Справа № 540/2484/18
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2019-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/2484/18

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гомельчука С.В.,

при секретарі Воронцовій К.С.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська продовольча корпорація" до Державної фіскальної служби України про скасування рішень від 16.08.2018 року №№883852/38822685, 883842/38822685 про відмову у реєстрації податкових накладних та зобов'язання зареєструвати податкові накладні від 01.11.2017 року № 1754 та від 13.11.2017 року № 1768,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська продовольча корпорація" (далі позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України (далі відповідач), у якому просить скасувати рішення відповідача від 16.08.2018 року №№ 883852/38822685, 883842/38822685 про відмову у реєстрації податкових накладних позивача від 01.11.2017 року № 1754, від 13.11.2017 року № 1768 із зобов'язанням відповідача зареєструвати відповідні податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що комісією ДФС України безпідставно відмовлено в реєстрації складених ним податкових накладних (далі - ПН), оскільки позивачем надано всі необхідні документи на підтвердження реальності господарських операцій. Позивач переконаний в тому, що документи на відсутність яких посилається відповідач в оскаржуваних рішеннях, як на підставу для відмови в реєстрації податкових накладних №№ 1754, 1768 в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН), не спростовують реальності господарських операцій. Отже, рішення відповідача про відмову в реєстрації наведених податкових накладних є протиправними та підлягають скасуванню з зобов'язанням ДФС України зареєструвати податкові накладні №№ 1754, 1768 датою їх фактичного надходження до контролюючого органу, що і стало підставою для звернення позивача до суду із даним позовом.

Ухвалою від 07 грудня 2018 року провадження у справі відкрито, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 15 січня 2019 року.

28 грудня 2018 року до суду подано відзив на позовну заяву.

Зі змісту поданого відзиву вбачається, що субєкт владних повноважень не погоджується з позицією позивача, вважає оскаржувані рішення такими, що відповідають чинному законодавству, з підстав наведених у відповідних рішеннях від 16.08.2018 року №№883852/38822685, 883842/38822685 про відмову в реєстрації податкових накладних від 01.11.2017 року № 1754, від 13.11.2017 року № 1768.

Ухвалою від 15 січня 2019 року підготовче провадження вирішено закрити та призначити розгляд справи по суті на 31 січня 2019 року.

У судове засідання сторони зявилися.

Представник позивача позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечив і просив відмовити в його задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи представників сторін, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заяви по суті, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська продовольча корпорація" зареєстроване як юридична особа 14 серпня 2013 року. Підприємство з 15 серпня 2013 року перебуває на обліку в Херсонській ОДПІ Головного управління ДФС у Херсонській області, є платником єдиного внеску та податку на додану вартість.

ТОВ "Українська продовольча корпорація" здійснює діяльність з: вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (код за КВЕД 01.11); допоміжна діяльність у рослинництві (код за КВЕД 01.61); виробництво олії та тваринних жирів (код за КВЕД 10.41); оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (код за КВЕД 46.21); оптова торгівля хімічними продуктами (код за КВЕД 46.75). Для провадження основного напрямку діяльності має відповідну матеріальну-технічну базу та трудовий персонал.

На виконання Договору купівлі - продажу від 24.01.2017 року № 24/01/17 гсм ТОВ "Українська продовольча корпорація" здійснило поставку дизельного палива на користь ТОВ «Продексим, ЛТД». Вартість поставки склала 9000000,00 грн. (в тому числі 1500000,00 грн. ПДВ). На суму наданих послуг складено податкові накладні від 01.11.2017 року № 1754; від 06.11.2017 року №№ 1759, 1760; від 07.11.2017 № 1762; від 08.11.2017 року №№ 1763, 1764; від 13.11.2017 року № 1768; від 14.11.2017 року № 1796.

Квитанцією № 1 податкові накладні за №№ 1754, 1768 відповідачем прийнято, проте реєстрацію зупинено із посиланням на п. 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017 року.

Оскаржуваними рішеннями ДФС України від 16.08.2018 року №№ 883852/38822685, 883842/38822685 позивачу відмовлено у реєстрації ПН від 01.11.2017 року № 1754, від 13.11.2017 року № 1768 в ЄРПН.

Щодо реальності господарських операцій, за результатами проведення яких складено ПН №№1754, 1768 позивач зазначає наступне.

24.01.2017 року між ТОВ "Українська продовольча корпорація" (продавець) та ТОВ «Продексим, ЛТД» (покупець) укладено Договір купівлі - продажу № 24/01/2017 гсм.

Згідно п. 1.1 Договору № 24/01/2017 гсм продавець зобовязується поставити, а покупець прийняти та провести оплату нафтопродуктів за умовами даного Договору.

Загальна сума даного Договору визначається згідно накладних (п. 2.2. Договору №24/01/2017).

Згідно товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів (нафти) від 01.11.2017 року № 000001761, видаткової накладної від 01.11.2017 року № РН-0001348, Акту приймання передачі товарно-матеріальних цінностей від 01.11.2017 року № РН-0001348, які складені відповідно до Договору на поставку продукції від 24.01.2017 року № 24/01/2017 гсм, позивачем реалізовано на користь ТОВ «Продексим, ЛТД» дизельне паливо у кількості 18435 л. Загальна вартість поставки продукції (UN 1202 3 (III) Дизельне паливо ULSD 10 PPM) складає 411911,64 грн., в тому числі 68651,94 грн. ПДВ. За фактом поставки товару, позивачем було складено податкову накладну від 01.11.2017 року № 1754 на загальну суму 411911,64 грн., в тому числі 68651,94 грн. ПДВ.

Відповідно до товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів (нафти) від 13.11.2017 року № 000001879, видаткової накладної від 13.11.2017 року № РН-0001366, Акту приймання передачі товарно-матеріальних цінностей від 13.11.2017 року № РН-0001366, які складені відповідно до Договору на поставку продукції від 24.01.2017 року № 24/01/2017 гсм, позивачем реалізовано на користь ТОВ «Продексим, ЛТД» дизельне паливо у кількості 4175 л. Загальна вартість поставки продукції (UN 1202 3 (III) Дизельне паливо ULSD 10 PPM) складає 95590,80 грн., в тому числі 15931,80 грн. ПДВ. За фактом поставки товару, позивачем було складено податкову накладну від 13.11.2017 року № 1768 на загальну суму 95590,80 грн., в тому числі 15931,80 грн. ПДВ.

Дизельне паливо, яке реалізовано ТОВ «Продексим, ЛТД», було поставлене позивачу ТОВ «Нафто-Трейд» на умовах, визначених Договором поставки нафтопродуктів від 03.04.2017 року №870417, та додатками до цього Договору від 01.11.2017 року № 21, від 13.11.2017 року № 23. Крім того, на підтвердження факту поставки позивачу палива, останнім до суду надано видаткові накладні від 01.11.2017 року № РН-0001822 (38680 л) на суму 858696,00 грн. (в тому числі ПДВ 143116,00 грн.), від 13.11.2017 року № РН-0001886 (38292 л) на суму 871219,58 грн. (в тому числі ПДВ 145203,26 грн.).

З актів приймання передачі товарно-матеріальних цінностей №№ РН-0001348, РН-0001366 вбачається, що сторони (позивач та контрагент-покупець) претензій одна до одної щодо виконання умов Договору № 24/01/2017 гсм не мають.

Платіжним дорученням від 06.07.2018 року № 15 підтверджується факт перерахування ТОВ «Продексим, ЛТД» на банківський рахунок ТОВ "Українська продовольча корпорація" грошових коштів в сумі 9000000,00 грн., в тому числі 1500000,00 грн. ПДВ (в графі «призначення платежу» вказано: «за ПММ згідно договору № 24/01/17 гсм від 24.01.2017 року в т.ч. ПДВ 20% - 1500000,00 грн.»).

З наведеного суд дійшов висновку, що позивачем доведено реальність проведених ним господарських операцій, за результатами яких складено податкові накладні за №№1754, 1768.

Проте, оскарженими рішеннями комісії ДФС України від 16.08.2018 року №№883852/38822685, 883842/38822685 позивачу відмовлено у реєстрації наведених податкових накладних. Підставою для відмови зазначено: «Ненадання платником податку документів, щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством».

Не погоджуючись із наведеними рішеннями позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку наведеним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пп.пп.16.1.2, 16.1.3, п.16.1 ст.16 ПК України (в редакції чинній на час подання для реєстрації податкових накладних) платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно п. 201.1 ПК України на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 187.1 ПК України передбачено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п.201.10 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

З наведеного вбачається, що законодавцем встановлено обовязок платника податків зареєструвати в установлені терміни податкові накладні в ЄРПН, складені в результаті проведення господарських операцій з постачання товарів/послуг.

Порядок ведення ЄРПН встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабміну від 29 грудня 2010 року № 1246 (далі - Порядок №1246) податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі - платник податку) згідно вимог Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно п. 12 Порядку № 1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов'язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 року); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України Про електронний цифровий підпис, Про електронні документи та електронний документообіг та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Пунктом 13 Порядку № 1246 передбачено, що за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі квитанція).

Згідно п. 74.2 ст. 74 ПК України в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до п. 201.16 ПК України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

Пунктом 6 Критеріїв, затверджених наказом Мінфіну від 13.06.2017 року № 567 (в редакції, що діяла станом на момент подання позивачем податкових накладних до ДФС України) передбачено, що моніторинг податкової накладної / розрахунку коригування здійснюється ДФС за такими критеріями:

- обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній / розрахунку коригування, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, у 1,5 разу більший за величину, що дорівнює залишку різниці обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеного у податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75% загального такого залишку) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД, які визначаються ДФС, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється);

- відсутність (анулювання, призупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право субєкта господарювання на виробництво, експорт, імпорт, оптову і роздрібну торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначеними підпунктами 215.3.1 та 215.3.2 пункту 215.3 статті 215 розділу VI Податкового кодексу України (далі - Кодекс), стосовно товарів, які зазначені платником податку у податковій накладній, поданій на реєстрацію в Реєстрі.

У разі якщо за результатами Моніторингу визначено, що податкова накладна / розрахунок коригування відповідає вимогам підпункту 1 цього пункту та сума податку на додану вартість, зазначена в податкових накладних, зареєстрованих платником податку в Реєстрі у звітному (податковому) періоді з урахуванням податкової накладної / розрахунку коригування, поданої на реєстрацію в Реєстрі, які відповідають вимогам підпункту 1 цього пункту, більша за середньомісячну суму сплачених за останні 12 місяців єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та податків і зборів (крім суми податку на додану вартість, сплаченої при ввезенні товарів на митну територію України) платником податку та його відокремленими підрозділами, реєстрація такої податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється відповідно до вимог пункту 201.16 статті 201 розділу V Кодексу.

У разі якщо за результатами Моніторингу визначено, що податкова накладна / розрахунок коригування відповідає одній з умов, зазначених у підпункті 2 цього пункту, - реєстрація такої податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється відповідно до вимог пункту 201.16 статті 201 розділу V Кодексу.

Як передбачено пп. 201.16.1 п.201.16 ст.201 ПК України у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Вичерпний перелік таких документів у розрізі критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Таким чином, можливість надати платником податків вичерпний перелік документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної, залежить від чіткого визначення фіскальним органом у квитанції конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків та пропозицій.

Зі змісту електронних квитанцій від 30.11.2017 року вбачається, що Державною фіскальною службою України зупинено реєстрацію податкових накладних позивача на підставі п. 201.16 ст. 201 ПКУ: податкова накладна відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначеним п. 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017 № 567, та за результатами СМКОР виявлено невідповідність обсягів придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД. Запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної. Тобто, фактично зупинено реєстрацію на підставі пп. 1 п. 6 Наказу № 567.

Наведене свідчить на користь висновку про те, що в електронних квитанціях відсутні посилання відповідача на конкретний підпункт пункту 6 Критеріїв, при цьому, контролюючим органом не зазначено які саме документи за переліком необхідно надати позивачу для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Суд зазначає, що рішення комісії ДФС України про зупинення податкових накладних приватного підприємства є актами індивідуальної дії.

Правовий акт індивідуальної дії - виданий суб'єктом владних повноважень документ, прийнятий із метою реалізації положень нормативно-правового акту (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, не містить загальнообов'язкових правил поведінки та стосується прав і обов'язків чітко визначеного суб'єкта (суб'єктів), якому він адресований.

Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозастосовний характер.

Головною рисою таких актів є їхня конкретність (гранична чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб'єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв'язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами; чітка відповідність такого акта нормам чинного законодавства.

Отже, враховуючи зазначені обставини та положення чинного законодавства, суд дійшов висновку про те, що наведені дії відповідача, як суб'єкта владних повноважень, не відповідають вимогам Податкового кодексу України та Наказу № 576, оскільки не є достатньо обґрунтованими, чіткими та передбачуваними для позивача, що позбавляє його знайти належну аргументацію та доказову базу спростування відповідності зупиненої податкової накладної критерію оцінки згідно пп. 1 п. 6 Наказу № 567.

Крім того, суд наголошує на тому, що обставини зупинення реєстрації обов'язково підлягають дослідженню, оскільки є юридично значимими та такими, що тягнуть за собою прийняття в подальшому рішення про реєстрацію податкової накладної або відмову у реєстрації на підставі витребуваних документів у платника податку за результатами зупинення реєстрації.

Механізм зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних визначений Порядком зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженим постановою Кабміну від 21 лютого 2018 року № 117 (в редакції, що регулює порядок подання пояснень та копій документів по ПН, реєстрацію яких зупинено до 01.12.2017 року; далі - Порядок № 117).

За приписами п. 14 Порядку № 117 перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Відповідно до п. 15 Порядку № 117 письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у податковій накладній / розрахунку коригування. Платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів до декількох податкових накладних / розрахунків коригування, якщо такі податкові накладні / розрахунки коригування складені на одного отримувача - платника податку за одним і тим самим договором або якщо в таких податкових накладних / розрахунках коригування відображені однотипні операції (з однаковими кодами товарів згідно з УКТЗЕД або кодами послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг).

На виконання вимог контролюючого органу, оформлених електронними квитанціями від 30.11.2017 року, ТОВ "Українська продовольча корпорація" направлено повідомлення до ДФС України на підтвердження реальності проведення господарських операцій по податковим накладним №№1754, 1768, в яких наводились пояснення щодо цих операцій, до яких були додані документи, що розкривають зміст наданих послуг, а саме: Акти приймання передачі ТМЦ від 01.11.2017 року № 1348, ТМЦ від 13.11.2017 року № 1366, договір купівлі- продажу від 24.01.2017 року № 24/01/17 гсм, договір поставки № 870417 від 03.04.2017 року разом з додатками до нього від 01.11.2017 року № 21 та від 13.11.2017 року № 23, податкову накладну та квитанцію від 10.11.2017 року № 50, податкову накладну та квитанцію від 27.10.2017 року № 162, пояснення стосовно господарських операцій б/н від 31.07.2018 року, платіжні доручення від 06.07.2017 року № 15, від 27.10.2017 року № 1930, від 10.11.2017 року № 2063, видаткові накладні від 01.11.2017 року № 1348, від 13.11.2017 року № 1366, від 01.11.2017 року № 1822, від 13.11.2017 року № 1886, товарно-транспортні накладні від 01.11.2017 року № 1761, від 13.11.2017 року № 1879.

Пунктом 18 Порядку № 117 передбачено, що письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 15 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів.

Зазначені комісії приймають рішення про: реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі; відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі (п. 20 Порядку).

З матеріалів справи вбачається, що підставою для відмови у реєстрації податкових накладних №№ 1754, 1768 стало встановлення факту: «Ненадання платником податку документів, щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством».

Суд зауважує на тому, що факт неподання позивачем на розгляд комісії ДФС України копій документів на підтвердження відповідності продукції вимогам законодавства, сам по собі не може свідчити на користь висновку про нереальність проведення господарських операцій по податковим накладним №№ 1754, 1768.

Крім цього, як вже встановлено судом, долучені позивачем до матеріалів справи первинні документи, не дають підстав для сумніву щодо дійсності виконання договору від 24.01.2017 року №24/01/17 гсм, укладеного між позивачем та контрагентом покупцем, що у свою чергу стало підставою для складання податкових накладних від 01.11.2017 року №1754, від 13.11.2017 року № 1768.

На думку суду, зазначені обставини свідчать про те, що у контролюючого органу були достатні та повні первинні, бухгалтерські та розрахункові документи, складені за результатом господарських операцій, що давали відповідачу можливість прийняти спірні податкові накладні та провести їх реєстрацію в установленому законом порядку.

За таких обставин, суд доходить висновку, що спірні рішення ДФС України від 16.08.2018 року №№ 883852/38822685, 883842/38822685 є протиправними та не обґрунтованими, а тому підлягають скасуванню.

Відповідно до пп. 201.16.4 п. 201.16 ст. 201 ПК України податкова накладна/розрахунок коригування, реєстрацію якої в Єдиному реєстрі податкових накладних було зупинено, реєструється у день настання однієї із таких подій:

а) прийнято рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних;

б) набрало законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Наведена норма кореспондується із положеннями п. 19, п. 20 Порядку № 1246.

Згідно п. 20 Порядку № 1246, у разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України як чинний міжнародний договір, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України N475/97-ВР від 17.07.1997 року; Конвенція набула чинності для України 11.09.1997 року.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» N3477-IV від 23.02.2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 року(остаточне) по справі «ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ» (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява N28924/04) констатував: « 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов'язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A N18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява N 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява N 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)».

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі Федорченко та Лозенко проти України, відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.74 КАС України).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч.2 ст.77 КАС України).

На підставі ч. 1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Проаналізувавши надані сторонами докази та норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію не довів та не обґрунтував. Натомість, позивач довів протиправність оскаржуваних рішень про відмову в реєстрації податкових накладних.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов'язання відповідача подати у встановлений судом термін з моменту набрання рішення законної сили звіт про виконання рішення суду, суд зазначає наступне.

Статтею 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Наведені процесуальні приписи не є імперативними, передбачають диспозитивну поведінку суду щодо зобов'язання суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, суд вважає, що зобов'язати надати такий звіт, це право суду, а не обов'язок, а тому суд, в даному спорі не вбачає підстав для зобов'язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що має бути задоволеним частково.

Судовий збір відшкодовується згідно приписів ст. 139 КАС України.

Таким чином, керуючись статтями 2, 9, 12, 14, 139, 241 - 246, 205, 255 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Державної фіскальної служби України (, 04053, м. Київ, Львівська пл. 8) від 16.08.2018 року №№ 883852/38822685, 883842/38822685 про відмову в реєстрації податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська продовольча корпорація" (, 73003, м. Херсон, вул. Полякова Георгія, 21/вул. Михайловича, 41) від 01.11.2017 року № 1754, від 13.11.2017 року № 1768.

Зобов'язати Державну фіскальну службу України (, 04053, м. Київ, Львівська пл. 8) зареєструвати податкові накладні Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська продовольча корпорація" (, 73003, м. Херсон, вул. Полякова Георгія, 21/вул. Михайловича, 41) від 01.11.2017 року № 1754, від 13.11.2017 року № 1768.

У задоволенні позовної вимоги щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Державної фіскальної служби України (, 04053, м. Київ, Львівська пл. 8) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська продовольча корпорація" (, 73003, м. Херсон, вул. Полякова Георгія, 21/вул. Михайловича, 41) сплачений судовий збір в сумі 7048,00 грн. (сім тисяч сорок вісім гривень), шляхом безспірного списання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 01 лютого 2019 р.

Суддя Гомельчук С.В.

кат. 111030600