Справа № 120/4775/18-а
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

29 січня 2019 р. Справа № 120/4775/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жданкіної Наталії Володимирівни, розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Керівника Немирівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Іллінецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області до публічного акціонерного товариства "Іллінецьке пересувне будівельно-монтажне підприємство №5" про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся керівник Немирівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Іллінецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - позивач, Іллінецьке ОУПФУ) до публічного акціонерного товариства "Іллінецьке пересувне будівельно-монтажне підприємство №5" (далі - відповідач, ПАТ "Іллінецьке пересувне будівельно-монтажне підприємство №5") про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що за відповідачем обліковується заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за Списком № 2 за період з вересня по листопад 2018 року в розмірі 9377,64 грн. Понесених Іллінецьким ОУПФУ витрат на виплату і доставку пільгових пенсій відповідач не відшкодовував, що і зумовило появу заборгованості, про стягнення якої заявлено позов.

Ухвалою суду від 26.12.2018 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі та запропоновано відповідачу у п'ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали подати відзив на позовну заяву.

Представник відповідача про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. У зазначений в ухвалі строк відзив на позовну заяву не подав.

Оскільки відзив на позовну заяву відповідачем не надано, справа вирішується судом за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, судом встановлено наступне.

ПАТ "Іллінецьке пересувне будівельно-монтажне підприємство №5" (), знаходиться на обліку в Іллінецькому ОУПФУ та є платником відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Позивачем на підставі розрахунків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів б-з статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення (список № 2) та частини другої Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» визначено розмір витрат, які підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача у звязку з виплатою та доставкою пенсій за період з вересня по листопад 2018 року в розмірі 9377,64 грн.

Так, несплата коштів тягне за собою ненадходження коштів до Державного бюджету України, що суттєво порушує інтереси держави, та є підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді.

Відповідно до п. 3 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Частиною 1 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Отже, звернення прокурора до суду зумовлюється необхідністю захистити інтереси держави, однак ст. 53 Кодексу адміністративного судочинства України не визначає, коли настають такі обставини, а надає право прокуророві, як окремому учаснику адміністративного процесу, визначити їх у кожному конкретному випадку самостійно у будь-якій справі, що підвідомча суду.

З огляду на вищенаведене, оскільки у добровільному порядку суму заборгованості відповідачем не сплачено, заступник керівника Жмеринської місцевої прокуратури звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи заявлений спір по суті, суд виходить із того, що принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування визначаються Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", зокрема: принципи та структура системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню; платники страхових внесків, їх права та обов'язки; порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, стягнення заборгованості за цими внесками тощо.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV страхові внески є цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом. Страхові внески, згідно зі статтею першою вказаного Закону - це кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше; кошти, сплачені на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до цього Закону.

Пунктом 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Коло осіб, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи за списком № 2, визначено, зокрема підпунктами "б"-"з" частини першої статті 13 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення".

Проте, до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди підпунктом 1 пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV передбачено, що вказаним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (статтями 27 та 28). При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Порядок відшкодування страхувальниками витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених на пільгових умовах, визначено Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного Фонду України, затвердженою постановою Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №21-1.

Відповідно до приписів пункту 6.4 вказаної Інструкції Пенсійний фонд щорічно в повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, які надсилає підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених пенсій, визначає розмір сум до відшкодування на поточний рік.

Підприємства відповідно до вимог пункту 6.8 Інструкції щомісяця до 25-го числа повинні вносити до Пенсійного фонду України зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Згідно п. 1 ст. 1 та п. 1 ст. 2 Закону України від 26.06.1997 №400/97-ВР "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" для субєктів підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднань, бюджетних, громадських та інших установ та організацій, об'єднань громадян та інших юридичних осіб, а також фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

З викладеного слідує, що витрати на виплату і доставку пільгових пенсій по списку №2, які відповідач відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" зобовязаний відшкодовувати Пенсійному фонду, у розумінні цього Закону вважаються внесками на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Як встановлено судом ПАТ "Іллінецьке пересувне будівельно-монтажне підприємство №5" супровідними листами було надіслано розрахунок фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, яким доведено до відома відповідача місячні розміри відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій пенсіонерам ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зокрема за період з липня 2018 року (а.с. 12).

Проте, у зв'язку з невиконанням покладеного на підприємство обов'язку, за останнім утворилася заборгованість по невідшкодованих до Пенсійного фонду України фактичних витратах на виплату та доставку пенсій за віком на пільгових умовах, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", за період з вересня по листопад 2018 року в розмірі 9377,64 грн.

Також, наявність у відповідача вказаної заборгованості підтверджується карткою особового рахунку (а.с. 10).

Станом на день розгляду справи в суді доказів погашення вказаної заборгованості відповідачем не надано.

Відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

В силу положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Наявність у відповідача заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій підтверджується доказами, наданими позивачем.

Доказів щодо неправомірності визначення розміру та складу фактичних витрат позивача на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах або їх нарахування, а також доказів щодо погашення відповідачем заборгованості суду не надано.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованим, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Таким чином, судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Іллінецьке пересувне будівельно-монтажне підприємство №5" (вул. Залізнодорожна, 50, м. Іллінці, Вінницька область, 22700, ) на користь Іллінецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Соборна, 27, м. Іллінці, Вінницька область, 22700, ) заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених за віком на пільгових умовах за Списком № 2 в сумі 9377,64 грн. (дев'ять тисяч триста сімдесят сім гривень 64 коп.).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст постанови виготовлено 29.01.2019.

Немирівська місцева прокуратура (вул. Шевченка, 23, м. Немирів, Вінницька область, );

Іллінецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Соборна, 27, м. Іллінці, Вінницька область, 22700, );

Публічне акціонерне товариство "Іллінецьке пересувне будівельно-монтажне підприємство №5" (вул. Залізнодорожна, 50, м. Іллінці, Вінницька область, 22700, ).

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна