Справа № 620/3360/18
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2019-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/3360/18 Суддя (судді) першої інстанції: Бородавкіна С.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Безименної Н.В., Кучми А.Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційні скарги ОСОБА_2 та Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2018 року (справу розглянуто у порядку письмового провадження) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року позивач, ОСОБА_2, звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо обмеження максимального розміру його пенсії та її розрахунку виходячи з 70% відповідних сум грошового забезпечення;

- зобов'язати відповідача здійснити йому перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2016, як пенсіонеру органів внутрішніх справ, згідно із Законом України ''Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей'', статей 51, 63 Закону України ''Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб'', постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 ''Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції'', виходячи з 80% відповідних сум грошового забезпечення та без обмеження її максимального розміру;

- стягнути з відповідача на його користь компенсацію за нанесену моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2018 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо перерахунку ОСОБА_2 пенсії у розмірі 70% відповідних сум грошового забезпечення з 01.01.2016;

- зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області провести ОСОБА_2 перерахунок та виплату пенсії у розмірі 80% відповідних сум грошового забезпечення, починаючи з 01.01.2016, з урахуванням раніше виплачених сумм;

- стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_2 1 000 (одну тисячу) грн. 00 коп. на відшкодування завданої моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог, позивачем, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу у якій просить скасувати оскаржуване рішення в цій частині та прийняти нове, яким зобов'язати відповідача здійснювати подальшу виплату пенсії без обмеження її максимальним розміром. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Крім того, не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, відповідачем, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області подано апеляційну скаргу у якій просить скасувати оскаржуване рішення в цій частині та прийняти нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позову у повному обсязі. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, неповно з'ясовано обставини справи.

16.01.2019 до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив відповідача на апеляційну скаргу, яким підтримав позицію суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог про виплату пенсії позивачу в подальшому без обмеження її максимальним розміром.

28.01.2019 до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відгук позивача на апеляційну скаргу відповідача, яким позивач підтримав вимоги своєї апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 з 17.04.2014 є пенсіонером ОВС України, перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", що підтверджується посвідченням від НОМЕР_1 (НОМЕР_2).

Згідно даних пенсійної справи основний розмір пенсії ОСОБА_2, до перерахунку, становив 80% грошового забезпечення (33 роки вислуги).

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 26.03.2018 у справі №825/1173/18, яке набрало законної сили 25.04.2018, позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено та, в тому числі, зобов'язано ГУПФ України в Чернігівській області здійснити ОСОБА_2 перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2016, як пенсіонеру органів внутрішніх справ, згідно з Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей" № 900-VІІІ від 23.12.2015, ст.ст. 51, 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", виходячи з 80% відповідних сум грошового забезпечення та без обмеження її максимального розміру.

Як вбачається з відзиву на позов, на виконання вказаного рішення відповідачем проведено ОСОБА_2 перерахунок пенсії відповідно до довідки Ліквідаційної комісії УМВС України в Чернігівській області від 17.05.2017 №101/02064, №, виходячи з 80% відповідних сум грошового забезпечення та без обмеження її максимального розміру.

23.03.2018 до ГУПФ України в Чернігівській області від Ліквідаційної комісії УМВС України в Чернігівській області, на виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103, надійшла довідка про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 для перерахунку його пенсії за нормами, чинними станом на 01.01.2016 (а.с. 36), у зв'язку з чим відповідачем було проведено відповідний перерахунок.

Отримавши пенсію, після її перерахунку на виконання вказаної постанови № 103 від 21.02.2018, позивач з'ясував, що відповідачем перерахунок проведено в розмірі 70% від суми місячного грошового забезпечення, з якого йому було призначено пенсію.

У зв'язку з наведеним, ОСОБА_2 звернувся до ГУПФ України в Чернігівській області із заявою про перерахунок йому пенсії із розрахунку 80% від суми місячного грошового забезпечення, з якого йому було призначено пенсію (а.с. 20).

Листом від 10.08.2018 за № 3727/03/Р-12 відповідач повідомив, що при перерахунку пенсії було враховане чинне на цей час законодавство, а саме: Закон України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні", яким з 01.05.2014 обмежено розмір максимальної пенсії, обчислений відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", до 70% відповідних сум.

Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив частково та зазначив, що при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Внесені Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" № 1166-VІІ від 27.03.2014 зміни до частини другої статті 13 Закону № 2262-XII щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70 % від сум грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедура призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Відмовляючи в задоволенні решти позовних вимог суд першої інстанції вказував, що право ОСОБА_2 на отримання пенсії в розмірі не меншому ніж до перерахунку ГУПФУ України в Чернігівській області порушено не було, оскільки на виконання вимог статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" відповідач здійснює позивачу доплату до попереднього розміру пенсії, обчисленої на виконання рішення суду, в сумі 695,25 грн., а сума пенсії до виплати складає 20 011,04 грн.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Предметом позову в даному випадку є право позивача на обчислення його пенсії із розрахунку 80% від суми місячного грошового забезпечення, з якого йому було призначено пенсію, а не 70%.

Відповідно до ст.13 Закону №2262-ХІІ, було передбачено, що загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90% відповідних сум грошового забезпечення.

В подальшому, Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» N3668-VI від 8 липня 2011 року який набрав чинності 1 жовтня 2011 року до ст.13 Закону №2262-XII було внесено зміни та які були чинними на час призначення пенсії позивачу, відповідно до яких максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 % відповідних сум грошового забезпечення.

Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» №1166-VII від 27 березня 2014 року, який набрав чинності 1 квітня 2014 року, максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 13 Закону №2262-XII, не повинен перевищувати 70 % відповідних сум грошового забезпечення.

Колегія суддів зазначає, що при перерахунку пенсії відсотковий розмір грошового забезпечення, з якої призначається пенсія, визначається з урахуванням вислуги років. При цьому застосуванню підлягає норма закону у редакції, яка була чинною на час призначення пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 8 липня 2015 року у справі №732/48/15 та Верховним Судом у постановах від 31 січня 2018 року у справі № 523/4930/15-а та від 27 лютого 2018 року у справі №642/3284/17, від 19.06.2018 року у справі №583/2264/17.

Вказане свідчить про порушення пенсійних прав позивача.

Таким чином, суд першої інсанції дійшов правильного висновку про протиправність дій відповідача щодо зменшення при перерахунку пенсії, її розміру з 80% грошового забезпечення до 70% .

Доводи апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області не спростовують зазначених висновків суду першої інстанції.

Посилання відповідача на судову практику, колегія суддів відхиляє, оскільки зазначені рішення не містять аналізу застосування норм права по спірним відносинам у даній справі.

Що стосується вимог позивача про стягнення моральної шкоди, колегія суддів зазначає про таке.

Частиною 1 ст. 23 Цивільного кодексу України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у Постанові від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами та доповненнями) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (пункт 3 Постанови).

Колегія суддів погоджується з висновками щодо наявності підстав для часткового задоволення таких вимог, оскільки матеріалами справи підтверджується порушення законних прав позивача, яке полягало у тому, що відповідач неправомірно, з порушенням вимог Конституції України, зменшив розмір пенсії ОСОБА_2 до 70% відповідних сум грошового забезпечення після її перерахунку, а вказані дії викликали розчарування в діяльності державного органу, та певним чином були причиною загострення його хронічних хвороб, у зв'язку із чим ОСОБА_2 в період з 13.09.2018 по 21.09.2018 перебував на стаціонарному лікуванні у лікарні ДУ "ТМО МВС України по Чернігівській області".

Колегія суддів вважає, що враховуючи наведені обставини, та пояснення позивача, якими він обґрунтовував нанесення йому моральної шкоди, суд першої інстанції, з урахуванням засад справедливості та принципу достатності вірно вважав наявними підстави для стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 1000 грн.

Щодо апеляційної скарги позивача, то колегія суддів вважає відсутніми підстави для її задоволення з огляду на таке.

Відповідно до частини 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015р. №911-VIII чинній з 01.01.2016р. по 20.12.2016р., максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 01.01.2016р. по 31.12.2016р., максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016р. №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. №2262-XII, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.

Згідно пункту 2 резолютивної частини цього рішення №7-рп/2016 положення частини 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відповідно до частини 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016р. №1774, який набрав чинності з 01.01.2017р., максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011р. №3668-VI, в редакції Закону України від 24.12.2015р. №911-VIII, на час здійснення позивачу перерахунку пенсії, максимальний розмір пенсій, призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 01.01.2016р. по 31.12.2016р., максимальний розмір пенсій, призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не може перевищувати 10740 грн.

Відповідно до Закону України від 06.12.2016 №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, а саме: по 31 грудня 2017 року максимальний розмір пенсії не може перевищувати 10740,00 грн., а з 01 липня 2018 - 14350,00 грн.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону №3668-VI обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Згідно пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015р. №911-VIII дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 01.01.2016р.

Тобто, частина 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», якою було передбачено обмеження пенсій максимальним розміром, втратила чинність з часу проголошення рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016р. №7-рп/2016.

За таких обставин, внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №1774 від 06.12.2016р. до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Крім того, передбачені статтею 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» обмеження пенсій максимальним розміром введені в дію Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015р. №911-VIII.

В той же час, пунктом 2 Прикінцевих положень Закону №911-VIII передбачено, що дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується лише до пенсій, які призначаються починаючи з 01.01.2016р., при цьому встановлено, що пенсія позивачу призначена ще у 2014 році.

А тому, посилання суду першої інстанції, що на момент проведення перерахунку пенсії позивачу, наведеними положеннями встановлюються тимчасові обмеження розміру виплачуваної пенсії, які мають імперативний характер, неконституційними не визнавались, є чинними та обов'язковими до виконання органами Пенсійного фонду України є помилковими.

Однак, незважаючи на помилковість висновків, рішення суду першої інстанції в цій частині по суті є правильним.

Так, судом першої інстанції встановлено, що право ОСОБА_2 на отримання пенсії в розмірі не меншому ніж до перерахунку ГУПФУ України в Чернігівській області порушено не було, оскільки на виконання вимог статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" відповідач здійснює позивачу доплату до попереднього розміру пенсії, обчисленої на виконання рішення суду, в сумі 695,25 грн., а сума пенсії до виплати складає 20 011,04 грн.

В той же час, судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому.

В цьому зв'язку колегія суддів вважає неможливим розглядати зазначені вимоги у зв'язку з вірогідним настанням певних наслідків, оскільки у суду на час розгляду справи відсутні підстави для прийняття рішення стосовно законності таких дій.

Щодо доводів апелянта позивача про протиправне не задоволення вимоги про встановлення судового контролю, то колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо в розумінні статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України зобов'язання суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов'язком.

Враховуючи викладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ст.. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг та відзивів на них, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2018 року - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови підписано - 01.02.19.

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Н.В. Безименна,

А.Ю. Кучма