Справа № 815/5066/17
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2019-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2019 р.м.ОдесаСправа № 815/5066/17

Категорія: 8.3 Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О.М.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді -Кравченка К.В.,
судді -Вербицької Н.В.,
судді -Джабурії О.В..

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Одеського управління Офісу великих платників податків ДФС на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2017 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» до Одеського управління Офісу великих платників податків ДФС про визнання протиправними дій та бездіяльності, -

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2017 року ПАТ «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» (надалі - Позивач, Товариство) звернулось до суду з позовом до Одеського управління Офісу великих платників податків ДФС (надалі - Відповідач, ДФС), в якому заявило наступні позовні вимоги:

- визнати протиправними дії Одеського управління Офісу великих платників податків ДФС щодо нарахування 31.07.2017 року та відображення в інтегрованій картці особового рахунку ПАТ «Одесаобленерго» з податку на додану вартість пені з податку на додану вартість у сумі 421911,58 грн. та списанню наявної станом на 31.07.2017 року переплати з податку на додану вартість в рахунок її погашення;

- визнати протиправними дії Одеського управління Офісу великих платників податків ДФС щодо нарахування 31.07.2017 року та відображення в інтегрованій картці особового рахунку ПАТ «Одесаобленерго» з податку на прибуток приватних підприємств пені з податку на прибуток приватних підприємств у сумі 45620,52 грн.;

- визнати протиправною бездіяльність Одеського управління Офісу великих платників податків ДФС щодо не зарахування наявної у ПАТ «Одесаобленерго» станом на 24.07.2017 року переплати податку на додану вартість у сумі 4567,98 грн. в рахунок сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні Ф-«Н» від 10.07.2017 року №;

- визнати протиправними дії Одеського управління офісу великих платників податків ДФС щодо визначення податкового боргу з податку на прибуток приватних підприємств ПАТ «Одесаобленерго» за узгодженими податковим зобов'язанням з податку на прибуток приватних підприємств за I квартал 2017 року у сумі 45620,52 грн. станом на 19.08.2017 року.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що позивач своєчасно, тобто 28.07.2017 року, сплатив суми грошових зобов'язань по ПДВ та по податку на прибуток, які визначені податковими повідомленнями-рішеннями від 20.07.2017 року № та №, але відповідач неправомірно здійснив нарахування пені по ПДВ в розмірі 421911,58 грн. та по податку на прибуток в розмірі 45620,52 грн. за несвоєчасну сплату податкових зобов'язань, які визначені цими податковими повідомленнями-рішеннями та відобразив ці суми пені в інтегрованій картці особового рахунку ПАТ «Одесаобленерго» з податку на додану та з податку на прибуток. Включення цих сум пені до інтегрованої картки особового рахунку позивача мало наслідком автоматичне зарахування сплачених позивачем сум податків не в погашення заборгованості по ПДВ та податку на прибуток, а в погашення пені по цим податкам, що в свою чергу викликало наявність у позивача в наступних періодах заборгованості по цим податкам з нарахуванням пені. Позивач вважає, що відповідач нарахував вищевказані суми пені в порушення приписів ст.129 ПК України, оскільки податкові повідомлення-рішення №№, від 20.07.2017 року були сплачені своєчасно. Крім того позивач зазначає, що 24.07.2017 року був останній день для своєчасної сплати нарахованого податковим повідомленням-рішенням Ф-«Н» від 10.07.2017 року № штрафу по ПДВ в розмірі 4130,53 грн. за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних, яке позивач не оскаржував, а оскільки станом на цей день за даними особової картки позивача по ПДВ рахувалась переплата в розмірі 4567,98 грн., то відповідач зобов'язаний був в автоматичному режимі був погасити заборгованість позивача по вказаному повідомленню-рішенню за рахунок наявної переплати по ПДВ. Однак відповідач неправомірно не здійснив зарахування наявної переплати з ПДВ в рахунок оплати грошового зобов'язання по податковому повідомленню-рішенню Ф-«Н» від 10.07.2017 року, чим порушив вимоги п.131.2 ст.131 ПК України, що мало наслідком застосування до позивача в подальшому штрафних санкцій за несвоєчасну сплату вказаного повідомлення-рішення.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 22.11.2017 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, ДФС подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати та винести нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у її задоволенні .

Обставини справи, які підлягають дослідженню та оцінки судом у даній справі полягають в наступному.

10.07.2017 року Одеським управлінням Офісу великих платників податків ДФС прийнято податкове повідомлення-рішення форми Ф-«Н» від 10.07.2017 року №, яким позивачу за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних визначено суму штрафу у розмірі 4130,53 грн. (а.с.35). Дане рішення позивач в адміністративному та судовому порядку не оскаржував.

Крім того, за результатами проведеної відповідачем у березні-червні 2017 року перевірки позивача, результати якої оформлені актом від 07.07.2017 року №61/28-10-49-14/00131713, були винесені наступні податкові повідомлення-рішення від 20.07.2017 року:

- №, яким позивачу донараховані грошові зобов'язання з податку на додану вартість в загальному розмірі 765935,00 грн (у т.ч. 510623,00 грн. - основний платіж та 255312,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції) (а.с.44);

- №, яким про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у сумі 128144,00 грн. (у т.ч. 92150,00 грн. - основний платіж та 35994,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції) (а.с.47).

На підтвердження факту сплати сум за цими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач надав платіжні доручення №10100021 від 28.07.2017 року на суму 510623,00 грн.; №10100020 від 28.07.2017 року на суму 255312,00 грн. (а.с.45-46); №10100018 від 28.07.2017 року на суму 92150,00 грн.; №10100017 від 28.07.2017 року на суму 35994,00 грн. (а.с.48-49).

Таким чином, сплата сум за податковими повідомленнями-рішеннями від 20.07.2017 року № та № була здійснена в межах строку, визначеного в п.57.3 ст.57 ПК України. Факт сплати та надходження сум за цими платіжними дорученнями відповідачем не заперечується.

В подальшому, 31.07.2017 року в інтегрованій картці особового рахунку позивача з податку на додану та з податку на прибуток відповідачем були відображені суми пені в розмірах 421911,58 грн. та 45620,52 грн., відповідно.

Включення цих сум пені до інтегрованої картки особового рахунку позивача з податку на додану та з податку на прибуток мало наслідком автоматичне зарахування наявних у позивача станом на 31.07.2917 року сум переплат по ПДВ та по податку на прибуток в погашення таких сум пені, а також зарахування в погашення вказаної пені сплачених позивачем сум ПДВ та податку на прибуток за липень-серпень 2017 року, що в свою чергу викликало виникнення у позивача в наступних періодах заборгованості по цим податкам з нарахуванням пені, та зумовило звернення позивача до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, які стосуються дій ДФС по нарахуванню пені по ПДВ в розмірі 421911,58 грн. та по податку на прибуток в розмірі 45620,52 грн. за несвоєчасну сплату податкових зобов'язань згідно податкових повідомлень-рішень №№, від 20.07.2017 року, та дій по подальшому зарахуванню сплачених позивачем сум податків на погашення вказаних сум пені, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача були відсутні правові підстави для нарахування пені згідно пп.129.1.1 п.129.1 ст.129 ПК України, оскільки позивачем сплачено грошові зобов'язання згідно податкових повідомлень-рішень №№, від 20.07.2017 року у повному обсязі та в межах строку, визначеного п.57.3 ст.57 ПК України.

Апелянт з таким висновком суду першої інстанції не погоджується, вважаючи, що по факту сплати позивачем донарахованих податковими повідомленнями-рішеннями №№, від 20.07.2017 року грошових зобов'язань з ПДВ та податку на прибуток пеня нарахована правомірно, оскільки згідно положень ст.129 ПК України підставою для нарахування пені є не прострочення сплати визначеного податковим органом у податковому повідомленні-рішенні грошового зобов'язання, а сам факт несвоєчасної сплати заниженого податкового зобов'язання, донарахованого контролюючим органом.

Апелянт вважає, що в цьому випадку пеня повинна нараховуватися за весь період заниження тих сум ПДВ та податку на прибуток, які донараховані рішеннями від 20.07.2017 року, починаючи з того податкового періоду, в якому позивач не сплатив ці суми.

З наведеного вбачається, що у даній справі спірним є питання методології нарахування пені при сплаті платником податків сум податкових зобов'язань, нарахованих йому контролюючим органом за результатами податкової перевірки.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з цього питання та відхиляє доводи ДФС з огляду на наступне.

Підстави та порядок нарахування пені визначені у ст.129 ПК України.

До 2017 року пп.129.1.1 п.129.1 ст.129 ПК України був викладений в наступній редакції: «Після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Нарахування пені розпочинається:

а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов'язання платником податків - після спливу 90 днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного цим Кодексом;

б) при нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом.»

Тобто наведена редакція пункту 129.1 статті 129 ПК України передбачала застосування фінансової санкції до платників податків у вигляді нарахування пені за весь період заниження податкового зобов'язання на суму такого заниження, оскільки платник весь період, коли він не декларував та не сплачував податки, користувався коштами, які він повинен був сплатити до бюджету.

У зв'язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21.12.2016 року №1797-VIII, який набрав чинності з 1 січня 2017 року, пункт 129.1 викладений в наступній редакції:

« 129.1. Нарахування пені розпочинається:

129.1.1 при нарахуванні суми грошового зобов'язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов'язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

129.1.2. при нарахуванні суми податкового зобов'язання, визначеного контролюючим органом у випадках, не пов'язаних з проведенням податкових перевірок, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов'язання (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження);

129.1.3. при нарахуванні суми податкового зобов'язання, визначеного платником податків або податковим агентом, - після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов'язання.

129.3. Нарахування пені закінчується:

129.3.1. у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов'язань;

129.4. На суми грошового зобов'язання, визначеного підпунктами 129.1.1 та 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, коли її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов'язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.»

Таким чином, законодавцем змінено правове регулювання цього питання і передбачено, що пеня розпочинає нараховуватись з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов'язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Тлумачення змісту вказаних норм Податкового кодексу України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, свідчить про те, що нарахування пені розпочинається: при нарахуванні суми грошового зобов'язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов'язання, визначеного цим Кодексом та закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що в даному випадку нарахування пені за правилами пп.129.1.1 п.129.1 ст.129 ПК України здійснюється у випадку пропуску граничного строку сплати платником податків податкового зобов'язання, визначеного п.57.3 ст.57 ПК України.

Такий правовий висновок щодо застосування п.129.1 ст.129 ПК України викладений в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27.11.2018 року по справі №822/2591/17 та від 19.06.2018 року по справі №820/3878/17.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи вищенаведена, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки сплата позивачем податкових зобов'язань, визначених податковими повідомленнями-рішеннями № та № від 20.07.2017 року, відбулась в межах строку, визначеного в п.57.3 ст.57 ПК України, тобто протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення - рішення, то нарахування податковим органом пені в розмірах 421911,58 грн. та 45620,52 грн. не згоджується з приписами ст.129 ПК України.

Задовольняючи позовні вимоги щодо протиправної бездіяльності по незарахуванню наявної у позивача станом на 24.07.2017 року переплати по ПДВ в розмірі 4567,98 грн. в рахунок сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні Ф-«Н» від 10.07.2017 року №, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача станом на 24.07.2017 року обліковувалась переплата по ПДВ в сумі 4567,98 грн., а тому в силу п.87.1 ст.87 ПК України відповідач зобов'язаний був здійснити погашення нарахованого позивачу грошового зобов'язання з ПДВ за вказаним повідомленням-рішенням за рахунок переплати без заяви позивача.

При вирішенні цього питання, колегія суддів зазначає, що дійсно згідно відомостей з інтегрованої картки особового рахунку ПАТ «Одесаобленерго» станом на 24.07.2017 року обліковувалась переплата по ПДВ в сумі 4567,98 грн..

Відповідно п.57.3 ст.57 ПК України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 п.54.3 ст.54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення - рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

В позовній заяві позивач вказував про те, що податкове повідомленні-рішенні Ф-«Н» від 10.07.2017 року № надійшло до позивача 14.07.2017 року, а в запереченнях від 11.09.2017 року на акт перевірки від 29.00.2017 року (а.с.17) позивач вказував на отримання цього ППР 14.07.2017 року по пошті, однак жодного підтвердження цьому факту не надав.

Апелянт в додаткових письмових поясненнях стверджує, що податкове повідомлення-рішення Ф-«Н» від 10.07.2017 року № було вручено позивачу працівниками пошти 19.07.2017 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке надано до матеріалів справи. Після отримання Одеським управлінням 02.08.2018 року рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, сума по вказаному повідомленню-рішенню була внесена до інтегрованої картки позивача, як узгоджене грошове зобов'язання, але станом на 02.08.2017 року в інтегрованій картці особового рахунку позивача по ПДВ переплата дорівнювала 0 грн, так як залишок переплати у розмірі 4567,98 грн. погасив частину раніше нарахованої пені.

Перевіривши на офіційному сайті Укрпошти відомості по коду рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, за яким податкове повідомлення-рішення Ф-«Н» від 10.07.2017 року № було направлено відповідачем в адрес позивача 570), а також по коду відправлення, за яким вказане повідомлення про вручення було повернуто поштою до Одеського управління 136), колегія суддів встановила, що зазначене поштове повідомлення про вручення повернулося до Одеського управління 22.07.2017 року, а не 02.08.2017 року, як стверджує апелянт.

З огляду на встановлену в ході апеляційного розгляду дату вручення позивачу податкового повідомлення-рішення Ф-«Н» від 10.07.2017 року № (19.07.2017 року) та дату отримання ДФС відомостей про таке вручення (22.07.2017 року), колегія суддів з урахуванням положень п.57.3 ст.57 ПК України та Порядку №422 приходить до висновку, що сума за податковим повідомленням-рішення Ф-«Н» від 10.07.2017 року № могла бути внесена до особової картки позивача в якості узгодженого податкового зобов'язання не раніше ніж 31.07.2017 року - перший робочий день після спливу 10 календарних днів з дня отримання позивачем цього податкового повідомлення - рішення.

Враховуючи, що станом на 24.07.2017 року по особовому рахунку позивача з ПДВ обліковувалась переплата в сумі 4567,98 грн., а, як вже зазначено вище, нарахування 31.07.2017 року по особового рахунку позивача з ПДВ пені в розмірах 421911,58 грн. та 45620,52 грн. було здійснено неправомірно, то в силу положень п.87.1 ст.87 ПК України зобов'язання по податковому повідомленню-рішенню Ф-«Н» від 10.07.2017 року № повинні були бути погашені автоматично 31.07.2017 року за рахунок переплати 4567,98 грн. без заяви позивача.

Відтак, суд першої інстанції цілком обґрунтовано задовольнив позовні вимоги щодо бездіяльності по незарахуванню наявної у позивача в рахунок сплати погашення грошового зобов'язання по податковому повідомленні-рішенні Ф-«Н» від 10.07.2017 року №.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.317, ст.321, ст.322, ст.325, ст.329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Одеського управління Офісу великих платників податків ДФС - залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Кравченко К.В.
Судді Вербицька Н. В. Джабурія О.В.