Справа № 809/1113/18
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2019-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/3147/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Бруновської Н.В., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2018 року у справі № 809/1113/18 за адміністративним позовом Приватної фірми «Богдан і К» до Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, Державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Долинському, Рогатинському, Рожнятівському, Калуському районах та м. Болехові Дащука Тараса Федоровича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Прикарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України про визнання протиправним та скасування припису (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Шумей М.В. в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області 04.10.2018 року), -

ВСТАНОВИВ:

Приватна фірма «Богдан і К» (далі - ПФ «Богдан і К», позивач) звернулася з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, Державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Долинському, Рогатинському, Рожнятівському, Калуському районах та м. Болехові Дащука Тараса Федоровича, Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування припису від 24.05.2018 реєстраційний номер № 373/0/19-18-ДК/0076Пр/03/01-18.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано припис Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області № 373/0/19-18-ДК/0076Пр/03/01/-18 від 24.05.2018.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржило Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, яке покликаючись на те, що вказане рішення є незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2018 року скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що оскільки у Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України відсутні повноваження щодо розпорядження земельною ділянкою щодо якої проводилось обстеження, то і не існувало жодних підстав укладати договір підряду з позивачем.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 18.04.2018 державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель у Долинському, Калуському, Рогатинському, Рожнятівському районах та м. Болехові Дащуком Тарасом Федоровичем, проведено обстеження земельної ділянки та перевірку дотримання вимог земельного законодавства за об'єктом - земельних ділянок, що розташовані біля села Мала Кам'янка П'ядицької сільської ради об'єднаної територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської області, про що складено Акт обстеження земельної ділянки № 152/0/92-18ДК/152/АО/10/01-18 від 18.04.2018 та Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об'єктом - земельної ділянки № 375/0/92-18-ДК/375/АП/09/01/-18 від 18.04.2018.

Перевіркою встановлено, що земельна ділянка площею 24,8374 га (кадастровий номер :02:003:0001), яка розташована біля села Мала Кам'янка П'ядицької сільської ради об'єднаної територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської області, на момент проведення обстеження самовільно зайнята шляхом товарного сільськогосподарського обробітку ПФ «Богдан і К».

Враховуючи виявлене порушення, беручи до уваги акт обстеження земельної ділянки № 152/0/92-18ДК/152/АО/10/01-18 від 18.04.2018 та Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об'єктом - земельної ділянки № 375/0/92-18-ДК/375/АП/09/01/-18 від 18.04.2018, а також ознайомившись з умовами договору підряду № 19/16/2 від 19.12.2016 та додатковою угодою від 22.12.2017, складено протокол про адміністративне правопорушення від 24.05.2018 № 373/0/92-18-ДК/0096П/07/01/-18.

Також 24.05.2018 інспектором винесено припис № 373/0/19-18-ДК/0076Пр/03/01/-18, яким зобов'язано посадову особу позивача в 30-денний термін усунути порушення вимог земельного законодавства згідно чинного законодавства.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що на момент укладення договору підряду з ПФ «Богдан і К», Прикарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України мала право користування на законних підставах та фактично користувалась земельною ділянкою площею 24,8374 га (кадастровий номер :02:003:0001), яка розташована біля села Мала Кам'янка П'ядицької сільської ради об'єднаної територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської області.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 188 Земельного кодексу України, державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15 встановлено, що державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Відповідно до пунктів 30, 31 частини 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, затвердженого наказом Державної служби з питань геодезії картографії та кадастру від 17.11.2016 № 308, Головне управління Держгеокадастру в області здійснює державний контроль за дотриманням вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, обстежує земельні ділянки, яким заподіяна шкода внаслідок їх самовільного зайняття.

Частиною 6 вказаного Положення визначено повноваження посадових осіб управління Держгеокадастру в області. Зокрема, пунктом 1 визначено, що посадові особи Головного управління в межах своїх повноважень мають право складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності; давати обов'язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов'язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків.

18.04.2018 року проведено обстеження земельних ділянок, які розташовані на території с. Велика Кам'янка П'ядицької сільської ради об'єднаної територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської області, про що складено акт обстеження земельної ділянки № 152/0/92-18ДК/152/АО/10/01-18 від 18.04.2018 та акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об'єктом - земельної ділянки № 375/0/92-18-ДК/375/АП/09/01/-18 від 18.04.

В результаті перевірки встановлено, що земельна ділянка площею 24,8374 га (кадастровий номер :02:003:0001), яка розташована на території с. Велика Кам'янка П'ядицької сільської ради об'єднаної територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської області, на момент обстеження самовільно зайнята Приватною фірмою «Богдан і К» шляхом товарного сільськогосподарського обробітку, що є порушенням вимог ст. 125, 126 Земельного кодексу України.

Проте, такі висновки інспектора не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки, всі роботи, які здійснювались ПФ «Богдан і К» на вищевказаній земельній ділянці площею 24,8374 га (кадастровий номер :02:003:0001), проводились на підставі Договору підряду № 19/16/2 від 19.12.2016 та додаткових угод до договору, за яким позивач (Підрядник) зобов'язується надати Прикарпатській державній сільськогосподарській дослідній станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України (Замовник) комплекс послуг та робіт в процесі виробництва сільськогосподарської продукції Замовником на сільгоспугіддях Замовника, а Замовник зобов'язується прийняти виконані роботи і оплатити вартість послуг Підрядника.

При цьому, судом не встановлено та відповідачами не надано доказів недійсності вищевказаного договору підряду за № 19/16/2 від 19.12.2016 та додаткових угод до нього, а тому Приватна фірма «Богдан і К» не є фактичним користувачем такої ділянки, оскільки додатковою угодою № 11 від 31.01.2018 до договору підряду № 19/16/2 від 19.12.2016 чітко визначено, що виконання робіт здійснюється на земельних ділянках належних саме Прикарпатській державній сільськогосподарській дослідній станції.

Вірними є висновки суду першої інстанції, що Прикарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України, укладаючи договір підряду № 19/16/2 від 19.12.2016, діяла правомірно, оскільки протягом тривалого часу користувалася земельною ділянкою площею 24,8374 га (кадастровий номер :02:003:0001), яка розташована на території с. Велика Кам'янка П'ядицької сільської ради об'єднаної територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської області, що підтверджується довідкою про кількісні характеристики земельної ділянки № 02-11/505 від 27.07.2018, виданою міськрайонним управлінням у Коломийському районі та м. Коломия Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, довідками про кількісні і характеристики земельної ділянки за 2008, 2009, 2011, 2012, 2013, 2014, 2016, 2018 роки.

Апеляційний суд вважає, що на момент укладення договору підряду, умови такого договору було дотримано, а позивач жодним чином не міг допустити порушення земельного законодавства, відображені в акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об'єктом - земельної ділянки № 152/0/92-18ДК/152/АО/10/01-18 від 18.04.2018, так як всі дії вчиняв на виконання вищевказаного договору, який є чинним і його виконання не заперечується сторонами.

Відтак, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що відповідач, встановивши порушення вимог земельного законодавства, міг застосувати певні види зобов'язань чи стягнень лише відносно Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України як особи, яка здійснювала всі дії по відношенню до спірної земельної ділянки як Замовник, і лише за умови доведення неправомірного використання ним земельної ділянки до моменту проведення реєстрації речового права на неї в квітні 2018 року.

Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 передбачено, зокрема, обов'язковість державної реєстрації права постійного користування земельною ділянкою, права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб тощо.

Права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають лише підприємства, установи та організації, що належать до державної або комунальної власності, а також громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об'єднання), установи та організації.

Використання терміну «набувають», що означає «ставати власником чого-небудь, здобувати що-небудь», після набрання чинності статтею 92 Кодексу свідчить, що ця норма не обмежує і не скасовує діюче право постійного користування земельними ділянками, набуте громадянами в установлених законодавством випадках за станом на 1 січня 2002 року до його переоформлення. Тому підстав визнавати статтю 92 Кодексу неконституційною немає.

Згідно приписів ч. 1 ст. 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Відповідно ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Абзацом 1 ч. 1 ст. 123 Земельного кодексу України встановлено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Судом встановлено, що Прикарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України (враховуючи перетворення установи в історичному проміжку) спірною земельною ділянкою користувалася з 1956 року, що підтверджується наказом по Міністерству радгоспів Української PCP № 195 від 18.05.1956, актом від 31.01.1957.

Відповідно до приписів ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно ст. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Разом з цим положення ст. 141 Земельного кодексу України не містять серед підстав припинення права користування земельною ділянкою, яке виникло до набрання законної сили Земельного кодексу України від 25.10.2001, відсутність державної реєстрації прав відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень».

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що на момент укладення договору підряду з позивачем Прикарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України мала право користування на законних підставах та фактично користувалась земельною ділянкою площею 24,8374 га (кадастровий номер :02:003:0001), яка розташована на території села Мала Камянка П'ядицької сільської ради об'єднаної територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської області.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.04.2018 по справі № 916/2675/15.

Відповідно до частини п'ятої ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Окрім цього, відповідачем не долучено доказу, який вказує на самовільне зайняття Приватною фірмою «Богдан і К» згаданої вище земельної ділянки.

Згідно пункту 8 статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» Припис - обов'язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб'єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб'єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

Як видно з матеріалів справи, в оскаржуваному приписі від 24.05.2018, реєстраційний номер №373/0/19-18-ДК/0076Пр/03/01/-18 зазначено: «в тридцятиденний термін усунути порушення вимог земельного законодавства».

Проте, жодних посилань на те, яке саме правопорушення необхідно усунути, який плановий чи позаплановий захід державного контролю здійснювали посадові особи Головного управління Держгеокадастру у Львівській області та підстави даної перевірки не вказано, що не спростовано скаржником у судовому засіданні.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що оформлення припису у вигляді загальних формулювань встановлених порушень норм законодавства без конкретного опису такого порушення та вимога про усунення порушень норм законодавства без зазначення конкретних дій, які повинна вчинити особа, є недопустимими, з врахуванням обов'язку його виконання особою, якій спрямована вказана вимога та можливості притягнення її до відповідальності за невиконання вимог цього припису.

Враховуючи викладене вище, апеляційний суд зазначає, що оскаржуваний припис № 373/0/19-18-ДК/0076Пр/03/01/-18 від 24.05.2018 винесено без урахування усіх обставин, що мали значення для його прийняття, а відтак, є протиправним та підлягає до скасування.

Відповідно до частини 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 1 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Принцип верховенства права у рішеннях ЄСПЛ щодо України стосується вимог «якості» закону та юридичної визначеності. Так, принцип верховенства права вимагає дотримання вимог «якості» закону, яким передбачається втручання у права особи та в основоположні свободи. Так, у рішенні від 10 грудня 2009 року у справі «Михайлюк та Петров проти України» (Mikhaylyuk and Petrov v. Ukraine, заява № 11932/02) зазначено: Суд нагадує, що вираз «згідно із законом» насамперед вимагає, щоб оскаржуване втручання мало певну підставу в національному законодавстві; він також стосується якості відповідного законодавства і вимагає, щоб воно було доступне відповідній особі, яка, крім того, повинна передбачати його наслідки для себе, а також це законодавство повинно відповідати принципу верховенства права (див., серед багатьох інших, рішення у справі «Полторацький проти України» (Poltoratskiy v. Ukraine) від 29 квітня 2003 року, заява № 38812/97, п. 155).

У п. 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до частин 1-4 ст. 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на вищезазначене, вказаним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до пункту 1 ст. 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 308, 311, 315, 317, 321, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2018 року у справі № 809/1113/18 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді Н. В. Бруновська
З. М. Матковська