Справа № 678/286/18
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2019-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 678/286/18

Головуючий у 1-й інстанції: Лазаренко А.В.

Суддя-доповідач: Залімський І. Г.

31 січня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Смілянця Е. С. Сушка О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління патрульної поліції у Хмельницькій області на рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 08 серпня 2018 року (ухвалене у смт. Летичеві 08 серпня 2018 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління патрульної поліції у Хмельницькій області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Летичівського районного суду Хмельницької області із позовом до управління патрульної поліції у Хмельницькій області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ВР №157064 від 11 березня 2018 року.

Рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 08 серпня 2018 року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 08 серпня 2018 року скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, неповне з'ясування обставин справи, що призвело до прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що під час прийняття постанови по справі про адміністративне правопорушення серія ВР №157064 від 11 березня 2018 року працівником поліції дотримано порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та з дотриманням законодавчих вимог притягнуто позивача до відповідальності з урахуванням всіх обставин справи. При цьому, судом не з'ясовано обставини справи та доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Позивач не подав відзив на апеляційну скаргу відповідача.

23.01.2019 до суду надійшло клопотання представника позивача в якому він просив розгляд справи проводити за відсутності позивача та його представника, за результатом апеляційного розгляду залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Відповідач в судове засідання повноважного представника не направив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Згідно ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Встановлено, що згідно із постановою поліцейського УПП м. Хмельницького ГУНП в Хмельницькій області Капітана О.А. серії ВР №157064 від 11 березня 2018 року, ОСОБА_2 о 13:10 11 березня 2018 року керував автомобілем Пежо Експерт, д.н.з. НОМЕР_1, на автодорозі в напрямку м. Чернівці, який підлягає обов'язковому технічному контролю, але такого контролю не пройшов чим порушив п. 31.3 б ПДР.

За вказане порушення позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Позивач не погодився із вказаною постановою та звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що поліцейський УПП м. Хмельницького ГУНП в Хмельницькій області Капітан О.А. не в повній мірі дотримався вимог КУпАП та Інструкції щодо належного розгляду справи про адміністративне правопорушення працівником поліції, адже клопотання позивача не були вирішені, не враховано дані про його особу, не надано оцінки тому, що не притягувався до адміністративної відповідальності, є малозабезпеченою особою, позитивно характеризується за місцем проживання, є пенсіонером по інвалідності.

Колегія суддів не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує викладене нижче.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 31.1 ПДР України технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Згідно п.31.3 "б" ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством якщо вони не пройшли обов'язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

За приписами статті 35 Закону України "Про дорожній рух" транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов'язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Періодичність проходження обов'язкового технічного контролю для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років становить кожні два роки.

Належний позивачу автомобіль Пежо Експерт, д.н.з. НОМЕР_1 є вантажним фургоном 2000 року випуску. Тому, для експлуатації вказаного автомобіля необхідно раз на два роки проходити обов'язковий технічний контроль.

Матеріали справи містять протокол перевірки технічного стану транспортного засобу серії АК №412928 №00426-01102-18 від 13.03.2018, який підтверджує успішне проходження обов'язкового технічного контролю автомобіля позивача.

Однак, вказаний протокол свідчить про проходження обов'язкового технічного контролю 13.03.2018, в той час як спірна постанова прийнята 11.03.2018.

При цьому, доказів проходження обов'язкового технічного контролю результати якого були чинні станом на 11.03.2018 матеріали справи не містять. Згідно відеозапису з місця події з нагрудного відеореєстратора поліцейського доказів проходження технічного контролю позивачем не надано.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов'язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що факт вчинення позивачем порушення п.31.3 "б" ПДР України відповідачем доведено.

Щодо дотримання поліцейським порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та притягнення позивача до відповідальності, колегія суддів зазначає наступне.

Процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху передбачена безпосередньо у КУпАП, а також у розділі ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року (Інструкція).

Згідно п. 4 розділу І Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, в тому числі й ч. 2 ч. 121 КУпАП.

Відповідно до п. 5 розділу ІІІ Інструкції поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно п. 9 розділу ІІІ Інструкції розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

За приписами п. 10 розділу ІІІ Інструкції поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ст.283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

В обґрунтування протиправності спірної постанови суд першої інстанції зазначає, що працівником поліції не в повній мірі були дотримані адже клопотання позивача не були вирішені, не враховано дані про його особу, не надано оцінки тому, що не притягувався до адміністративної відповідальності, є малозабезпеченою особою, позитивно характеризується за місцем проживання, є пенсіонером по інвалідності.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно із відеозаписом з місця події з нагрудного відеореєстратора поліцейського позивач під час оформлення матеріалів у справі про адміністративне правопорушення не заявляв клопотань, не просив врахувати дані про його особу. Письмові пояснення надано пасажиром, доказів того, що відповідачем такі пояснення не враховані матеріали справи не містять, а позивачем не доведено.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що факт порушення позивачем п.31.3 "б" ПДР України підтвердженого в ході судового розгляду справи, поліцейським дотримано порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Тому, постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ВР №157064 від 11 березня 2018 року є правомірною.

У відповідності із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції належить скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу управління патрульної поліції у Хмельницькій області задовольнити.

Рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 08 серпня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління патрульної поліції у Хмельницькій області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Смілянець Е. С. Сушко О.О.