Справа № 9901/47/19
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2019-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

28 січня 2019 року

Київ

справа №9901/47/19

адміністративне провадження №П/9901/47/19

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Ханової Р.Ф., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним і скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

у с т а н о в и в :

25 січня 2019 року у Верховному Суді зареєстровано адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач у справі) до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - Комісія, відповідач у справі), в якому заявлено вимоги про:

- визнання протиправним та скасування рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 21 грудня 2018 року яким ОСОБА_1 не допущено до наступного етапу кваліфікаційного оцінювання, визнано такою, що не склала іспит, не відповідає займаній посаді та рекомендовано Вищій раді правосуддя розглянути питання її звільнення з посади судді Комінтернівського районного суду міста Харкова.

Позов обґрунтовує тим, що спірне рішення відповідача не містить посилання на визначені законом підстави його ухвалення, мотиви, з яких Комісія дійшла відповідного висновку.

Зазначає, що перший етап кваліфікаційного оцінювання відбувався у непрацездатному стані позивача, оскільки в період з 27 березня 2018 року по 13 квітня 2018 року ОСОБА_1 була тимчасово не здатна здійснювати свої професійні функції, про що свідчить листок непрацездатності серії АДВ №661939 від 27 березня 2013 року, наслідком чого стали низькі результати складеного 02 квітня 2018 року іспиту. Разом з тим, залишення без відповіді звернень позивача від 16 липня 2018 року про повторне призначення першого етапу кваліфікаційного оцінювання стосовно позивача та від 27 грудня 2018 року з вимогою переглянути спірне рішення Комісії суперечить принципу верховенства права, закріпленого статтею 8 Конституції України.

Позивач вказує, що здійснення іспиту під час тимчасової непрацездатності позивача у робочий час - є прямим порушенням міжнародних норм, Конституції України, гарантій суддів, передбачених Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року №1402-VIII та норм трудового законодавства України.

Правовими підставами позовних вимог визначено положення статей 8 Конституції України; пункту 1 частини п'ятої статті 48, 53, 84, 88 та частини сьома і восьма статті 101 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VIII, вимоги пунктів 12, 13, 14 розділу III Положення про порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення, затвердженого рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України 03.11.2016 року № 143/ЗП-16 у редакції рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України 13.02.2018 № 20/зп-18.

Одночасно з позовними вимогами заявлено клопотання про витребування у відповідача оскарженого рішення та належним чином засвідчену копію досьє позивача.

Вирішуючи питання про прийняття позовної заяви, Верховний Суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу;

Згідно з частиною першою статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Відповідно до частини четвертої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

За змістом частини першої, третьої і четвертої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частин першої, другої, і четвертої статті 79 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

Пунктом 7 частини п'ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в позовній заяві зазначаються відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися.

Згідно з пунктом 8 частини п'ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності).

При цьому, статтею 161 Кодексу адміністративного судочинства України встановлений перелік документів, що додаються до позовної заяви, частиною п'ятою якої, окрім іншого встановлено, що у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання позивача про витребування доказів судом.

Порядок подання та вимоги до клопотання про витребування доказів передбачені частинами першою та другою статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України.

За змістом частин першої та другої статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується;

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Отже позивачем, у разі необхідності, може бути подано клопотання про витребування судом доказів, які останній не може надати самостійно.

Відповідно до частини першої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З урахуванням наведеного, Суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без руху, оскільки вона не відповідає вимогам Кодексу адміністративного судочинства України в частині зазначення заходів, які вчинено позивачем для отримання копії оскарженого рішення відповідача або причин неможливості самостійного отримання цього доказу.

Керуючись статтями 1, 2, 3, 22, 77, 79, 80, 160, 161, 169, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним і скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії - залишити без руху.

2. Встановити десятиденний від дня отримання копії цієї ухвали строк для усунення недоліків позовної заяви.

3. Роз'яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк позовна заява разом із доданими до неї матеріалами буде повернута.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає

Р.Ф. Ханова,

Суддя Верховного Суду