Справа № 260/1164/18
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2019-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

25 січня 2019 року м. Ужгород№ 260/1164/18
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Луцович М.М.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

сторони в судове засідання не з'явилися;

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області до Регіонального сервісного центру в Закарпатській області, Територіального сервісного центру 2141 Регіонального сервісного центру в Закарпатській області про зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Головне територіальне управління юстиції в Закарпатській області (далі позивач) звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Регіонального сервісного центру в Закарпатській області (далі відповідач 1), Територіального сервісного центру 2141 Регіонального сервісного центру в Закарпатській області (далі відповідач 2) про визнання протиправними дій щодо відмови в проведенні державної реєстрації транспортного засобу марки "PEUGEOT 5008 1.6 HDI", 2010 року випуску кузов № НОМЕР_1, зобовязання зареєструвати транспортний засіб марки "PEUGEOT 5008 1.6 HDI", 2010 року випуску кузов № НОМЕР_1.

29.11.2018 року до суду надійшло клопотання позивача про зменшення позовних вимог в частині визнання протиправними дій щодо відмови в проведенні державної реєстрації транспортного засобу марки "PEUGEOT 5008 1.6 HDI", 2010 року випуску кузов №VF30A9HZHAS235926. В решті позовні вимоги підтримує.

25.01.2019 року до суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 10.10.2018 року позивач звернувся із заявою до відповідача 2, про здійснення заходів щодо реєстрації автомобіля марки "PEUGEOT 5008 1.6 HDI", 2010 року випуску кузов №VF30A9HZHAS23592. Так, наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2017 року № 3540/7 було прийнято до сфери управління Міністерства юстиції України на баланс позивача автомобіль марки "PEUGEOT 5008 1.6 HDI", 2010 року випуску, кузов №VF30A9HZHAS23592, конфіскованого згідно з постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 червня 2016 року № 308/4799/16-п, оціночною вартістю 51 000,00 грн. та зобов'язано позивача здійснити в установленому порядку реєстрацію зазначеного транспортного засобу та передати його у користування органам державної виконавчої служби. Однак, листом від 18.10.2018 року за № 31/7/1-1286 відповідачем 2 було відмовлено у реєстрації вищевказаного транспортного засобу, у зв'язку з відсутністю сертифіката відповідності на зазначений автомобіль.

Представник відповідача 1 та представник відповідача 2 в судове засідання не зявилися.

Судом вживалися заходи для належного повідомлення відповідача 1 та відповідача 2 про дату, час та місце судового засідання.

Відповідач 1 надіслав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, мотивуючи тим, що транспортний засіб марки "PEUGEOT 5008 1.6 HDI", 2010 року випуску кузов №VF30A9HZHAS23592 був зареєстрований у Литовській республіці за реєстраційним номером JAL318, тобто перебував в експлуатації за кордоном та був ввезений на митну територію України, державна реєстрації проводиться вперше. Проте, позивач для проведення державної реєстрації вищевказаного транспортного засобу не надав жодного сертифікату або іншого документу про підтвердження відповідності, виданого згідно із законодавством України, що вказує, якому саме рівню екологічних норм відповідає за конструкцією транспортний засіб, що передбачено п. 10 «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 р. № 1388 (далі Порядок № 1388). Так, згідно наданого відзиву представник відповідача 1 наголошував, що даний адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 11.07.2002 року за №387-р, органам державної виконавчої служби Міністерства юстиції України передано конфісковані за рішеннями судів транспортні засоби у кількості 719 одиниць у задовільному технічному стані на безоплатній основі( а.с. 20).

Згідно наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2017 року № 3540/7 (а.с. 13) було прийнято до сфери управління Міністерства юстиції України на баланс Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області транспортні засоби, в тому числі автомобіль марки "PEUGEOT 5008 1.6 HDI", 2010 року випуску, кузов №VF30A9HZHAS23592 конфіскованого згідно з постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 червня 2016 року № 308/4799/16-п (а.с. 17-19) (постанова про відкриття виконавчого провадження від 10.08.2016 р. ВП №51896456), оціночною вартістю 51 000,00 грн. та зобов'язано Головне територіальне управління юстиції у Закарпатській області здійснити в установленому порядку реєстрацію зазначеного транспортного засобу та передати його у користування органам державної виконавчої служби.

Судом встановлено, що відповідно до листа № 5/1246 від 02.10.2018 року Державного підприємства «Науково-дослідний інститут метрології вимірювальних і управляючих систем» (ДП НДІ «Система») та акта експертизи документів від 28.09.2018 року, автомобіль марки "PEUGEOT 5008 1.6 HDI", 2010 року випуску, кузов №VF30A9HZHAS23592 відповідає екологічним нормам «ЄВРО-4» (а.с.22-24).

Відповідно до вимог Порядку № 1388 начальником Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, 10.10.2018 року до відповідача 2 було надіслано заяву № 03.2-06/3597 про здійснення заходів щодо реєстрації автомобіля марки "PEUGEOT 5008 1.6 HDI", 2010 року випуску, кузов №VF30A9HZHAS23592 (а.с.25-26).

Однак, відповідачем 2, згідно листа від 18.10.2018 року за № 31/7/1-1286 було відмовлено у реєстрації вищевказаного транспортного засобу, у зв'язку з відсутністю сертифіката відповідності на зазначений автомобіль та запропоновано для реєстрації даного транспортного засобу надати сертифікат відповідності, згідно Порядку затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 17.08.2012 року №521 (а.с.30-33).

Так, суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, права, обов'язки і відповідальність суб'єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об'єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об'єднань) регулюються Законом України "Про дорожній рух" №3353-ХІІ від 30.06.1993 року.

Згідно ст. 30 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що конструкція транспортних засобів повинна відповідати вимогам сучасних правил, нормативів і стандартів, встановленим рівням викидів забруднюючих речовин в атмосферу, а нормативно-технічна документація має бути узгоджена з відповідними уповноваженими державними органами. Перед початком серійного виробництва транспортних засобів або їх складових частин проводяться спеціальні випробування і за їх позитивними наслідками видається сертифікат встановленої форми. Сертифікаційні випробування проводяться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті Закону України "Про дорожній рух" транспортні засоби, їх складові частини і комплектуючі вироби, що ввозяться на територію України, підлягають перевірці на відповідність діючим стандартам або повинні мати сертифікат, виданий уповноваженим на це Секретаріатом ЄЕК ООН Адміністративним органом по сертифікації дорожніх транспортних засобів.

Згідно з ч. 1, ч. 4 ст. 34 Закону України "Про дорожній рух" державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов'язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.

Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України.

Так, відповідно до п. 1 Порядку № 1388 встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків.

Пунктом 3 Порядку № 1388 визначено, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС (далі - сервісні центри МВС) з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій.

Згідно із п. 7 Порядку № 1388 власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Як передбачено пунктом 8 Порядку № 1388, державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Згідно п. 10 Порядку №1388 державна реєстрація транспортних засобів, що перебували в експлуатації та ввезені на митну територію України, проводиться за умови відповідності конструкції і технічного стану даної марки (моделі) транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, обов'язковим вимогам правил, нормативів і стандартів України, що підтверджується сертифікатом відповідності або свідоцтвом про визнання іноземного сертифіката, копію яких власники подають до сервісного центру МВС.

Разом з тим, суд констатує, що порядок здійснення державної реєстрація конфіскованих транспортних засобів, яким є автомобіль марки "PEUGEOT 5008 1.6 HDI", 2010 року випуску, кузов №VF30A9HZHAS23592, визначено саме п. 11 Порядку №1388.

Так, згідно з п. 11 Порядку №1388 державна реєстрація конфіскованих транспортних засобів або транспортних засобів, право власності на які встановлено за рішенням суду, проводиться на підставі відповідного рішення суду із зазначенням марки, моделі, ідентифікаційних номерів складових частин таких засобів, а також реєстраційних документів, зокрема свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (далі - свідоцтво про реєстрацію) або технічного паспорта (у разі їх наявності). До реєстраційних документів додається договір купівлі-продажу, інший документ, що встановлює право власності, або рішення Кабінету Міністрів України чи комісії, утвореної відповідно до Порядку розпорядження майном, конфіскованим за рішенням суду і переданим органам державної виконавчої служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2002 р. № 985 (Офіційний вісник України, 2002 р., № 29, ст. 1371), про передачу цих транспортних засобів у разі конфіскації у власність держави.

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є, зокрема розпорядження Кабінету Міністрів України від 11.07.2002 року за № 387-р, згідно якого органам державної виконавчої служби Міністерства юстиції України передано конфісковані за рішеннями судів транспортні засоби у кількості 719 одиниць у задовільному технічному стані на безоплатній основі.

Отже, розпорядження Кабінету Міністрів України від 11.07.2002 року за № 387-р, яким органам державної виконавчої служби Міністерства юстиції України передано конфісковані за рішеннями судів транспортні засоби у кількості 719 одиниць у задовільному технічному стані на безоплатній основі, в розумінні вимог Порядку № 1388 є документом, що підтверджує правомірність придбання транспортного засобу, а відтак є підставою для його державної реєстрації.

Водночас реєстрація (перереєстрація) транспортного засобу може бути здійснена тільки після подання відповідних документів, що підтверджують правомірність придбання (володіння) таким транспортним засобом.

При цьому, суд констатує, що підстав для відмови у здійсненні реєстрації належного позивачу автомобіля без наявності вказаного сертифіката у відповідача не було, оскільки ні Закон України "Про дорожній рух", ні Порядок № 1388, який є спеціальним нормативно-правовим актом, що встановлює єдину на території України процедуру державної реєстрації транспортних засобів, не містять правових норм, які передбачають право сервісних центрів МВС відмовити у реєстрації конфіскованого за рішенням суду транспортного засобу, який правомірно придбано на електронних торгах в порядку виконання рішення суду про конфіскацію автомобіля на користь держави, незалежно від попередньої реєстрації транспортного засобу.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

У п. 38, п. 39 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 р. у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04) вказано, що Суд повторює, що стаття 1 Першого протоколу, по суті, гарантує право власності і містить три окремі норми: перша норма, що сформульована у першому реченні частини першої та має загальний характер, проголошує принцип мирного володіння своїм майном; друга, що міститься в другому реченні частини першої цієї статті, стосується позбавлення особи її майна і певним чином це обумовлює; третя норма, зазначена в частині другій, стосується, зокрема, права держави регулювати питання користування майном. Однак ці три норми не можна розглядати як «окремі», тобто не пов'язані між собою: друга і третя норми стосуються певних випадків втручання у право на мирне володіння майном і, отже, мають тлумачитись у світлі загального принципу, проголошеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справі «Літгоу та інші проти Сполученого Королівства» від 8 липня 1986 року, п. 106, серія A, № 102). Будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини першої статті 1, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Питання стосовно того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним (див. рішення у справі «Беєлер проти Італії» [GC], N 33202/96, п. 107, ECHR 2000-I).

Таким чином, виходячи із правил застосування норм ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закладених у судовій практиці Європейського суду з прав людини, у спірних правовідносинах мало місце втручання у право власності позивача на спірний транспортний засіб шляхом обмеження такого права, при цьому, «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав позивача дотримано не було, оскільки добросовісно та у встановленому законом порядку набувши право власності на транспортний засіб, який попередньо був конфіскований на користь держави за рішенням суду, позивач був обмежений у реалізації такого права шляхом відмови у державній реєстрації автомобіля без відповідної правової підстави, без будь-якого відшкодування та поніс непропорційний тягар.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин та наведених норм чинного законодавства України, Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практики Європейського суду з прав людини, суд приходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись статтями 2, 6, 77, 139, 241, 243, 244, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області (м. Ужгород, пл. Народна, 4, ) до Регіонального сервісного центру в Закарпатській області, Територіального сервісного центру 2141 Регіонального сервісного центру в Закарпатській області про зобовязання вчинити дії - задовольнити повністю.

2. Зобов'язати Регіональний сервісний центр в Закарпатській області (м. Ужгород, вул. Гагаріна, 7, ) та Територіальний сервісний центр 2141 Регіонального сервісного центру в Закарпатській області (м. Ужгород, вул. О.Кошового, 4) здійснити дії по проведенню державної реєстрації транспортного засобу марки "PEUGEOT 5008 1.6 HDI", 2010 року випуску кузов № НОМЕР_1.

3. Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду в строки визначені ст. 295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяОСОБА_2

Відповідно до ч. 3 ст. 243 КАС України рішення суду у повному обсязі складено та підписано 31.01.2019 року, з огляду на перебування судді у відрядженні.