Справа № 607/24385/18
Суддя: Черніцька І. М.
Дата ухвалення: 2019-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2019 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Черніцької І.М.

при секретарі судового засідання Стус К.І.

з участю ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕАВ №737087 від 17 листопада 2018 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що згідно постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 737087 від 17 листопада 2018 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Зокрема, йому ставиться у винну те, що 17 листопада 2018 року о 13 год. 22 хв. в м. Тернополі по вул. Микулинецька, 122, він керуючи транспортним засобом проїхав перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив вимоги п.8.7.3. ґ ПДР України. З даною постановою не згідний, оскільки викладені у постанові дані не відповідають дійсним обставинам справи та не підтвердженні будь-якими доказами.

Вказує, що розпочав проїзд перехрестя на зелений сигнал світлофора, а закінчив розпочатий маневр на жовтий сигнал світлофора, оскільки не мав можливості зупинити керований ним автомобіль в місці, як того вимагає п.8.10. ПДР України, не вдаючись до екстреного гальмування. При цьому, зазначив, що ним було забезпечено безпеку дорожнього руху.

Крім того, зазначає, що у постанові не повністю викладено опис обставин, не конкретизовано напрям руху керованого ним автомобіля, а обставини зазначені у постанові не підтверджені будь- якими доказами. Посилаючись на наведене, просив задовольнити позов.

Відповідач подав відзив на позовну заяву. Вказав, що позов не визнає, вважає його необгрунтовним. Позивачем порушено вимоги п.8.7.3. ґ ПДР, яким водієві забороняється здійснювати рух на жовтий сигнал світлофора. Факт вчинення правопорушення позивачем підтверджується обставинами викладеними у постанові та відеозаписом з автореєстратора службового автомобіля, згідно якого позивач здійснив проїзд перехрестя на жовтий сигнал світлофора. Посилаючись на наведене, просила відмовити у задоволенні даного позову.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник Управління патрульної поліції в Тернопільській області ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, попередньо подала заяву про відкладення розгляду справи, у звязку з перебуванням у відпустці.

Суд, розглянувши клопотання, думку позивача, який заперечив щодо відкладення розгляду справи, прийшов до висновку про відсутність поважних причин неявки відповідача, відтак підстав для відкладення розгляду справи.

Судом встановлено, що 17 листопада 2018 року поліцейським УПП в Тернопільській області винесена постанова серії ЕАВ №737087 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 17 листопада 2018 року о 13 год. 22 хв. в м. Тернополі по вул. Микулинецька, 122, позивач керуючи транспортним засобом проїхав перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушила вимоги п.8.7.3. ґ ПДР України.

Із оглянутих в судовому засіданні відеозаписів із автореєстратора із службового автомобіля встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом по вул. Микулинецька в м. Тернополі та проїхав перехрестя на жовтий сигнал світлофора (00:31с. відео).

Суд, розглянувши справу, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень

Згідно з вимогами ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов'язки і відповідальність суб'єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об'єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об'єднань).

Відповідно до вимог ст. 14 зазначеного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов'язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Відповідно до положень п. 1.1. Правил дорожнього руху, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

В силу вимог п.1.5 . Правил дорожнього руху дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Згідно з вимогами п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У відповідності до вимог п.8.7.3. ґ Правил дорожнього руху України, сигнали світлофора мають такі значення: жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Положенням ч.2 ст.122 КУпАП передбачено накладення адміністративного стягнення, зокрема за проїзд на заборонний сигнал світлофора.

Вимогами статей 245, 251, 252, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч. 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису з відеореєстратора патрульного автомобіля встановлено, що автомобіль НОМЕР_1, проїхав на заборонений (жовтий) сигнал світлофора, а саме- 00:31 секунда запису.

Доводи позивача про те, що він на підставі вимог п.8.11 ПДР, не вдаючись до екстреного гальмування, мав право рухатись далі є безпідставні, оскільки позивач мав можливість здійснити зупинку транспортного засобу на жовтий сигнал світлофора перед стоп лінією.

Вказаний факт підтверджується відеоматеріалами, з яких судом встановлено, що жовтий сигнал світлофора загорівся коли транспортний засіб позивача знаходився на достатньо віддаленій відстані від «стоп лінії» та розміщеного світлофора. Відтак, позивач мав технічну можливість здійснити зупинку транспортного засобу перед «стоп лінією» без застосування екстреного гальмування.

Судом не встановлено, а позивачем не доведено факт наявності у нього будь-яких перешкод щодо здійснення ним зупинки транспортного засобу у місці встановленому ПДР при наявності увімкненого жовтого сигналу світлофора.

Більше того, доводи позивача зазначені у позовній заяві про те, що він розпочав рух на зелений сигнал світлофора та закінчив на жовтий сигнал світлофора є безпідставними та спростовуються відеоматеріалами дослідженими в судовому засіданні, з яких вбачається, що позивач розпочав проїзд на жовтий сигнал світлофора, що суперечить положенням п.8.7.3. ґ ПДР України.

Суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що ним було забезпечено безпеку дорожнього руху, оскільки вказаний факт та відсутність перешкод у позивача щодо продовження руху на жовтий сигнал світлофора сам по собі не виключає в діях позивача факту адміністративного правопорушення та не має правового значення для вирішення даної справи.

Таким чином, судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що ОСОБА_1 проїхав перехрестя на жовтий сигнал світлофора, який забороняє рух, тобто не виконав вимог п.8.7.3. ґ ПДР України.

Позивачем не надано суду будь-яких належних та достовірних доказів, які б спростували факти викладені в оскаржуваній постанові та факт відсутності в його діях складу правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП.

Зважаючи на те, що судом не встановлено належних доказів, що спростовують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення є правомірною та підстави для її скасування відсутні.

Таким чином, притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 статті 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. відповідає вимогами чинного законодавства.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, суд приходить до переконання, що підстав для задоволення позовних вимог не має, а постанова про накладення стягнення серії ЕАВ №737087 від 17 листопада 2018 року винесена працівником поліції у відповідності до вимог чинного законодавства.

Керуючись ст.55 Конституції України, ст.247, ст.251, 258, ст.289, ч.1 ст.293 КУпАП, ст.ст. 9, 72-77, 242, 244-246, 257, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (вул. С. Петлюри, 6/1 м. Тернопіль, паспорт громадянина України серії МС № 201800, виданий Теребовлянським РВ УМВС України в Тернопільській області) до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції (вул. Котляревського, 24 м. Тернопіль, код ЄДРПОУ - 40108646) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №737087 від 17 листопада 2018 року відмовити, а постанову залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1, вул. С. Петлюри, 6/1 м. Тернопіль, паспорт громадянина України серії МС № 201800, виданий Теребовлянським РВ УМВС України в Тернопільській області.

Відповідач: Управління патрульної поліції в Тернопільській області, вул. Котляревського, 24 м. Тернопіль, .

Повне рішення складено 30 січня 2019 року.

Головуюча