Справа № 817/1461/18
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/3257/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Курильця А.Р.,

за участю секретаря судового засідання Чопко Ю.Т.,

представника відповідача Форет М.С.,

розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Львові апеляційну скаргу Костопільського лісгоспу Державного підприємства «Львівський військовий лісокомбінат» на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2018 року у справі №817/1461/18 (рішення ухвалено в м. Рівне, головуючий суддя Комшелюк Т.О., повний текст рішення складений 12.10.2018) за адміністративним позовом Костопільського лісгоспу Державного підприємства «Львівський військовий лісокомбінат» до Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомленя-рішення,

в с т а н о в и в:

Костопільський лісгосп Державного підприємства «Львівський військовий лісокомбінат» 26.06.2018 звернувся в суд із адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області № від 03.04.2018, яким позивачу визначено грошове зобов'язання в сумі 546841,78 грн. та пені в сумі 6246, 85 грн.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Костопільський лісгосп Державного підприємства «Львівський військовий лісокомбінат» оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з'ясовано обставини, що мають значення для вирішення справи. Апелянт зокрема вказує, що застосування штрафу більшого розміру можливе у разі встановлення контролюючим органом повторності порушення протягом 1095 днів, яке зафіксовано в акті перевірки.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив відмовити позивачу у задоволенні його апеляційної скарги.

У судовому засіданні представник відповідача заперечив вимоги апеляційної скарги та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, представника відповідача, перевіривши підстави для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджується, що Костопільський лісгосп Державного підприємства «Львівський військовий лісокомбінат» зареєстрований 30.10.2013, взятий на облік як платник податків 31.10.2013 та перебуває на обліку в Рівненській ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області.

Судом встановлено, що в період з 13.02.2018 по 26.02.2018 на підставі направлень від 09.02.2018 №307/17-00-14-01, №305/17-00-14-01, №306/17-00-14-01 та №308/17-00-14-01, наказів від 01.02.2018 №393 та від 23.02.2018 №672, відповідно до статті 20 розділу І, статей 75, 77, 82 глави 8 розділу II Податкового кодексу України, уповноваженими особами Головного управління ДФС у Рівненській області проведена планова виїзна документальна перевірка Костопільського лісгоспу Державного підприємства «Львівський військовий лісокомбінат», , з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 30.09.2017.

За результатами перевірки складений акт від 13.03.2018 №726/17-00-14-01/38957772, відповідно до висновків якого перевіркою встановлено порушення пп.14.1.180, пп.14.1.156, пп.14.1.175 п.14.1 ст.14, п.31.1 ст.31, п.54.2 ст.54, абз.2 п.57.1 ст.57,п.168.1 ст.168, п.171.1 ст.171 та пп. «а» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, за якими встановлено несплата (неперерахування) податків податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків у сумі у сумі 848380,24грн., а саме: в сумі 16907,02грн. термін сплати до 28.01.2014; в сумі 12489,99грн. термін сплати до 27.02.2014; в сумі 13440,29грн. термін сплати до 31.03.2014; в сумі 15297,59грн. термін сплати до 24.04.2014; в сумі 15544,09грн. термін сплати до 29.05.2014; в сумі 2625,28грн. термін сплати до 26.06.2014; в сумі 5475,16грн. термін сплати до 29.07.2014; в сумі 14339,49грн. термін сплати до 28.08.2014; в сумі 12460,24грн. термін сплати до 30.09.2014; в сумі 2821,27грн. термін сплати до 25.11.2014; в сумі 5701,34грн. термін сплати до 26.01.2015; в сумі 2783,72грн. термін сплати до 23.10.2015; в сумі 900,98грн. термін сплати до 26.11.2015; в сумі 1959,86грн. термін сплати до 01.02.2016; в сумі 33776,84грн. термін сплати до 12.04.2016; в сумі 32946,20грн. термін сплати до 31.05.2016; в сумі 48228,12грн. термін сплати до 13.06.2016; в сумі 40369,05грн. термін сплати до 29.07.2016; в сумі 38863,89грн. термін сплати до 31.08.2016; в сумі 47158,47грн. термін сплати до 22.09.2016; в сумі 34909,92грн. термін сплати до 25.10.2016; в сумі 68306,73грн. термін сплати до 14.11.2016; в сумі 52741,93грн. термін сплати до 29.12.2016; в сумі 67770,27грн. термін сплати до 25.01.2017; в сумі 61787,33грн. термін сплати до 27.02.2017; в сумі 44625,72грн. термін сплати до 16.03.2017; в сумі 28249,17грн. термін сплати до 11.04.2017; в сумі 42877,86грн. термін сплати до 19.05.2017; в сумі 49353,69грн. термін сплати до 21.06.2017; в сумі 16185,87грн. термін сплати до 17.07.2017; в сумі 17482,86грн. термін сплати до 15.09.2017.

Позивачем подано заперечення на акт перевірки за результатами розгляду якого висновки акта залишені без змін.

03.04.2018, Головним управління ДФС у Рівненській області на підставі акта перевірки від 13.03.2018 №726/17-00-14-01/38957772 прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податків та зборів, у томі числі з податку на доходи фізичних осіб, пені на 553088,63грн., в тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями на 546841,78грн. та нарахована відповідно до пп.129.1.3 п.129.1 ст.129 Податкового кодексу України пеня в розмірі 6246,85грн.

За результатами адміністративного оскарження вказане податкове повідомлення-рішення скарга позивача залишена без задоволення, а спірне рішення - без змін.

Вважаючи податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем несвоєчасно сплачено податкове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, а тому відповідачем правомірно нарахована позивачу пеня у відповідності до пп.129.1.3 п.129.1 ст.129 Податкового кодексу України. При цьому, суд виходив з правомірності застосування до позивача штрафних санкцій визначених статтею 127 Податкового кодексу України та погодився з контролюючим органом, що підприємство неодноразово порушувало податкове законодавство щодо несплати податку на доходи фізичних осіб, що свідчить про повторність такого порушення.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Згідно з пунктом 15.1 ст. 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Пунктом 38.2 ст. 38 ПК України визначено, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством - податковим агентом, або представником платника податку.

Згідно з підпунктом 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно п. п. 168.1, 168.2 ст. 168 ПК України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду, що передбачено п. 168.5 ст. 168 ПК України).

Згідно з абз. 1 п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно розрахунку штрафних санкцій до оскаржуваного податкового повідомлення - рішення, відповідачем на підставі п.127.1 ст.127 Податкового кодексу України за несплату (неперерахування) податку на доходи фізичних осіб за жовтень 2015 року застосована штрафна санкція вперше в розмірі 25%, що становить 695,93грн. (від суми несплаченого податку 2783,72грн.); за листопад 2015 року вдруге 50% - 450,49грн. (від суми несплаченого податку 900,98грн.). Надалі, за лютий 2016 року та період з квітня 2016 року по липень 2017 року та за вересень 2017 року, відповідачем застосована штрафна санкція в розмірі 75 %, як за дії, що вчинені втретє та більше на загальну суму - 545695,36грн.

Колегія суддів зазначає, що відповідальність за порушення правил сплати (перерахування) податків встановлена ст. 126 ПК України, в той час як ст. 127 ПК України визначає відповідальність за порушення правил нарахування, утримання та сплати (перерахування) податків у джерела виплати.

Згідно пп. 126.1 ст. 126 ПК України у разі, якщо платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, встановлених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Пунктом 127.1 ст. 127 ПК України передбачено, що не нарахування і неутримання та/або несплати (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягне за собою накладення штрафу у розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вченні повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Положення ст. 126 ПК України щодо застосування штрафної санкції застосовуються у випадку, коли має місце несвоєчасність сплати платником податків узгодженої суми грошового зобов'язання. При цьому розмір такої санкції прямо залежить від часу затримки такої сплати.

Тобто, у разі, якщо платник податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобов'язання протягом строків, передбачених ПК України, такий платник податків притягується до відповідальності відповідно до ст. 126 ПК України.

Положення ст. 127 ПК України встановлюється як міра відповідальності, яка покладається на платника податків, в тому числі і на податкового агента, саме за несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при чому відповідність розміру штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) не з часу затримки такої несплати, як передбачено ст. 126 ПК України, а з кількості разів допущених таких порушень протягом певного періоду часу.

Тобто склад порушення передбачає, що нарахування, сплата чи утримання податку не відбулися до чи на момент виплати доходу.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09 листопада 2018 року у справі № 820/3562/17.

Водночас поза увагою суду першої інстанції залишився той факт, що на час перевірки узгоджені суми грошових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб платником податків вже були сплачені, що виключає можливість застосування ст. 127 ПК України.

Представник відповідача у судовому засіданні підтвердив сплату позивачем узгоджених сум грошових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, вказавши лише на допущення порушень ним термінів такої сплати.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що ДФС безпідставно розцінила дії підприємства як не однократне порушення, відтак протиправно застосувала до позивача підвищений розмір штрафу на підставі приписів статті 127 Податкового Кодексу України.

Суд першої інстанції не взяв до уваги вищевказаних обставин та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням вищенаведеного, колегія дійшла переконання, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, оскаржуване рішення суду відповідно до вимог статті 317 КАС України підлягає скасуванню з одночасним прийняттям постанови про задоволення позову з наведених вище підстав.

Керуючись статтями 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Костопільського лісгоспу Державного підприємства «Львівський військовий лісокомбінат» задовольнити.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2018 року у справі №817/1461/18 скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов Костопільського лісгоспу Державного підприємства «Львівський військовий лісокомбінат» задовольнити.

Визнати протиправним та скасування податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області № від 03.04.2018.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Д. М. Старунський
судді В. М. Багрій
А. Р. Курилець
Повне судове рішення складено 29.01.2019