Справа № 826/9819/17
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2019-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
місто Київ

30 січня 2019 року №826/9819/17
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., при секретарі судового засідання Огнивому Д.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
доГенерального штабу Збройних Сил України
провизнання протиправними дій, скасування наказу,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Генерального штабу Збройних Сил України, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Генерального штабу Збройних Сил України щодо звільнення ОСОБА_1 з посад в 48 окремій інженерній бригаді та призначення на посаду в 58 окремій мотопіхотній бригаді;

- скасувати пункт 2 параграфу першого Наказу першого заступника начальника Генерального штабу Збройних сил України від 25.04.2017 №77-РС.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на протиправність його звільнення з однієї посади та призначення на іншу посаду, оскільки позивач не надавав згоди на таке звільнення, позивач не має відповідної освіти та військово-облікової спеціальності, якої потребує нова посада, позивач не проходив необхідного навчання для переведення його на іншу посаду, крім того, позивача звільнено із займаної посади в період його перебування на лікарняному, що є порушенням статті 40 Кодексу Законів про працю України.

Відповідач проти позовних вимог заперечував, зазначивши, що переміщення позивача з однієї посаду на іншу здійснено відповідно до законів України, керуючись приписами положень про проходження військової служби, а посилання позивача на вимоги Кодексу законів про працю України є безпідставними, оскільки проходження військової служби регулюється спеціальним законодавством.

Відповідно до пунктів 10 частини першої Розділу Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства в редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" №2147-VIII від 03.10.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-

ВСТАНОВИВ:
Між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 було укладено Контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового та сержантського складу від 08.05.2016.

Так, згідно з умовами даного Контракту, позивач взяв на себе обов`язок, зокрема, щодо проходження військової служби у Збройних силах України протягом строку Контракту, а вразі настання особливого періоду понад установлений строк Контракту, відповідно до вимог, визначених законодавством, що регулює порядок проходження військової служби, та цим контрактом.

Пунктом 3 Контракту встановлено, що цей Контракт є строковим та укладається відповідно до строків, установлених законодавством за погодженням сторін до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію.

Таким чином, 08.05.2016 позивач був прийнятий на роботу військовослужбовцем Збройних сил України на підставі письмового трудового договору, укладеного між ним та відповідачем у вигляді Контракту, зазначеного вище.

Разом з тим, за твердженням позивача, під час його лікування, без попередньої домовленості з ним та без його згоди, відповідач наказом від 25.04.2017 №77-РС звільнив ОСОБА_1 із займаної посади головного старшини 308 окремого інженерно-технічного батальйону 48 інженерної бригади Головного управління оперативного забезпечення Збройних сил України і призначив на посаду головного старшини 15 окремого мотопіхотного батальйону 58 окремої мотопіхотної бригади Оперативного командування «Північ» Сухопутних військ Збройних сил України.

ОСОБА_1 вважаючи такі дії відповідача щодо звільнення позивача з однієї посади та призначення на іншу, під час проходження ним лікування та без його згоди, протиправними, звернувся до суд у з даним позовом.

Розглянувши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі за текстом Закон).

Так, відповідно до частини першої вказаного Закону, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина перша статті 3 Закону).

Згідно з частиною дев`ятою статті 6 Закону, порядок проходження військової служби військовослужбовцями, які не обіймають військових посад, установлюється положеннями про проходження військової служби.

Частиною тринадцятою вказаної статті передбачено, що військовослужбовці у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби, можуть бути направлені для подальшого проходження військової служби з одного військового формування до іншого з виключенням із списків особового складу формування, з якого вибули, та включенням до списків особового складу формування, до якого прибули.

Порядок проходження військової служби у Збройних силах України громадянами України визначено відповідним Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі за текстом - Положення).

Так, пунктом 12 Положення передбачено, що встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання підполковника (капітана 2 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Відповідно до приписів пункту 40 Положення, у разі переміщення по службі військовослужбовця з однієї військової частини до іншої для дальшого проходження військової служби дія контракту про проходження військової служби не припиняється. Окремі умови контракту за новим місцем служби можуть бути переглянуті та засвідчені підписами сторін контракту.

Приписами пункту 82 Положення встановлено, що призначення військовослужбовців на посади здійснюється, зокрема, для набуття практичного досвіду управлінської діяльності в органах військового управління різного рівня або для більш доцільного використання за фахом чи досвідом роботи - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України, зокрема на особисте прохання військовослужбовця.

Військовослужбовці призначаються на посади і переміщуються по службі за основною або спорідненою спеціальністю з урахуванням досвіду служби. У разі коли є потреба призначення військовослужбовців на посади за новою спеціальністю, їх призначенню на ці посади має передувати відповідна підготовка (перепідготовка). Для доукомплектування Збройних Сил України в умовах особливого періоду військовослужбовці можуть призначатися на посади, передбачені штатами воєнного часу, за новою спеціальністю з урахуванням набутого досвіду (пункт 83 Положення).

Згідно з приписами пункту 90 Положення, необхідність і терміновість переміщення військовослужбовців, які не досягли граничного віку перебування на військовій службі і визнані військово-лікарською комісією за станом здоров`я обмежено придатними до військової служби, з посад, що вони займають, на інші посади, на яких вони можуть виконувати обов`язки військової служби з урахуванням стану здоров`я, підготовки і досвіду служби, визначаються командирами (начальниками), які мають право призначати військовослужбовців на відповідні посади.

Переміщення військовослужбовців здійснюється в разі, коли звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних посадових осіб.

Переміщення осіб офіцерського складу між видами Збройних Сил України, з`єднаннями, військовими частинами та оперативними командуваннями, здійснюється наказами посадової особи, якій підпорядковані відповідні види Збройних Сил України, з`єднання, військові частини та оперативні командування, крім посад, що належать до повноважень вищої посадової особи (пункт 110 Положення).

Відповідно до пункту 112 Положення, військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої у випадках, визначених пунктом 82 цього Положення.

Зазначене переміщення здійснюється без згоди військовослужбовця, крім таких випадків:

неможливість проходження військовослужбовцем військової служби у місцевості, до якої його переміщують, відповідно до висновку (постанови) військово-лікарської комісії;

неможливість проживання членів сім`ї військовослужбовця за станом здоров`я в місцевості, до якої його переміщують, відповідно до документів, які це підтверджують;

потреба у догляді за непрацездатними чи хворими батьками, дружиною (чоловіком) або особами, які виховували його з дитинства замість батьків і були визнані опікунами та мешкають окремо від сім`ї військовослужбовця, відповідно до документів, які це підтверджують.

Наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170 було затверджено Інструкцію про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі за текстом Інструкція).

Вказана Інструкція визначає механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення), затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153.

Так, відповідно до пункту 4.1. розділу IV «Призначення на посади та звільнення з посад» Інструкції, військовослужбовці Збройних Сил України призначаються на військові посади, передбачені штатами (штатними розписами) військових частин. Призначення військовослужбовців на посади і переміщення по службі здійснюються за результатами оцінювання на підставі Резерву кандидатів для просування по службі (далі Резерв для просування по службі), Плану переміщення по службі з числа військовослужбовців (далі План переміщення на посади), подань, службового документа, визначеного підпунктом 5 пункту 1.5 розділу І цієї Інструкції (якщо в умовах воєнного часу неможливо оформити подання), та клопотань посадових осіб, а також рішень колегіальних органів, утворених відповідно до чинного законодавства України.

План переміщення на посади складається для комплектування вакантних посад, а також посад, які планується вивільнити внаслідок звільнення і вибуття військовослужбовців із виключенням зі списків військової частини протягом календарного року. До Плану переміщення на посади включаються такі посади, зокрема, які є неукомплектованими. План переміщення на посади складається в кадровому органі кожної номенклатури призначення за існуючими посадами. Проект Плану переміщення на посади складають посадові особи кадрових органів (пункт 4.8. Інструкції).

Згідно з приписами пункту 4.9, підставами для видання наказів по особовому складу про призначення і переміщення військовослужбовців є: на рівнозначні посади - витяг із Плану переміщення на посади або у разі здійснення не запланованого переміщення - подання; в умовах особливого періоду документи, визначені пунктом 1.5 розділу І цієї Інструкції.

За твердженням відповідача, що не спростовано позивачем, переміщення останнього на рівнозначну посаду здійснено у відповідності до плану переміщення.

Так, до матеріалів справи відповідачем надано копію пропозиції до плану переміщення військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 на посади до інших військових частин.

Як вбачається з наданої копії пропозиції до плану переміщення позивач старший прапорщик ОСОБА_1 , головний старшина 308 окремого інженерно-технічного батальйону 48 інженерної бригади Головного управління оперативного забезпечення Збройних сил України, з 13.09.2016 старший прапорщик ВОС 929981 А займаній посаді відповідає.

Що стосується твердження позивача, що звільнення його з однієї посади та призначення на іншу відбулось без його згоди, то суд сприймає дані твердження критично, та звертав увагу, що приписами пункту 82 Положення встановлено, що призначення військовослужбовців на посади здійснюється, зокрема, для набуття практичного досвіду управлінської діяльності в органах військового управління різного рівня або для більш доцільного використання за фахом чи досвідом роботи - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України, зокрема на особисте прохання військовослужбовця.

В таких випадках, військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої без його згоди, крім таких випадків, передбачених пунктом 112 Положення.

Разом з тим, під час судового розгляду справи, позивач не надав суду доказів щодо неможливості його переміщення, у зв`язку з вичерпним переліком підстав, визначених приписами пункту 112 Положення.

При цьому, відповідач наполягає, що переміщення позивача було здійснено на рівнозначну посаду для більш доцільного використання за досвідом роботи, що відповідає вимогам нормативно-правових актів, які регламентують порядок проходження служби військовослужбовцями Збройних сил України.

Стосовно тверджень позивача, що останнього призначено на нову посаду без належного рівня освіти, досвіду проходження служби та спеціальної підготовки на військово-облікову спеціальність 837975А, необхідно зазначити наступне.

Так, дійсно в матеріалах справи наявна копія витягу з наказу від 25.04.2017 №77-РС, з якого вбачається, що старшого прапорщика ОСОБА_1 було призначено головним старшиною 15 окремого мотопіхотного батальйону окремої мотопіхотної бригади Оперативного командування «Північ» Сухопутних військ Збройних сил України, ВОС (військово-облікова спеціальність) - 837975А.

Разом з тим, відповідачем додано до матеріалів справи лист Кадрового центру Збройних сил України від 18.10.2017 №321/КУ/3796, з якого вбачається, що в пункті 2 наказу від 24.05.2017 №77-РС, а саме в частині зазначення ВОС - 837975А, на яку було призначено позивача допущено помилку. Поряд з цим, в Кадровому центрі Збройних сил України підготовлено проект наказу про внесення змін до наказу, яким визначено ВОС 929981А, головним старшиною 15 окремого мотопіхотного батальйону окремої мотопіхотної бригади Оперативного командування «Північ» Сухопутних військ Збройних сил України.

Поряд з цим, матеріали справи містять також копію витягу з наказу командира 58 окремої мотопіхотної бригади оперативного командування «Північ» (по особовому складу) від 29.08.2017 №124-РС, відповідно до якого старшого прапорщика ОСОБА_1 увільнено від займаної посади і призначено головним сержантом 15 окремого мотопіхотного батальйону 58 окремої мотопіхотної бригади, ВОС - 929981А.

Як зазначено відповідачем в тексті заперечень на позовну заяву та не спростовувалось позивачем, наразі вносіться зміни до наказу першого заступника начальника Генерального штабу Збройних сил України в частині визначення ВОС посади на яку призначено ОСОБА_1 .

Крім того, суд погоджується з твердженнями відповідача на рахунок того, що в даному випадку, порядок проходження позивачем військової служби за контрактом регулюється спеціальними нормами, при цьому, вимоги Кодексу законів про працю України є загальними.

Таким чином, проаналізувавши наведене в сукупності, суд приходить до висновку, що переміщення позивача з однієї посади на іншу посаду було здійснено правомірно, у відповідності до приписів нормативно-правових актів, що регламентують порядок проходження служби військовослужбовцями Збройних сил України. Зворотного позивачем під час судового розгляду справи не доведено, при цьому, матеріали справи спростовуються твердження позивача, зазначені в позовній заяві.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи сторін, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:
В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України

Суддя Літвінова А.В.