Справа № 810/4344/16
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2019-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2019 року справа № 810/4344/16

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18.06.2014 року № 2161611.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що податковим органом при розрахунку земельного податку застосований невірний коефіцієнт нормативної грошової оцінки землі, а тому прийняте податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 12 листопада 2018 року справу прийнято до свого провадження суддею Василенко Г.Ю. після того, як Постановою Верховного Суду від 16.10.2018 скасовано ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 24.03.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22.06.2017, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Розгляд справи призначено на 10 грудня 2018 року.

В судове засідання сторони не прибули. Позивач подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати в письмовому провадженні. Представник відповідача надав клопотання, в якому просив відкласти розгляд справи для надання часу належним чином підготуватися до розгляду справи. Проте, жодних доказів та обґрунтувань свого клопотання не зазначив. В матеріалах справи міститься відзив відповідача, в якому викладена позиція податкового органу та додані відповідні докази.

Отже, керуючись положеннями ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та наявні докази, суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власницею земельної ділянки площею 3,0292 га., кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована на території Великоолександрівської сільської ради, та належить їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, з цільовим призначенням: для будівництва складів та центру логістики.

Вказана земельна ділянка вільна від забудови, що підтверджується листами за №02-16/09/370, 2-14/03/216 сільського голови Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області Шевченко Г.М. від 30 квітня 2015р. та від 21 березня 2016р.

Згідно з витягу з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки від 05 березня 2014 р. за №03-10/936 вбачається, що нормативно грошова оцінка земельної ділянки, що належить позивачу становить 5588608,34 грн., при коефіцієнті, який характеризує функціональне використання земельної ділянки 2,5.

18 червня 2014р. відповідачем було складено податкове повідомлення-рішення №2161611, яким визначено суму податкового зобов'язання зі сплати земельного податку фізичними особами на суму 55886,07 грн., яке було скероване на адресу позивача рекомендованим листом.

У 2015р. на запит позивача управлінням Держземагенства у Бориспільському районі Київської області було надано витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 19 березня 2015р. за №03-10/942, з коефіцієнтом функціонального використання 2,5.

Постановою Київського окружного суду від 09 липня 2015р. у справі №810/2443/15, яка набрала законної сили, позовні вимоги ОСОБА_1 до управління Держкомзему у Бориспільському районі Київської області було задоволено, та визнано дії управління в частині застосування коефіцієнта функціонального використання для земель комерційного призначення 2,5 при здійсненні розрахунку нормативної грошової оцінки земельної ділянки площею 3, 0292 га, яка розташована на території Великоолександрівської сільської ради, та знаходиться у власності ОСОБА_1 протиправними; скасовано витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 19 березня 2015р. за №30-10/942 та зобов'язано відповідача провести перерахунок нормативної грошової оцінки земельної ділянки позивача із застосуванням коефіцієнта 0,5, та видати відповідний витяг.

Згідно з витягу з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки від 28 серпня 2015 р. за №03-10/1814 вбачається, що нормативно грошова оцінка земельної ділянки, що належить позивачу становить 1 117 721,67 грн., при коефіцієнті, який характеризує функціональне використання земельної ділянки 0,5.

Позивач, посилаючись на обставини встановлені судовим рішенням від 09 липня 2015р. у справі №810/2443/15, вважає, що розрахунок земельного податку за 2014р. відповідачем було вчинено з порушенням вимог чинного податкового законодавства України, а тому податкове повідомлення-рішення за №2161611 є протиправним та підлягає скасуванню.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.1.1 статті 1 Податкового кодексу України відносини які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платники податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенція органів контролю, повноваження й обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлюються нормами саме Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України, використання землі є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

За змістом пунктів 14.1.72,14.1.73 пункту 14.1 статті 14 ПК України, земельним податком визнається обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Відповідно до п. 270.1 ст.270 цього Кодексу, об'єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Згідно п. 271.1 ст. 271 ПК України базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь та земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки (пункт 274.1 статті 274 ПК України).

Відповідно до пункту 286.1 статті 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Відповідні центральні органи виконавчої влади з питань земельних ресурсів та державної реєстрації речових прав на нерухоме майно щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 14.1.42 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що дані державного земельного кадастру - сукупність відомостей і документів про місце розташування та правовий режим земельних ділянок, їх оцінку, класифікацію земель, кількісну та якісну характеристики, розподіл серед власників землі та землекористувачів, підготовлених відповідно до закону.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.

Згідно з частиною п'ятою ст. 5 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру, зокрема, земельного податку.

Відповідно до частин першої і другої ст. 20 Закону України «Про оцінку земель» за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Статтею 15 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що відомості про нормативну оцінку земельної ділянки включаються до Державного земельного кадастру.

Таким чином, належним джерелом даних про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки є витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель, який виданий територіальним органом Держгеокадастру за місцем розташування земельної ділянки, або відомості з Державного земельного кадастру.

Відповідно до п. 286.5 ст. 285 ПК України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

З контексту наведених норм ПК України можна дійти висновку, що нарахування фізичним особам сум земельного податку проводиться контролюючим органом на підставі даних державного земельного кадастру та з використанням нормативної грошової оцінки земельної ділянки, визначеної у встановленому порядку.

Як було встановлено у судовому засіданні, підставою нарахування відповідачем податкового боргу за 2014р. у сумі 55886,07грн став витяг з технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки від 05 березня 2014р. за №03-10/936, де зазначено, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки позивача становить 5588608,34 (тобто застосувався коефіцієнт 2,5).

У той же час, постановою Київського окружного адміністративного суду від 09 липня 2015р. у справі №810/2443/15 визнано дії управління Держкомзему у Бориспільському районі Київської області в частині застосування коефіцієнта функціонального використання для земель комерційного призначення 2,5 при здійсненні розрахунку нормативної грошової оцінки земельної ділянки площею 3,0292 га, яка розташована на території Великоолександрівської сільської ради та належить ОСОБА_1 протиправними.

Судове рішення у справі №810/2443/15 стосовно коефіцієнту функціонального призначення для земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, мотивовано тим, що управління Держкомзему у Бориспільському районі Київської області, застосовуючи (визначаючи) в витягах з технічної документації щодо нормативної оцінки земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 інший коефіцієнт 2,5 діяв протиправно, надавши у зв'язку з цим контролюючим органам недостовірну інформацію, оскільки з урахуванням цільового призначення земельної ділянки, остання відповідає категорії земель за функцією використання «інші землі», а отже й необхідності застосування коефіцієнта функціонального призначення земельної ділянки - 0,5.

На момент проведення перевірки та винесення відповідачем спірного податкового повідомлення-рішення від 18 червня 2014, судове рішення у справі №810/2443/15 не було прийнято та не набрало законної сили.

Разом з тим, в силу приписів ч.1 ст. 72, ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України зазначене судове рішення у справі, має обов'язковий характер при вирішенні спору щодо обставин, пов'язаних з цим рішенням, зокрема, обставин щодо правомірності визначення управління Держкомзему у Бориспільському районі Київської області коефіцієнта функціонального призначення земельної ділянки позивача - 2,5.

Отже застосування нормативної грошової оцінки даної земельної ділянки в розмірі 5588608,34 грн., при коефіцієнті, який характеризує функціональне використання земельної ділянки 2,5, у тому числі у 2014р. є протиправним, оскільки як було встановлено у судовому засіданні та підтверджено довідками сільської рад, земельна ділянка як у 2014р. та к і у 2015р. була вільна від забудови.

Таким чином, податковим органом, зважаючи на встановлені обставини, невірно обраховано суму податкового зобов'язання із земельного податку, визначену оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням.

У силу вимог ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 18 червня 2014 року за № 2161611, що прийняте Бориспільською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Київській області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 558 (п'ятсот п'ятдесят вісім) грн. 87 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області ().

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Василенко Г.Ю.