Справа № 160/8344/18
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2019-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 січня 2019 року Справа № 160/8344/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: судді Дєєва М.В., при секретарі судового засідання - Сергієнко В.Ю., за участю: представника позивача - Шестерні Н.О., представника відповідача - Баранник О.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване підприємство «Сансет Ліфтсервіс»
до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
13.11.2018 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.
05.12.2018 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що відповідачем була проведена перевірка позивача в ході якої встановлені порушення вимог діючого законодавства. За наслідками встановлених порушень відповідачем складено акт перевірки та винесено оскаржуване податкове повідомлення - рішення. Відповідач вважає податкове повідомлення - рішення правомірним, та таким, що винесено відповідно до вимог діючого законодавства, у зв'язку з чим, підстави для його скасування відсутні.
05.12.2018 року у підготовчому судовому засіданні було оголошено перерву, у зв'язку із необхідністю часу для надання додаткових доказів по справі.
12.12.2018 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив відповідно до якої позивач заперечує всі доводи відповідача наведені у відзиві на позовну заяву та вказано, що податкові накладні позивачем було зареєстровано вчасно, а подання розрахунку та складання нових накладних обумовлено лише помилкою в одному із їх реквізитів.
18.12.2018 року у підготовчому засіданні було закрито підготовче провадження та вирішено перейти до розгляду справи по суті.
Представник позивача у судовому засіданні 23.01.2019 року позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити, при цьому посилаючись на доводи вказані у позовній заяві та відповіді на відзив.
Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував та просив відмовити у його задоволенні, при цьому посилаючись на доводи наведені у відзиві на позовну заяву.
Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.
- податкова накладна №13 дата складання - 12.10.2015 року, граничний строк реєстрації ПН/РК - 27.10.2015 6:39, фактична дата реєстрації ПН/РК - 28.10.2015 року 6:39, кількість днів порушення строків реєстрації ПН/РК в ЄРПН - 1, сума ПДВ - 1119,76 грн., розмір штрафу - 10 %, сума штрафу - 111,98 грн.;
- податкова накладна №23 дата складання - 09.12.2016 року, граничний строк реєстрації ПН/РК - 24.12.2016 10:52, фактична дата реєстрації ПН/РК - 26.12.2016 року 10:52, кількість днів порушення строків реєстрації ПН/РК в ЄРПН - 2, сума ПДВ - 26,07 грн., розмір штрафу - 10 %, сума штрафу - 2,61 грн.;
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до пункту 20.1.4 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Підпунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (далі - ПК України) передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно з підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій).
У відповідності до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Відповідно до вказаного пункту ст. 201 ПК України податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК України передбачено, що реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов'язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.
Положеннями п. 201.1 наведеної норми ПК України визначено, що на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Як вбачається з матеріалів справи, перевіркою встановлено порушення термінів реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, а саме:
- податкова накладна №13 від 12.10.2015 року, дата подання до реєстрації 28.10.2015 року, кількість днів затримки 1 день;
- податкова накладна №23 від 09.12.2016 року, дата подання до реєстрації 26.12.2016 року, кількість днів затримки 1 день;
- податкова накладна №175 від 30.11.2017 року, дата подання до реєстрації 19.03.2018 року, кількість днів затримки 94 дня;
- податкова накладна №176 від 30.11.2017 року, дата подання до реєстрації 19.03.2018 року, кількість днів затримки 94 дня.
Детальний перелік податкових накладних та кількість днів прострочення їх реєстрації, наведений в акті перевірки, що міститься в матеріалах справи.
Щодо застосування до позивача штрафу у сумі 114,59 грн. за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних №13 від 12.10.2015 року та №23 від 09.12.2016 року в Єдиному реєстрі податкових накладних, суд зазначає наступне.
У відповідності до положень ст. 120-1 ПК України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов'язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:
10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;
20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;
30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;
40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів.
У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу штрафні санкції, передбачені цим пунктом, не застосовуються на період зупинення такої реєстрації до прийняття рішення щодо відновлення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування згідно з підпунктом 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 цього Кодексу.
Встановлені під час перевірки порушення зумовили застосування відповідачем штрафу 10 % суми ПДВ за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних №13 від 12.10.2015 року та №23 від 09.12.2016 року у розмірі 114,59 грн.
Доводи позивача про вчасну реєстрацію вищевказаних податкових накладних, суд оцінює критично, оскільки під час розгляду справи позивачем не надано жодних доказів на підтвердження означених обставин.
Щодо застосування до позивача штрафу у сумі 85 571,56 грн. за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних №175 від 30.11.2017 року та №176 від 30.11.2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних, суд зазначає наступне.
Так, з матеріалів справи вбачається, що між позивачем (підрядник) та ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» (замовник) було укладено два договори на виконання технічного обслуговування пасажирських ліфтів: договір № 01/11/2017-01 від 01.11.2017 року, договір № 01 /11 /2017-02 від 01.11.2017 р.
За договором № 01/11/2017-01 від 01.11.2017 року сторонами було підписано Акт приймання виконаних робіт № 11-2/2017-02 від 30.11.2017 року на загальну суму 442 398,60 грн. (в т.ч. ПДВ - 73 733,10 грн.).
Також, за договором № 01/11/2017-02 від 01.11.2017 року сторонами було підписано Акт приймання виконаних робіт № 11-4/2017-04 від 30.11.2017 р. на загальну суму 841 174,79 грн. (в т.ч. ПДВ 140 195,80 грн.).
Вказані податкові накладні: № 167 та №168 від 30.11.2017 року були зареєстровані позивачем в ЄРПН - 14.12.2017 року, - тобто, з дотриманням граничних строків реєстрації, встановлених ст. 201 ПКУ.
19.03.2018 року на адресу позивача надійшов лист від ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» вих. № 18/341 від 16.03.2018 року, в якому контрагент повідомив позивача про те, що він є платником ПДВ, і просив зареєструвати на нього податкову накладну за Актом № 11-2/2017-02 від 30.11.2017 року та № 11-4/2017-04 від 30.11.2017 року.
Позивач зазначив, що помилка у визначенні статусу платника ПДВ контрагента Позивача - ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» - мала місце у зв'язку з пошуком контрагента в реєстрі ПДВ за помилковим ІПН.
19.03.2018 року позивачем було складено розрахунки коригування кількісних і вартісних показників від 19.03.2018 року № 1 та №2 до податкових накладних від 30.11.2017 року № 167 та №168. Зазначені розрахунки коригування від 19.03.2018 року були складені згідно з додатком 2 до податкових накладних, в яких усі числові показники податкових накладних № 167 та №168 від 30.11.2017 року були зазначені зі знаком «-». В ЄРПН зазначені розрахунки коригування були зареєстровані 19.03.2018 року, що відповідає граничним строкам реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування, встановлених п.201.10 ст.201 ПКУ.
В день виявлення факту допущення помилки в зазначенні ІПН контрагента в податковій накладній №167 (19.03.2018 року) ТОВ «СП «Сансет Ліфтсервіс» склало та зареєструвало в ЄРПН виправлену податкову накладну № 175 за датою «першої події» - від 30.11.2017 року, з правильним ІПН ТОВ «Місто для людей Запоріжжя».
Крім того, в той самий день виявлення факту допущення помилки в зазначенні ІПН контрагента в податковій накладній № 168 (19.03.2018 року) ТОВ «СП «Сансет Ліфтсервіс» склало та зареєструвало в ЄРПН виправлену податкову накладну № 176 за датою «першої події» - від 30.11.2017 року, з правильним ІПН ТОВ «Місто для людей Запоріжжя».
Суд зазначає, що пунктом 120-1.2 ст.120-1 ПК України передбачено, що відсутність з вини платника реєстрації податкової накладної, що підлягає наданню покупцю - платнику податку на додану вартість, та розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом 180 календарних днів з дати їх складання тягне за собою накладення на платників податку, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов'язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі 50 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в такій податковій накладній/ розрахунку коригування.
Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов'язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування.
Тобто з аналізу наведених положень Податкового кодексу вбачається, що виправлення раніше допущеної помилки у податкових накладних здійснюється шляхом складання розрахунку коригування до цих податкових накладних в рамках строку, встановленого для реєстрації розрахунків коригування до цих накладних.
Пунктом 192.1 ст. 192 ПК України передбачено, зокрема, що у випадку виправлення помилок, допущених при складанні податкової накладної, у тому числі не пов'язаних із зміною суми компенсації вартості товарів/послуг, складається розрахунок коригування до податкової накладної.
Судом встановлено, що податкові накладні №167 від 30.11.2017 року та №168 від 30.11.2017 року та розрахунки коригування до них (зареєстровані 19.03.2018 року) були подані позивачем вчасно, без порушень граничних термінів, при цьому сума податкових зобов'язань з ПДВ у порівнянні з початковими податковими накладними залишилась незмінною, позивачем було лише виправлено технічна помилка у зазначенні ІПН контрагента.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 26.06.2018 року по справі №805/4998/16-а.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що даний адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.
Згідно частин 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Відповідно до ч.1 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване підприємство «Сансет Ліфтсервіс» при зверненні до суду понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 1762,00 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням №7048 від 30.10.2018 року.
Враховуючи, що адміністративний позов задоволено частково, частина судових витрат пов'язана зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду підлягає стягненню в сумі 1759,64 грн.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 30.01.2019 року.

Суддя М.В. Дєєв