Справа № 592/156/19
Суддя: Литовченко О. В.
Дата ухвалення: 2019-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа№592/156/19
Провадження №2-а/592/77/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого - судді - Литовченка О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Тіптюк В.О.,

позивача - ОСОБА_1,

представників позивача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНКОПП НОМЕР_1) до інспектора роти №2 Батальйону УПП в Сумській області ОСОБА_4 (м. Суми вул. Білопільський шлях, 18/1) про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив :

04.01.2019 Позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом і просить визнати дії поліцейського УПП в Сумській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_4, щодо складання постанови серії ГБ № 132517 від 19.12.2018 про адміністративне правопорушення за ст. 183 КУпАП незаконними. Визнати постанову серії ГБ № 132517 від 19.12.2018 протиправною та скасувати її, закрити провадження у справі.

Позов мотивовано тим, що 19.12.2018 поліцейським Управління патрульної поліції в Сумській області ст. лейтенантом поліції ОСОБА_4 відносно нього було винесено постанову ГБ № 132517 про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 183 КУпАП. Згідно даної Постанови, «здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, а саме телефонував на спецлінію «102» та повідомив про неправомірні дії поліції та контролерів КП СМР «Електроавтотранс» хоча цього факту насправді не було». Він є свідомим громадянином, був учасником «ОСОБА_3 гідності», а потім став учасником бойових дій під час проведення Антитерористичної операції на Сході України 2014-2015 роках. Завжди відстоював верховенство права, дотримання закону і прав людини. От і при його ситуації один з поліцейських, в порушення Закону України «Про національну поліцію», відмовився представитися, а потім відібрав його особисті речі без рішення суду, після чого його проштовхали до службового автомобіля без будь яких пояснень. Тому як тільки йому повернули телефон, він зателефонував на спецлінію «102» щоб захистити свої права, а в даному випадку іншого виходу та способу це зробити просто не мав. Зазначає, що замість того, щоб відреагувати на ці факти, на нього ще й склали постанову про хибний виклик поліції, ще й працівником поліції, на дії якого скаржився.

Ці ж працівники УПП в Сумській області доставили його до Сумського міського відділу поліції на вулиці Першотравневій зі статусом «запрошений», хоча по суті був «затриманий», обмеживши його у пересуванні, а також не надавши той спектр прав, яким користуються затримані. А саме: поліцейський (який не представився, але в подальшому вияснилося -ОСОБА_4М.), вилучив його особисті речі (рюкзак та мобільний телефон) без відповідного рішення суду, проводив розгляд справи без підготовки та надання йому часу для звернення за правовою допомогою, подання заперечення на протокол та постанову, зіславшись на те, що «держава не забезпечила його аркушами», документів, які характеризують особу, інших доказів по справі, що порушує його права, передбачені ст. 268 КУпАП, якими не мав можливості скористатися. Книгу скарг та пропозицій в Сумському MB поліції йому також відмовились надати, сказавши фразу «ОСОБА_2 не магазин». На його зауваження вищевказаний поліцейський не реагував, лиш зазначив «Усі зауваження і пояснення можете надавати у суді».

Після його повідомлення на лінію 102, прибулий на виклик екіпаж патрульних поліцейських поспілкувався зі своїми колегами, підійшли до нього, запитали чи все нормально. Після чого, не запропонувавши написати ні заяву про злочин, ні пояснення, просто поїхали, а відповідач, на дії якого фактично скаржився позивач, склав оскаржувану постанову про хибний виклик поліції.

Вважає таку постанову необґрунтованою, такою що не відповідає нормам КУпАП. При розгляді справи не були зясовані і не були доведені обставини, які б свідчили, що в його діях є ознаки адміністративного правопорушення. Крім того, порушено процесуальний порядок розгляду справи, не забезпечено його право на захист.

Ухвалою суду від 10.01.2019 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи з викликом учасників справи на 18.01.2019 о 09.00 год.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Додатково зазначив суду, що працівників поліції викликав для фіксації факту неправомірних дій відносно нього та для убезпечення в подальшому себе. Вважає, що відповідачем при винесенні постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності не зясовані та не розглянуті всі обставини справи. Відповідач не мав права розглядати дану справу про адміністративне правопорушення, оскільки в нього мав місце реальний конфлікт інтересів, адже саме для фіксації його неправомірних дій викликався наряд поліції, була порушена процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачена відповідною Інструкцією, яка регламентує провадження у справах про адміністративні правопорушення працівниками поліції (інспектор не представився, не розяснювались права, відмовили в наданні письмових пояснень у справі, не досліджувались ніякі докази), було грубо порушено право на захист. Відповідач на його неодноразові клопотання про перенесення розгляду справи для надання можливості скористатись правовою допомогою відмовив в категоричні формі.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав позицію свого довірителя, просив задовольнити позовні вимоги, додатково зазначивши, що відповідачем було порушено статтю 238 КУпАП, в постанов не зазначено місце вчинення адміністративного правопорушення. Позивач, викликаючи працівників поліції на лінію "102", скаржився на неправомірні дії відповідача, в звязку з чим ОСОБА_4 не мав права розглядати дану справу про адміністративне правопорушення.

Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, відкидаючи доводи позивача та його представника, підтримав мотиви, зазначені викладені у відзиві на позовну заяву.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлені наступні обставини.

19.12.2018 інспектором роти №2 Батальйону УПП в Сумській області ОСОБА_4 винесено постанову ГБ №132517 по справі про адміністративне правопорушення, якою встановлено, що 19.12.2018 р. близько 22:05 гр. ОСОБА_1 перебуваючи з ознаками алкогольного спяніння, здйснив завідомо неправдивий виклик поліції а саме зателефонував на спецлінію «102» та повідомив про неправдиві дії поліції та контролерів КП СМР «Електроавтотранс, хоча такого факту насправді не було». Ураховуючи, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП, його притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 119,00 грн. (а.с. 5).

Також, на ОСОБА_1 працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП. Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 28.01.2019 провадження у справі закрито, дані обставини визнані сторонами в судовому засіданні та не оспорюються.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_3 України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної ОСОБА_3 України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов'язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КУпАП оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення здійснюється у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Згідно з ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 245 КУпАП є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно ст. 183 КУпАП передбачена відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежної охорони, поліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб.

Об'єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку. Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Об'єктивна сторона правопорушення полягає у завідомо неправдивому виклику пожежної охорони, поліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб. Дії правопорушника спрямовані на зрив нормальної роботи таких необхідних для суспільства служб, як пожежна охорона, поліція, швидка медична допомога, аварійні бригади, що обслуговують газову, водопровідну, опалювальну, електричну та інші системи житлово-комунального господарства. Правопорушник викликає представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності. Суб'єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

Суб'єктивна сторона адміністративного правопорушення охоплює вину, мотив і мету поведінки правопорушника. Адміністративне правопорушення може бути вчинене як умисно, так і з необережності

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, якщо особа, котра його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, якщо особа, котра його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачити

Отже, тільки за наявності складу адміністративного правопорушення особа, яка його вчинила, може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

На підставі ч. 1 ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 183 Кодексу.

Частиною 2 названої статті Кодексу визначено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ч. 4 та 5 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Із врахуванням встановлених обставин та наведених вище положень чинного законодавства суд дійшов висновку, що працівникам органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, надано право на місці вчинення адміністративного правопорушення від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення за адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ст. 183 КУпАП, без складання відповідного протоколу у визначених законом випадках.

Разом з тим, суд враховує практику Верховного Суду, зокрема, правові позиції, викладені в постанові від 30.05.2018 року по справі №337/3389/16-а(2-а/337/154/2016).

Так, згідно ст.ст. 7, 254, 258 КУпАП зазначено, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст.258 цього Кодексу.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Статтею 283 передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Верховним Судом зазначено, що у справах за позовом фізичної особи щодо оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності на суб'єкта владних повноважень в силу приписів статті 77 КАС України покладається обов'язок доказування правомірності своїх дій у разі, якщо останній заперечує проти позову. Докази, надані відповідачем по справі, мають бути належним чином досліджені судами першої та апеляційної інстанцій із наданням їм відповідної правової оцінки на предмет їх належності і допустимості, повноти та достатності для визнання правомірності дій та рішень суб'єкта владних повноважень.

Слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об'єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб'єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об'єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, встановлює порядок оформлення в органах Національної поліції України, у тому числі в їх структурних (відокремлених) підрозділах , матеріалів про адміністративні правопорушення, порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення, а також визначає порядок контролю за дотриманням законодавства під час оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення (крім порушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху).

Відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП якщо під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення й адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа органу поліції зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до статті 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 КУпАП.

Тобто, орган поліції у випадку незгоди особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, має обов'язок скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач не погоджувався із вчиненням правопорушення.

Таким чином, суд вважає, що вказане свідчить про наявність у відповідача обов'язку скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до статті 256 КУпАП, в разі оспорювання особою допущеного порушення.

Однак, такий протокол відповідачем складено не було.

Зазначена обставина свідчить про порушення відповідачем приписів вказаної вище Інструкції та ч. 5 ст. 258 КУпАП.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 268 КпАП України, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Як визначає ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ст. 77 ч. 2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В оскаржуваній постанові не зазначено жодного доказу, на підставі якого прийнято рішення про винність позивача у вчиненні адміністративного правопорушення та накладення адміністративного стягнення, сама постанова не є належним доказом вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки вона не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП. Наведене свідчить про відсутність будь-яких доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП.

Судом встановлено, що відповідачем не було перевірено та не надано оцінки обставинам, які зумовили позивача зателефонувати до поліції. Суд вважає, що у позивача були достатні підстави вважати, що дії працівників поліції можуть бути некоректними. Тим більше, що розгляд справи відбувався, зокрема, працівником поліції, щодо дій якого й звертався позивач на лінію «102».

Було порушено право позивача на правову допомогу, оскільки як вбачається з оглянутих в судовому засіданні відеофайлів фіксації подій, на неодноразові клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи для надання можливості скористатись правовою допомогою було відмовлено без достатнього мотивування. Крім, того порушена процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення, відсутнє підтвердження своєчасного розяснення прав особі, відносно якої розглядається справа про адміністративне правопорушення, докази досліджені не були. Відповідач посилався на письмові докази (пояснення), хоча з наданих ним копі письмових пояснень суду ( інспектора Логвінова Ю.Г., самого відповідача ОСОБА_4М.) вбачається, що відносно ОСОБА_1 вже винесена постанова за ст. 183 КУпАП.

За таких обставин, оскільки протокол про адміністративне правопорушення не складався, а доказів вчинення правопорушення немає, суд приходить до висновку, що було порушено передбачену законом процедуру та порядок винесення оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення.

За викладених в сукупності обставин, з урахуванням наданих доказів, суд приходить до висновку, що постанова в справі про адміністративне правопорушення є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП. При розгляді справи не були з'ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача наявні ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність, а тому суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись Конституцією України, ст. 9, 22, 183, 251, 258, 289, 293 КУпАП, ст.ст. 9, 72-77, 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 257, 271, 286, 295 КАС України, суд,-

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (м. Суми прос. Курський, 135 кв.88, РНКОПП) до інспектора роти № 2 Батальйону УПП в Сумській області ОСОБА_4 (м. Суми вул. Білопільський шлях, 18/1) про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення інспектора роти № 2 БУПП в Сумській області ОСОБА_4 серії ГБ № 132517 від 19.12.2018 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення за ст. 183 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Ковпаківський районний суд міста Суми шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Литовченко