірі, то доплата до пенсії згідно рішення суду за вказаний період відсутня.

Сума ж доплати за результатами проведеного перерахунку пенсії за період з 01.01.2018 по 30.06.2018 становила 17188,68 грн. та була виплачена пенсіонеру в липні 2018 року разом з пенсією. За наведених обставин позивач вважає, що він після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.07.2018 ВП №56786529 повідомив державного виконавця про факт виконання рішення суду, що у свою чергу виключає підстави для винесення оспорюваної постанови від 10.10.2018 про накладення штрафу у зв'язку з невиконанням такого рішення суду. Додатково в тексті позову позивач посилався на правову позицію, наведену у постановах Верховного Суду України (постанови від 26.05.2015 у справі №21-199а15, від 02.02.2016 у справі №21-5118а15) стосовно того, що невиконання судового рішення управлінням ПФУ в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не можуть вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 листопада 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таку, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове, яким позов задоволити.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно п.2 ч.1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

З огляду на викладене та у зв'язку із неприбуттям учасників справи у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, а також враховуючи те, що справу можливо вирішити на підставі наявних у ній доказів, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бялим М.Г. за результатами розгляду заяви стягувача (ОСОБА_2.) про примусове виконання виконавчого листа №363/4126/17, виданого 17.05.2018 Вишгородським районним судом Київської області, 19.07.2018 відкрито виконавче провадження №56786529.

Відповідно до тексту цієї постанови про відкриття виконавчого провадження, стягувачем у межах виконавчого провадження №56786529 визначено ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1), а боржником - Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (). Також в тексті постанови про відкриття виконавчого провадження наведений зміст виконавчого листа, а саме - наведений зміст частини рішення суду, яку має виконати боржник «Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області провести перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2011 року №1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» з 01.10.2016 року із урахуванням виплачених сум».

Колегія суддів звертає увагу на те, що вказана постанова державного виконавця від 19.07.2018 ВП №56786529 отримана ГУ ПФУ у Київській області 26.07.2018.

13.08.2018 до канцелярії Управління державної виконавчої служби ГТУ юстиції у м. Києві надійшов лист ГУ ПФУ у Київській області від 07.08.2018 №6756/07-01, адресований державному виконавцю Бялому М.Г. В тексті цього листа боржник (позивач) зазначив наступне: 17.04.2018 Головне управління здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_2, в порядку визначеному Постановою Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям громадян» від 22.02.2018 №103 (далі - Постанова №103) за період з 01.01.2016 по 30.04.2018. На виконання рішення Вишгородського районного суду Київської області від 30.03.2018 по справі №363/4126/17, Головним управлінням 20.06.2018 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_2 на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 №1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення», починаючи 01.10.2016.

При цьому, посилаючись на норму ч. 5 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ, якою встановлено максимальний розмір пенсії особам, які отримують пенсію відповідно до цього Закону, Головне управління зазначило, що оскільки за період з 01.10.2016 по 31.12.2017 ОСОБА_2 пенсія, на виконання Постанови №103 була нарахована в максимальному розмірі, то доплата до пенсії згідно рішення суду за вказаний період відсутня. Поряд з цим, сума доплати по перерахунку пенсії на виконання рішення суду за період з 01.01.2018 по 30.06.2018 становить 17 188,68 грн. та буде виплачена пенсіонеру в липні 2018 року разом з пенсією.

А починаючи з липня 2018 року пенсія ОСОБА_2 буде виплачуватись з урахуванням рішення суду.

У зв'язку з наведеним Головне управління просило державного виконавця закінчити виконавче провадження №56786529 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (а саме: у зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом) та звільнити Головне управління від сплати виконавчого збору відповідно до ч. 9 ст. 27 цього ж Закону.

Разом з листом від 07.08.2018 боржник (позивач) надав перерахунок пенсії по інвалідності ОСОБА_2 з 01.07.2018, проведений 20.06.2018 згідно відповідного розпорядження та на виконання рішення суду, а також розрахунок пенсії, що підлягає виплаті, від 20.06.2018 з автоматизованої системи розрахунку пенсій, з визначеною сумою виплати 17 188,68 грн. (сукупно за періоди з січня по червень 2018 року).

В подальшому, 05.10.2018 до канцелярії Управління державної виконавчої служби ГТУ юстиції у м. Києві надійшла заява стягувача (ОСОБА_2.), датована 05.10.2018. В даній заяві стягувач доводив до відома державного виконавця інформацію про невиконання ГУ ПФУ у Київській області рішення суду. А саме, ОСОБА_2 зазначив, що на виконання рішення Вишгородського районного суду Київської області орган Пенсійного фонду України провів перерахунок та виплату йому пенсії з 01.01.2018, водночас у перерахунку та виплаті пенсіонеру пенсії за періоди з 01.10.2016 по 31.12.2016 та з 01.01.2017 по 31.12.2017 було відмовлено з посиланням на ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що тимчасово протягом 2016 та 2017 років максимальний розмір пенсії не міг перевищувати 10 740 гривень.

На підтвердження наведених обставин стягувач надав разом із заявою від 05.10.2018 копії листів-відповідей ГУ ПФУ у Київській області від 20.08.2018 №2514/Ч-01, від 30.08.2018 №2662/Ч-01, адресованих ОСОБА_2

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУ юстиції у м. Києві Бялого М.Г. від 10.10.2018 про накладення штрафу ВП №56786529 за невиконання у встановлений строк рішення суду на боржника (позивача) накладено штраф у розмірі 5 100,00 грн. та зобов'язано останнього упродовж 10 робочих днів виконати рішення суду.

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Щодо правового обґрунтування визнання незаконної та скасування постанови відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві про накладення штрафу від 10.10.2018 у виконавчому провадженні №56786529, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (у редакції чинній на час відкриття виконавчого провадження та виникнення спірних у справі правовідносин) (далі - Закон №1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 5 Закону №1404-VIIІ примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Пунктом 3 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону №1404-VIII, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 ст. 18 зазначеного Закону встановлено обов'язок виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з приписами ст. 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

В силу положень ч. 1 ст. 75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 №3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» зазначено, що судам необхідно враховувати, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.

Коленія суддів звертає увагу на те, що зміст поданого боржником (позивачем) до Управління державної виконавчої служби ГТУ юстиції у м. Києві листа від 07.08.2018 №6756/07-01, Головним управлінням заявлялось про виконання рішення суду в повному обсязі.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, про ненадання позивачем достатніх та належних документальних доказів на підтвердження обставин проведення ГУ ПФУ у Київській області перерахунку пенсії позивачу на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 №1381 за період з 01.10.2016 по 31.12.2017.

Та вказує на те, що у листі від 07.08.2018 №6756/07-01 Головне управління загалом зазначило про проведення на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 №1381 перерахунку пенсії стягувачу 20.06.2018 починаючи з 01.10.2016, та те, що у зв'язку з тим, що розмір нарахованої на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.2018 №103 досяг максимального розміру доплата до пенсії за період з 01.10.2016 по 31.12.2017 відсутня.

Головне управління надало відомості «Перерахунок пенсії» про здійснення перерахунку пенсії по інвалідності ОСОБА_2 з 01.07.2018 року та розрахунок пенсії, що підлягає виплаті пенсіонеру за періоди січень - червень 2018 року.

Водночас відомості про склад та конкретний розмір перерахованої пенсії саме за періоди з 01.10.2016 по 31.12.2016 та з 01.01.2017 по 31.12.2017 ГУ ПФУ у Київській області державному виконавцю не повідомило.

Аналогічно така інформація не була надана пенсіонеру на його звернення, що вбачається з текстів листів ГУ ПФУ у Київській області від 20.08.2018 №2514/Ч-01 та від 30.08.2018 №2662/Ч-01.

Отже, на підставі наданих боржником (позивачем) документів - листа від 07.08.2018 №6756/07-01 з додатками державний виконавець не мав змоги зробити висновки про повне виконання боржником рішення суду у встановлений постановою від 19.07.2018 ВП №56786529 строк.

Як наслідок, колегія суддів приходить до висновку про наявність у державного виконавця правових підстав для прийняття оспорюваної постанови від 10.10.2018 про накладення штрафу ВП №56786529.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мір досліджено обставини справи на підставі яких суд прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 205, 241, 242, 243, 251, 271, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 листопада 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: В.П. Мельничук,

О.Є. Пилипенко