Справа № 815/878/18
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2019 р. м.Одеса Справа № 815/878/18

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Соколенко О. М.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.

суддів: Кравченка К.В., Єщенка О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

28 лютого 2018 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 (далі по тексту - ОСОБА_2 до Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, (далі по тексту - Малиновське об'єднане УПФУ в м. Одесі, відповідач) в якому позивач просить суд:

- визнати незаконними дії Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, щодо відмови ОСОБА_2 у поновленні виплати пенсії;

- зобов'язати Малиновське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м.Одесі поновити виплату пенсії ОСОБА_2 з моменту її припинення, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 вказує, що вона перебувала на обліку в Малиновському об'єднаному УПФУ в м. Одесі та отримувала пенсію за віком з 22.04.1998 року, та оскільки виїхала на постійне місце проживання до США, виплату пенсії їй було припинено. В серпні 2017 року позивач звернулась до відповідача з письмовою заявою про поновлення виплат раніше призначеної пенсії та рішенням Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі №116/Е-1 від 07.08.2017 року позивачу відмовлено у поновленні виплати пенсії, у зв'язку із відсутністю спеціального Закону України, яким передбачені умови, норми та механізм виплат пенсій громадянам, які виїхали або будуть виїжджати на постійне проживання за кордон.

Посилаючись на положення ч.ч.1,2 ст.24, ч.1 ст.46 Конституції України, ст.7 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ОСОБА_2 вказує, що право позивача на отримання пенсії в Україні є конституційним правом громадянина України та позивач, яка проживає у Сполучених Штатах Америки, як громадянин України, має такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, оскільки Конституція Україні та пенсійне законодавство України не допускає обмеження права на соціальний захист, зокрема, права на отримання пенсії, за ознакою місця проживання громадянина України.

Зважаючи на вищевикладене та посилаючись на Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Пічкур проти України", рішення Європейського суду з прав людини у справі "Будченко проти України", рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 року №8-рп/200, ОСОБА_2 просить суд визнати незаконними дії Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, щодо відмови ОСОБА_2 у поновленні виплати пенсії та зобов'язати Малиновське об'єднане УПФУ в м. Одесі поновити виплату пенсії ОСОБА_2 з моменту її припинення, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2018 року у задоволені адміністративного позову відмовлено в повному обсязі.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що позивачем не дотримано встановленого порядку звернення за поновленням пенсії, оскільки вона не зверталася до відповідача із заявою встановленого зразка про призначення та виплату пенсії за віком відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", та необхідним пакетом документів для поновлення виплати пенсії, а відтак відповідач не мав достатніх законних підстав для прийняття рішення щодо поновлення раніше призначеної пенсії, в тому числі, зважаючи на факт відсутності у відповідача пенсійної справи ОСОБА_2

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, представник позивача подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що судом першої інстанції не враховано той факт, що право позивача на отримання пенсії в Україні є конституційним правом громадянина України та позивач, яка проживає у Сполучених Штатах Америки, як громадянин України, ОСОБА_2 має такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, оскільки Конституція Україні та пенсійне законодавство України не допускає обмеження права на соціальний захист, зокрема, права на отримання пенсії, за ознакою місця проживання громадянина України.

Відповідно до приписів ст. 311 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції, може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд за їх участю, а також у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, рішення суду без змін, з наступних підстав.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об'єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулась до начальника Малиновського об'єднаного УПФУ в м.Одесі із заявою, в якій просила відновити виплату пенсії, яку вона одержувала з 22.04.1998 року і яку припинили виплачувати у зв'язку з тим, що вона виїхала на проживання в Америку в 1999 році.

У вказаній заяві ОСОБА_2 також зазначила, що 07.10.2009 року прийнято рішення Конституційного Суду України №25рп, відповідно до якого, незалежно від країни проживання пенсіонера, вона має право на отримання пенсії в Україні за весь час з моменту даного рішення і до кінця її життя.

На підставі цього, ОСОБА_2 просила не відмовити в її проханні і виплатити їй пенсію з усіма перерахунками та індексацією з моменту вступу в законну силу рішення і продовжувати виплати до кінця її життя. Відповідь на вказаний лист заявник просила надати на ім'я її представника ОСОБА_4

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що вказана заява 19.07.2017 року надіслана представником позивача ОСОБА_4 засобами поштового зв'язку та зареєстрована Малиновським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України 24.07.2017 року за №116/Е-1.

З копій вказаної заяви, які надані і представником позивача і представником відповідача вбачається, що вона не містить дати заяви, підпису, прізвища, ім'я та по батькові особи, яка її написала (текст заяви є написаним). Також, у заяві не зазначається, щодо надання будь-яких додатків (документів), які подаються разом з нею.

Водночас, адреса заявника та адреса зазначеної довіреної особи, вказаної у цій довіреності, є однаковою.

07 серпня 2018 року листом №116/Е-1 Малиновське об'єднане УПФУ в м. Одесі у відповідь на вказане звернення щодо поновлення виплати пенсії, повідомлено ОСОБА_2 про положення статей 47, 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та вказано, що на теперішній час між Україною та США угоду про виплату пенсій не укладено.

Крім того, у вказаному листі зазначено, що реалізація рішення Конституційного Суду України від 07.10.2009 № 25-рп/2009 про визнання неконституційним положень пункту 2 частини першої ст.49 та другого речення ст.51 Закону потребує прийняття спеціального Закону України, яким будуть передбачені умови, норми та механізми виплати пенсій громадянам, які виїхали або будуть виїжджати на постійне місце проживання за кордон. Крім цього, у рішенні Конституційного Суду звернуто увагу Верховної Ради на необхідність приведення у відповідність до Конституції України положень інших законів, які регламентують виплату пенсій пенсіонерам, які постійно проживають у державах, з якими не укладено відповідного договору. На теперішній час, як зазначено у даному листі, питання виплати пенсій особам, які перебувають на постійному проживанні у країнах, з якими не укладено угод про пенсійне забезпечення, законодавчо не врегульовано.

Враховуючи зазначене, а також те, що до заяви не долучені документи про фактичне проживання в межах України, у листі від 07.08.2017 року №116/Е-1 вказано, що для поновлення виплати пенсії підстави відсутні. У листі також зазначено, що оскільки до звернення не долучені документи, підтверджуючі повноваження ОСОБА_4, відповідь надіслана на адресу ОСОБА_2, яка зазначена у листі (а.с.22).

У листі від 07.08.2017 року №116/Е-1 вказано, що відповідно до статті 105 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" застраховані особи та члени їх сімей мають право на оскарження дій (бездіяльності) страхувальників, виконавчих органів Пенсійного фонду та їх посадових осіб відповідно до законодавства про звернення громадян, а також у судовому порядку.

Вважаючи дії Малиновського об'єднаного УПФУ в м. Одесі щодо відмови ОСОБА_2 у поновленні виплати пенсії незаконними та вказуючи, що підставою для звернення позивача з даною позовною заявою слугувало те, що Малиновським об'єднаним УПФУ в м. Одесі відмовлено ОСОБА_2 у поновленні виплати пенсії, про що прийнято рішення №116/Е-1 від 07.08.2017 року, позивач звернулась до суду з даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку діям суб'єкта владних повноважень, колегія суддів виходить з наступного.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані, зокрема, але не виключно, Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", який затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1) та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають:

1) громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом;

2) особи, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" (крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали право на призначення пенсії за Законом України "Про пенсійне забезпечення" - за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне грошове утримання) з інших джерел, а також у випадках, передбачених цим Законом, - члени їхніх сімей.

Статтею 5 Закону України "Про громадянство України" від 18 січня 2001 року №2235-III встановлено, що документами, які підтверджують громадянство України, зокрема, є паспорт громадянина України та паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Згідно з ч.4 ст.8 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, мають право на отримання пенсійних виплат і соціальних послуг із системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування нарівні з громадянами України на умовах та в порядку, передбачених цим Законом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Відповідно до ст.46 даного Закону, нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Відповідно до ст. 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного суду України від 07.10.2009 року № 25-рп/2009 пункт 2 частини першої статті 49, друге речення статті 51 Закону №1058-ІV щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним). Зазначені положення Закону №1058-ІV втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Як зазначено в Рішенні №25-рп/2009 оспорюваними нормами Закону №1058-ІVдержава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Пічкур проти України", яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії, як таке, стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення).

У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи те, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов'язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі й у рішенні у справі "Пічкур проти України", як джерело права відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

З огляду на наведене, з дня набрання чинності Рішенням № 25-рп/2009 щодо неконституційності положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону № 1058-ІV виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень зазначеного Закону. З цього часу Управління ПФУ має відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

Отже, проживаючи в Сполучених Штатах Америки як громадянин України, будь-яка особа має такі ж самі конституційні права, як й інші громадяни цієї держави, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії за ознакою місця проживання.

В свою чергу, позивач у позовній заяві посилаючись на те, що Конституція України та пенсійне законодавство України не допускає обмеження права на соціальний захист, зокрема, права та отримання пенсії, за ознакою місця проживання громадянина України, до позовної заяви додає копію паспорта позивача ОСОБА_2 як громадянки Сполучених Штатів Америки, дата видачі паспорта 27.04.2017 року (а.с.12-13).

При цьому, ні до суду першої та апеляційної інстанції, ні до Малиновського об'єднаного УПФУ в м. Одесі, з боку позивача не було надано документу згідно ст.5 Закону України "Про громадянство України", що підтверджує, що позивач на момент звернення до відповідача мала громадянство України.

Як зазначено відповідачем, датою останнього нарахування пенсії ОСОБА_2 є 01.12.1998 р. згідно витягу з центральної бази даних архівних особових рахунків (дата формування 19.06.2018 р.), а датою зняття з обліку - 20.01.1999 р.

З урахуванням рішення № 25-рп/2009 від 07.10.2009 року щодо неконституційності положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону № 1058-ІV, суд зазначає, що, навіть у разі наявності у позивача документу, що підтверджує громадянство України, за відсутності встановлення судом інших обставин щодо права позивача на поновлення виплати пенсії, не має законодавчо встановлених підстав для поновлення їй виплати пенсії з моменту її припинення та до дня набрання чинності Рішенням Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 07.10.2009 року.

Більш того, позивач у своїй заяві, поданій до Малиновського об'єднаного УПФУ в м. Одесі, просила пенсійний орган виплатити їй пенсію з усіма перерахунками та індексацією з моменту вступу в законну силу Рішення № 25-рп/2009 від 07.10.2009 року.

З огляду навищевикладене колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача поновити позивачу виплату пенсії з моменту її припинення, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів та до дня набрання чинності Рішенням Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 07.10.2009 року, не підлягають задоволенню, оскільки є необґрунтованими як документально, так і нормативно.

В свою чергу, щодо вимог позивача про визнання неправомірними дій відповідача у поновленні виплати пенсії та зобов'язання відповідача поновити позивачу виплату пенсії, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів (після набрання чинності Рішення Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 07.10.2009 року), апеляційний суд виходить з наступного.

Постановою правління Пенсійного фонду України, який є центральним органом виконавчої влади, 25 листопада 2005 року за № 22-1 затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846.

Цим Порядком передбачено, що заява про призначення (поновлення) пенсії подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації) (п.1.1 Порядку). Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший. Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви. (п.1.7 Порядку).

Зважаючи на відсутність іншого нормативно-правового акту, що регулює порядок відновлення виплати пенсії особам, які виїхали на постійне місце проживання за межі України, застосуванню підлягають приписи діючого Порядку № 22-1, відповідно до яких для поновлення виплати пенсії особа має подати заяву особисто або через представника, який діє на підставі довіреності, посвідченої нотаріально.

Такі висновки узгоджуються із правовою позицією Вищого адміністративного суду України (ухвала від 03.04.2014 року у справі № К/800/23445/13).

Як убачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, до заяви, яка була надіслана представником позивача ОСОБА_4 засобами поштового зв'язку та зареєстрована Малиновським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України 24.07.2017 року за №116/Е-1, не було надано довіреності, посвідченої нотаріально на ОСОБА_4

При цьому, разом з позовною заявою представником позивача надано довіреність на здійснення, в тому числі, представництва інтересів позивача в судових органах України, яка видана лише 17.10.2017 року (а.с.26-29).

Відповідно до 1.5 Порядку № 22-1 заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім'ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім'ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії.

Пунктом 2.8 Порядку №22-1 поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

У випадку поновлення виплати пенсії особі, якій не було проведено перерахунок відповідно до статті 43 Закону, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до статті 40 Закону із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсій, призначених до 2004 року.

При поновленні виплати пенсії та переведенні з одного виду пенсії на інший до наявних документів особа може додати:

1) документи про страховий стаж за період роботи до 01 січня 2004 року, який не врахований у пенсійній справі, у тому числі після призначення пенсії. За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, відділ персоніфікованого обліку подає довідку із бази даних реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 1 до Положення, а у разі необхідності за формою згідно з додатком 3 до Положення;

2) довідку про заробітну плату відповідно до абзаців другого і третього підпункту 3 пункту 2.1 цього розділу;

3) документи про обставини, що впливають на розмір пенсії (наприклад, зміна кількості членів сім'ї, які перебували на утриманні пенсіонера чи померлого годувальника, виникнення (втрата) права на надбавку на непрацездатних членів сім'ї і надбавку на догляд за ними, визнання заявника одиноким і таким, що потребує сторонньої допомоги, визнання заявника інвалідом або учасником війни тощо).

При переведенні на пенсію по інвалідності з іншого виду пенсії орган, що призначає пенсію, додає до пенсійної справи виписку з акта огляду МСЕК про встановлення або зміну групи інвалідності.

Особи, які одержували пенсію від інших органів і звертаються до органів, що призначають пенсію, надають документ, що підтверджує розмір пенсії, строки її виплати та дату зняття з обліку за попереднім місцем отримання.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що позивачем при зверненні до Малиновського об'єднаного УПФУ в м. Одесі, яке, в свою чергу, не призначало позивачу пенсію, не було надано документ, що підтверджує розмір пенсії, строки її виплати та дату зняття з обліку за попереднім місцем отримання.

Згідно з п.2.9 Порядку №22-1 особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

При цьому, до заяви позивача не було надано ні паспорту, ні іншого документу, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік.

Згідно з п.4.1 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Відповідно до п.4.2 Порядку №22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам'ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Відповідно до п.4.3 Порядку №22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Після надходження даних про сплату страхових внесків за останній місяць роботи, що передує місяцю подання заяви про призначення пенсії, протягом місяця проводиться перерахунок пенсії з урахуванням цього періоду з дати призначення пенсії. При цьому, якщо у разі проведення перерахунку пенсії її розмір зменшився, виплата пенсії в новому розмірі проводиться з місяця, наступного за місяцем проведення перерахунку.

В аналогічному порядку після визначення Пенсійним фондом України розміру середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, здійснюється перерахунок пенсії у разі відсутності на дату призначення пенсії даних про середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески.

Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

У разі якщо на дату звернення особи за перерахунком пенсії відповідно до частини четвертої статті 42 Закону в реєстрі застрахованих осіб відсутні дані про страховий стаж за двадцять четвертий місяць після призначення (попереднього перерахунку) пенсії, за бажанням особи перерахунок пенсії проводиться за наявні місяці страхового стажу або після надходження відповідних даних за цей місяць за умови, якщо дані надійшли не пізніше трьох місяців від дня звернення за перерахунком пенсії. У цьому разі днем звернення за перерахунком пенсії є день приймання органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (заступником начальника управління відповідно до розподілу обов'язків) та завіряється печаткою управління.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що з огляду навищевикладене, заява про поновлення виплати пенсії, яка зареєстрована Управлінням 24.07.2017 року за №116/Е-1 не відповідає встановленим вимогам для такої заяви та подана без належного пакету документів, а саме, без:

- документів, що підтверджують розмір пенсії, строки її виплати та дату зняття з обліку за попереднім місцем отримання;

- оригіналу паспортного документу;

- довіреності на представника ОСОБА_4

Отже, особа, як громадянин України, яка виїхала за кордон на постійне місце проживання, має право на призначення пенсії за віком, проте за умови звернення до управління ПФУ з відповідною заявою з дотриманням положень Порядку 22-1, яким врегульовано питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій.

Тобто, поновлення права на виплату пенсії здійснюється не автоматично, а передбачає виконання ряду процедурних дій, пов'язаних з поновленням виплати, серед яких подання заяви про поновлення виплати з дотриманням положень Порядку 22-1 та з дотриманням строків звернення, наявність документів, які підтверджують факт призначення пенсії, припинення її виплати чи право на поновлення її виплати.

З урахуванням встановлених обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не дотримано встановленого порядку звернення за поновленням пенсії, оскільки вона не зверталася до відповідача із заявою встановленого зразка про призначення та виплату пенсії за віком відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", та необхідним пакетом документів для поновлення виплати пенсії, а відтак відповідач не мав достатніх законних підстав для прийняття рішення щодо поновлення раніше призначеної пенсії, в тому числі, зважаючи на факт відсутності у відповідача пенсійної справи ОСОБА_2, та ненадання позивачем копію паспорта громадянина України.

Вказані висновки в повній мірі відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах №601/198/16 від 19 квітня 2018 року та №723/2676/14-а від 06 лютого 2018 рок

Доводи апеляційної скарги спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий суддя Димерлій О.О.
Судді Кравченко К.В. Єщенко О.В.