Справа № 193/1517/18(2-а/193/38/18)
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2019-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 січня 2019 року м. Дніпросправа № 193/1517/18(2-а/193/38/18)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),

суддів: Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Поліцейського 1 роти 2 батальйону ППП в м. Кривий Ріг, УПП в Дніпропетровській області старшого сержанту поліції Поленчука Костянтина Васильовича
на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 06.12.2018р. у справі №193/1517/18 (2-а/193/38/18)
за позовом:ОСОБА_2
до: про:Поліцейського 1 роти 2 батальйону ППП в м. Кривий Ріг, УПП в Дніпропетровській області старшого сержанту поліції Поленчука Костянтина Васильовича адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху

ВСТАНОВИВ:

01.11.2018р. ОСОБА_2 звернувся до Софіївського районного суду Дніпропетровської області з позовом до поліцейського 1 роти 2 батальйону ППП в м. Кривий Ріг, УПП в Дніпропетровській області старшого сержанту поліції - Поленчука К.В. про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху /а.с. 1-2/.

Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 02.11.2018р. за вищезазначеним адміністративним позовом було відкрито провадження в адміністративній справі №193/1517/18 (2-а/193/38/18) та справу призначено до судового розгляду /а.с. 11/.

Позивач, посилаючись у адміністративному позові на те, що 21.10.2018 р. о 13 годин 37 хвилин поліцейським 1 роти 2 батальйону ППП в м. Кривий Ріг, УПП в Дніпропетровській області старшого сержантом поліції - Поленчук К.В., відносно нього винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ №681404 від 21.10.2018р., якою до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, вважає дії поліцейського 1 роти 2 батальйону ППП в м. Кривий Ріг, УПП в Дніпропетровській області старшого сержанту поліції - Поленчука К.В. незаконними, а постанову необґрунтованою та просив її скасувати

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 06.12.2018р. у справі №193/1517/18 (2-а/193/38/18) адміністративний позов задоволено, постанову поліцейського 1 роти 2 батальйону ППП в м. Кривий Ріг, УПП в Дніпропетровській області старшого сержанту поліції - Поленчука К.В. серії ЕАВ №681404 від 21.10.2018р. про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП скасовано, справу закрито (суддя Шумська О.В.) /а.с. 34-36/.

Відповідач, не погодившись з вищезазначеним рішенням суду, подав апеляційну скаргу /а.с. 40-46/ у якій, посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи не було з'ясовано усі обставини справи, які мають значення для її вирішення та зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до постановлення рішення у справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, тому просив скасувати рішення суду першої інстанції від 06.12.2018р. та постановити у справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

Адміністративна справа №193/1517/18(2-а/193/38/18), разом з матеріалами вищезазначеної апеляційної скарг та заявою про поновлення строку апеляційного оскарження, надійшли до Третього апеляційного адміністративного суду 09.01.2019р. та були передані судді-доповідачу /а.с. 50,52/.

Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 10.01.2019р. у справі №193/1517/18 (2-а/193/38/18) заявнику апеляційної скарги поновлено строк апеляційного оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою поліцейського 1 роти 2 батальйону ППП в м. Кривий Ріг, УПП в Дніпропетровській області старшого сержанту поліції - Поленчука К.В. на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 06.12.2018р. у справі №193/1517/18 (2-а/193/38/18) / а.с. 53/ та справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження на 22.01.19р. /а.с. 54/, про що судом апеляційної інстанції було повідомлено осіб, які беруть участь у розгляді справи та заявника апеляційної скарги /а.с. 55/.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали даної адміністративної справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду даної справи, як судом першої інстанції так і апеляційним судом встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ №681404 від 21.10.2018р., яка складена поліцейським 1 роти 2 батальйону ППП в м. Кривий Ріг, УПП в Дніпропетровській області старшим сержантом поліції - Поленчуком К.В. / а.с. 3/, 21.10.2018 р. о 13:26, водій - ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом «SKODA OCTAVIA A7», реєстраційний номер НОМЕР_1, проїхав жд переїзд та не зупинився перед знаком 2.2 проїзд без зупинки заборонено. А також під час повороту праворуч не ввімкнув відповідний покажчик повороту, чим порушив п. 9.2. б. Правил дорожнього руху (далі - ПДР), та вчинил адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП, за вчинення якого накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Враховуючи те, що предметом оскарження у даній справі є постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ №681404 від 21.10.2018р., що складена відповідачем у справі, який у спірних відносинах виступає у якості суб'єкта владних повноважень, то, з урахуванням положень ч. 2 ст. 77 КАС України, обов'язок щодо доказування правомірності прийнятого рішення та дотримання встановленої чинним законодавством процедури (порядку) розгляду справи певної категорії, нормами чинного процесуального законодавства покладено саме на суб'єкта владних повноважень , тобто на відповідача у даній справі.

Відповідачем під час розгляду даної справи судом першої інстанції, у якості доказом правомірності прийняття ним оскаржуваної постанови, разом з відзивом на адміністративний позов /а.с. 24-30/ було надано диск з відеозаписом / а.с. 31/ на якому, на думку відповідача зафіксовано факт вчинення позивачем порушення за вчинення якого на ОСОБА_2 стягнення постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ №681404 від 21.10.2018р., але цей доказ не може бути прийнятий судом до уваги, оскільки він не може бути визнаний судом належним та допустимим з огляду на те, що в порушення вимог ст. 283 КУпАП, у постанові відповідача, яка є предметом оскарження у цій справі /а.с. 3/, взагалі не зазначено, що працівником поліції здійснювалась відеофіксація порушення, не зазначено номер та марку пристрою, яким здійснювалась відеофіксація, не вказано що така відеофіксація додається до цієї постанови.

Спірні відносини, які виникли між сторонами у даній справі, врегульовано положеннями Законів України «Про національну поліцію», «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху України (далі - Правила), а також нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП).

Статтями 8, 18, 23 Закону України «Про національну поліцію» встановлено, що на поліцію покладено завдання регулювати дорожній рух та здійснювати контроль за дотриманням Правил дорожнього руху України та його учасниками, при цьому поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією, законами України та іншими нормативно-правовими актами, що регламентують діяльність поліції.

Частиною 1 ст. 35 вищевказаного Закону встановлено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об'єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Поліцейський зобов'язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті (частина 2).

Відповідно до ч. 1 ст. 32 цього ж Закону поліцейський має право вимагати в особи пред'явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках:

1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи;

2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення;

3) якщо особа перебуває на території чи об'єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю;

4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо;

5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події;

6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об'єктом вчинення правопорушення.

Відповідно до пп. 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Підпункт 2.4 зазначених Правил встановлює, що на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пп. 2.1.

Отже аналіз вищенаведених норм чинного законодавства, яке регулює правовідносини, що виникли між сторонами у справі, дає можливість зробити висновок про те, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби, серед іншого, у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху, при цьому поліцейський зобов'язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, а водій, що на вимогу працівника поліції повинен зупинитися з дотриманням вимог Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пп. 2.1. Правил.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП, порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, приймаючи до уваги, що відповідачем, який у спірних відносинах виступає у якості суб'єкта владних повноважень, не було надано суду належних та допустимих доказів вчинення позивачем 21.10.2018р., о 13-37 год., порушень вимог п. 9.2.б. Правил дорожнього руху, що у свою чергу дає можливість зробити висновок, про те, що відповідач під час прийняття постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ №681404 від 21.10.2018р., про застосування до позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, яка є предметом оскарження у цій справі, діяв в не у спосіб, який визначено чинним законодавством України, що є підставою для скасування такого рішення суб'єкта владних повноважень, а тому суд першої інстанції постановив у даній справі у правильне рішення про задоволення заявлених позивачем вимог.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, та постановив обґрунтоване рішення про часткове задоволення заявлених позивачем позовних вимог, і оскільки під час апеляційного розгляду даної справи будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке б потягло за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, не було встановлено, рішення суду першої інстанції від 06.12.2018р. у цій адміністративній справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки заявником апеляційної скарги доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу поліцейського 1 роти 2 батальйону ППП в м. Кривий Ріг, УПП в Дніпропетровській області старшого сержанту поліції - Поленчука К.В. - залишити без задоволення.

Рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 06.12.2018р. у справі №193/1517/18 (2-а/193/38/18) - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. 329, 331 КАС України.

Повний текст виготовлено та підписано - 22.01.2019р.

Головуючий - суддя А.О. Коршун

суддя О.М. Панченко

суддя В.Є. Чередниченко