Справа № 296/5848/17
Суддя: Сингаївський О. П.
Дата ухвалення: 2018-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 296/5848/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2018 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі: головуючого судді Сингаївського О.П., за участі секретаря судового засідання Медведської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Житомира адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Львові Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

25 липня 2017 ОСОБА_1 звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира із зазначеним позовом, в якому просить визнати скасувати постанову серії АР № 626652 від 13 липня 2017 року про притягнення його до адмінстративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що 13 липня 2017 року на нього накладено адміністративне стягнення у розмірі 425,00 грн. за те, що він 13.07.2017 о 09 год. 19 хв. на 503 км + 100 м автодороги Київ-Чоп з двостороннім рухом, яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку виїхав на смугу для зустрічного руху, чим порушив вимоги п.11.3 ПДР України. ОСОБА_1 вказує, що не помітив за собою вказаних дій і не перетинав такої розмітки. Як підставу скасування оскарженої постанови, позивач посилається на відсутність доказів вчинення зазначеного адміністративного правопорушення.

Ухвалою судді суду від 28 липня 2017 року було відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 та призначено судове засідання.

Сторони у судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.

Від позивача до суду надійшла заява з проханням проводити розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги він підтримує у повному обсязі та просить їх задоволити.

Представник відповідача відзив на адміністративний позов до суду не надіслав і заяви про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи й вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 13.07.2017 о 09 год. 19 хв. на 503 км + 100 м автодороги Київ-Чоп з двостороннім рухом, яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volkswagen Caddy», д. н. з. НОМЕР_1, де його зупинили працівники поліції, які повідомили, що позивач виїхав на смугу автодороги для зустрічного руху, чим порушив п.11.3 Правил дорожнього руху. В результаті чого, інспектором патрульної поліції було винесено постанову серії АР № 626652 від 13 липня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адмінстративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а. с. 4).

Зазначені правовідносини регулюються Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України, Кодексом України про адміністративні правопорушення та Правилами дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно ч.2 ст.122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень

Так, відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст.252 КУпАП).

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, аналізуючи зазначені норми, суд дійшов висновку, що в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Відповідно на суб'єкта владних повноважень покладено обов'язок аргументовано, посилаючись на докази довести правомірність свого рішення дії, чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Суд зазначає, що відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Оцінюючи зазначені норми процесуального права та обставини справи в сукупності, суд дійшов висновку, що доведення факту того, що позивач виїхав на смугу автодороги для зустрічного руху покладено на відповідача. Проте відповідачем не надано жодного доказу, який би підтвердив правомірність винесеної постанови.

Згідно ст.62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підставі наданих доказів та вимог чинного законодавства, суд приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови, відповідачем вина позивача у вчиненні адмінправопорушення належним чином не доведена, а тому постанову про накладення на нього адміністративного стягнення слід скасувати.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.2, 10, 11, 70, 71, 158-163, 171-2, 186 КАС України, ст.ст.122, 126, 245, 247, 251, 254, 258, 287-289, 293, КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 13 липня 2017 року серії АР № 626652 про накладення на ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1., адміністративного стягнення за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП - скасувати.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом місяця з дня його проголошення.

Cуддя О. П. Сингаївський