Справа № 9901/604/18
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2019-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

29 січня 2019 року

Київ

справа №9901/604/18

адміністративне провадження №П/9901/604/18

Верховний Суд у складі суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді: Смоковича М.І.,

суддів: Бевзенка В.М.,

Білоуса О.В.,

Желтобрюх І.Л.,

Стрелець Т.Г.,

секретар судового засідання Гулова О. І.

за участі:

позивача ОСОБА_4,

представників позивача ОСОБА_5, ОСОБА_6,

представника відповідача Лисюка М. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника позивача ОСОБА_5 про визнання обставин, для з'ясування яких витребовувались докази в адміністративній справі за позовом ОСОБА_4 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України визнання протиправними дій та бездіяльності, скасування рішення, стягнення моральної шкоди,

встановив:

У провадженні Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду є справа за позовом ОСОБА_4 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС, Комісія) з вимогами:

1) визнати протиправним дії ВККС, вчинені в ході кваліфікаційного оцінювання судді Окружного адміністративного суду м. Києва ОСОБА_4., а саме:

щодо неналежного оформлення суддівського досьє ОСОБА_4 № 02565;

щодо незаконного проведення іспиту в частині виконання практичного завдання не у письмовій формі та без заповнення ОСОБА_4 зошиту для виконання практичного завдання;

щодо зазначення у суддівському досьє № 02565 неповної та недостовірної інформації;

щодо повідомлення недостовірної інформації щодо наявності у ВККС під час проведення співбесіди із ОСОБА_4 повного суддівського досьє № 02565;

щодо незаконного включення до резолютивної частини рішення ВККС від 25 квітня 2018 року № 528/ко-18 інформації про рекомендування розглянути питання про звільнення ОСОБА_4 із займаної посади;

2) визнати протиправною бездіяльність ВККС, допущену під час кваліфікаційного оцінювання судді Окружного адміністративного суду м. Києва ОСОБА_4., а саме:

щодо неприйняття до уваги та ухилення від дослідження пояснень ОСОБА_4, оформлених у виді презентацій;

щодо незазначення у рішенні ВККС від 25 квітня 2018 року № 528/ко-18 мотивів його ухвалення;

щодо невстановлення за яким саме критерієм кваліфікаційного оцінювання суддя Окружного адміністративного суду м. Києва ОСОБА_4. не відповідає займаній посаді;

3) визнати протиправним і скасувати рішення ВККС від 25 квітня 2018 року № 528/ко-18;

4) зобов'язати ВККС провести кваліфікаційне оцінювання судді Окружного адміністративного суду м. Києва ОСОБА_4. відповідно до вимог законодавства України;

5) стягнути з ВККС на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 1000000 (один мільйон) гривень.

Ухвалою від 21 вересня 2018 року Верховний Суд призначив справу за вказаним позовом ОСОБА_4 до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначив у ній підготовче засідання.

У попередньому судовому засіданні 29 січня 2019 року представник позивача заявила клопотання про визнання обставин, для визнання яких витребовувалися докази.

Зазначене клопотання представник позивача пояснила так. Ухвалами від 22 жовтня 2018 року та від 11 грудня 2019 року Верховний Суд за клопотанням представників позивача витребував у Національної школи суддів України (далі - НШС) та ВККС документи, які вони просили. Вимоги цих ухвал ВККС і НШС виконали частково, адже не надали усіх документів, які вимагав суд.

На думку позивача, такими діями (невиконанням ухвал суду) ВККС і НШС порушують принцип рівності та умисно перешкоджають подальшому об'єктивному розгляду справи, що позбавляє позивача можливості належним чином захистити свої права та інтереси.

З урахуванням наведеного представник позивача вважає, що суд повинен визнати обставини, для з'ясування яких витребовувались докази, яких не надали ВККС та НШС. У цьому зв'язку представник позивача зазначила, що ВККС і НШС не надали на вимогу суду таких документів, яких від них витребовував суд:

документ, в якому міститься інформація щодо аналізу, оцінки та визначення рівня складності усіх практичних завдань для оцінки практичних навичок та умінь у правозастосуванні, з моменту початку проведення кваліфікаційного оцінювання до 25 квітня 2018 року;

документ, у якому закріплена методика (формуляри) оцінювання результатів виконаного учасниками іспиту практичного завдання, про які зазначав заступник голови ВККС Щотка С.В.;

завдання ВККС на розробку практичних та тестових завдань для учасників кваліфікаційного оцінювання, в тому числі й тих, які отримав позивач на іспиті, та рішення ВККС про затвердження вказаних тестових та практичних завдань;

інформація про досвід роботи в галузі психології.

З урахуванням наведеного та з посиланням на частину дев'яту статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) представник позивача зазначила, що суд повинен визнати такі обставини:

учасники кваліфікаційного оцінювання отримали різні за рівнем складності модельні справи, що свідчить про проведення кваліфікаційного оцінювання з порушенням принципу верховенства права та без дотримання об'єктивних критеріїв оцінювання;

для оцінювання виконаного позивачем практичного завдання використовувались приховані формуляри з розбивкою по балам, що свідчить про порушення принципів верховенства права та прозорості кваліфікаційного оцінювання;

ВККС не надавала НШС завдання на розробку практичних та тестових завдань для учасників кваліфікаційного оцінювання, в тому числі й тих, які отримав позивач на іспиті, та не затверджувала розроблених НШС тестових та практичних завдань, що свідчить про порушення Порядку проведення іспиту в частині його організації;

тестування морально-психологічних якостей та загальних здібностей та інтерв'ювання учасників кваліфікаційного оцінювання здійснювалось некваліфікованими психологами, що свідчить про недотримання принципу верховенства права в ході кваліфікаційного оцінювання позивача.

Заслухавши думку представників сторін з приводу зазначеного клопотання колегія суддів при постановленні ухвали керувалася таким.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 9 КАС розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 72 КАС ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, другою статті 73 КАС належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За частинами першою, другою статті 77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною першою статті 80 КАС учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

За частиною сьомою статті 80 КАС особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов'язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п'яти днів з дня вручення ухвали.

Відповідно до частини дев'ятої статті 80 КАС у разі неподання суб'єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з'ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 90 КАС суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі наведених положень процесуального закону суд констатує, що надати правову оцінку доказам, встановлювати на їх підставі обставини справи та визнавати їх доведеним суд може у судовому рішенні, яким завершується розгляд справи.

Суд оцінює докази окремо та в сукупності на підставі внутрішнього переконання і тільки після цього може стверджувати, які обставини він (суд) вважає доведеними, які докази беруться до уваги, а які ні і чому. Свої мотиви і висновки з цього приводу суд може викласти тільки після того, як завершить дослідження всіх доказів, які є у справі.

На стадії підготовчого провадження (зважаючи на завдання і мету його проведення) процесуальним рішенням (ухвалою) суд не може визнавати вже доведеними/вставновленими певні обставини справи, оскільки це суперечить наведеним вимогам процесуального закону щодо оцінки доказів, а також принципам змагальності, диспозитивності та офіційного з'ясування обставин справи.

З урахуванням наведеного та керуючись статтями 9, 72, 80, 90, 173, 180, 183 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

У задоволенні клопотання про визнання обставин, для з'ясування яких витребовувалися докази - відмовити.

Повний текст ухвали буде виготовлено протягом п'яти днів з дня проголошення її вступної і резолютивної частин.

Ухвала набирає законної сили з моменту іі підписання та не оскаржується.

Повний текст виготовлено 01 лютого 2019 року.

Головуючий суддя М. І. Смокович

Судді В. М. Бевзенко

О. В. Білоус

І. Л. Желтобрюх

Т. Г. Стрелець