Справа № 520/11274/18
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

24 січня 2019 р. № 520/11274/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мельникова Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Дирявої К.І.,

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним рішення №250 від 07.11.2018 року Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про відмову в зарахуванні ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, періоду роботи з 07.09.1984 року по 30.04.1992 року на посаді касира-контролера їдальні №606 Комбінату харчування Дзержинського району до страхового стажу;

- зобов'язати Київське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова зарахувати період роботи ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, на посаді касира-контролера їдальні №606 Комбінату харчування Дзержинського району до страхового стажу при призначенні пенсії за віком та провести перерахунок з дати призначення пенсії.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що вона звернулася до відповідача із заявою щодо призначення пенсії за віком, однак відповідач рішенням №250 від 07.11.2018 року відмовив у зарахуванні періоду роботи з 07.09.1984 року по 30.04.1992 року на посаді касира-контролера їдальні №606 Комбінату харчування Дзержинського району до страхового стажу. На думку позивача, зазначене рішення є протиправними, таким, що не відповідає дійсним обставинам та порушує права позивача. Враховуючи зазначене, позивач звернулась до суду з даним позовом задля захисту своїх порушених прав.

Ухвалою від 18.12.2018 прийнято адміністративний позов до розгляду, відкрито спрощене провадження у справі за вищевказаним позовом та призначено розгляд справи по суті.

Представник відповідача у наданому до суду відзиві на позов проти заявленого позову заперечував та зазначив, що до страхового стажу позивача не зарахований період роботи з 07.09.1984 року по 30.04.1992 року з огляду на наявні виправлення у трудовій книжці позивача в частині дати наказу та наказ про звільнення виданий раніше, чим дата звільнення. Отже, оскільки позивач не надала до управління уточнюючих довідок, то у зв'язку з наявними виправленнями у відповідача відсутні підстави для зарахування зазначеного періоду роботи до трудового стажу.

У судове засідання позивач прибула, позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити позов.

Представник відповідача Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова в судове засідання не прибув, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Клопотань або заяв від представника відповідача не надходило.

Відповідно до положень п.1 ч.3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Заслухавши пояснення позивача, показання свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, здобула право на отримання пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у зв'язку з чим 02.10.2018 року звернулась до відповідача із відповідною заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова №250 від 07.11.2018 року за результатом розгляду заяви позивача про призначення пенсії та віком та зарахування до страхового стажу періоду роботи з 07.09.1984 року по 30.04.1992 року із посиланням на приписи Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 року, а також Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 року №58, у зарахуванні вказаного періоду роботи відмовлено.

В якості відстав для зазначеної відмови відповідачем вказано на обставини того, що у трудовій книжці позивача у зазначеному записі наявні виправлення в частині дати наказу, а також наказ про звільнення позивача виданий раніше, чим дата звільнення. Вказані обставини унеможливлюють зарахування вказаного періоду роботи до страхового стажу позивача. Також вказано, що позивачем уточнюючих довідок з приводу даного питання не надано до відповідача.

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Суд зазначає, що у положеннях ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

Положеннями ст.24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, тобто до стажу роботи, який давав право на призначення трудової пенсії зараховувалась виключно робота на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

До набрання чинності Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій регулювалися Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Як передбачено положеннями ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру тривалості роботи і тривалості перерв. При цьому зараховується робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

При цьому, відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Суд зазначає, що відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

З наявних в матеріалах справи доказів, а саме копії трудової книжки позивача серія НОМЕР_2, судом встановлено, що у період з 07.09.1984 року по 30.04.1992 року позивач працювала на посаді касира-контролера їдальні №606 Комбінату харчування Дзержинського району.

При цьому, з трудової книжки позивача вбачається, що вона була звільнена з вказаної посади на підставі наказу №7-к від 29.04.1992 року. Зазначений запис містить в собі виправлення в частині дати наказу « 29».

Під час судового розгляду справи з наданих позивачем пояснень встановлено, що позивач наразі позбавлена можливості усунути недоліки вчиненого запису, яке допущено роботодавцем, як і позбавлена можливості одержати підтверджуючі документи за спірний період роботи, оскільки Комбінатом харчування Дзержинського району м. Харкова документи щодо особистого складу на зберігання до ТОВ «Науково-виробничий сервісний центр «Харківський народний архів» не передавались, на підтвердження чого до суду надано копію довідки №178 від 19.07.2018 року.

Судом у судовому засіданні встановлено, що в трудовій книжці позивача міститься запис про те, що вона 07.09.1984 року була прийнята на посаду касира-контролера у їдальню №606 Комбінатом харчування Дзержинського району м. Харкова на підставі наказу №88-к від 07.09.1984 року та в подальшому з вказаної посади була звільнена 30.04.1992 року на підставі наказу №7-к від 29.04.1992 року. При цьому, виправлення на які посилається відповідач мають місце у графі 4 "На підставі чого внесено запис (документ, його дата та номер)", однак графа 2 трудової книжки позивача, в якій зазначено дату з якої позивача звільнено з посади, а саме 30.04.1992 року жодних виправлень не містить.

Під час судового розгляду справи судом було заслухано показання свідків ОСОБА_3, 1939 року народження, яка у період з 29.08.1978 року по 30.04.1992 року працювала на посаді завідувача виробництвом їдальні №606 Комбінату харчування Дзержинського району м. Харкова, а також ОСОБА_4, 1948 року народження, яка у період з 02.08.1979 року по 30.04.1992 року працювала на посадах повара 5 розряду та касира-контролера їдальні №606 Комбінату харчування Дзержинського району м. Харкова.

У наданих суду показаннях вказаними особами повідомлено суду, що позивач дійсно працювала у період з 07.09.1984 року по 30.04.1992 року на посаді касира-контролера їдальні №606 Комбінату харчування Дзержинського району м. Харкова та одного й того ж дня, що й свідки, була звільнена з займаної посаду у зв'язку із переведенням на посаду до їдальні інституту «Південгіпроруда». При цьому, вказано, що переведення як позивача, так і свідків відбулося одним наказом.

Суд зазначає, що надані свідками покази підтверджені наявними в матеріалах справи копіями трудових книжок ОСОБА_3, 1939 року народження, та ОСОБА_4, 1948 року народження.

Крім того, суд стосовно доводів представника відповідача щодо обставин звільнення позивача наказом, який видано раніше ніж відбулося звільнення, зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

З огляду на зазначене слід дійти висновку, що власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, щодо якої такі порушення було вчинено, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Зазначена позиція суду узгоджується із висновками Верхового Суду, викладеними у постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17.

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправним рішення №250 від 07.11.2018 року Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про відмову в зарахуванні ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, періоду роботи з 07.09.1984 року по 30.04.1992 року на посаді касира-контролера їдальні №606 Комбінату харчування Дзержинського району до страхового стажу.

Таким чином, враховуючи встановлені під час судового розгляду справи обставини, суд приходить до висновку, що з огляду на прийняття відповідача протиправного рішення, яким порушено права позивача, наявні підстави для зобов'язання Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова зарахувати період роботи ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, на посаді касира-контролера їдальні №606 Комбінату харчування Дзержинського району до страхового стажу при призначенні пенсії за віком та провести перерахунок з дати призначення пенсії.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

З урахуванням встановлених фактів, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 257-262, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (61022, м. Харків, м-н Свободи, буд. 5, Держпром, 2 під., 3 пов.) про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним рішення №250 від 07.11.2018 року Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про відмову в зарахуванні ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, періоду роботи з 07.09.1984 року по 30.04.1992 року на посаді касира-контролера їдальні №606 Комбінату харчування Дзержинського району до страхового стажу.

Зобов'язати Київське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова зарахувати період роботи ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, на посаді касира-контролера їдальні №606 Комбінату харчування Дзержинського району до страхового стажу при призначенні пенсії за віком та провести перерахунок з дати призначення пенсії.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ - НОМЕР_1) сплачену суму судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (61022, м. Харків, м-н Свободи, буд. 5, Держпром, 2 під., 3 пов., код ЄДРПОУ - 41247819).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення складено 28 січня 2019 року.

Суддя Мельников Р.В.