Справа № 2340/3899/18
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2019-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2340/3899/18 Суддя першої інстанції: В.А. Гайдаш
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Епель О.В., Шурка О.І.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на прийняте у порядку спрощеного позовного провадження рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:
У вересні 2018 року ОСОБА_1 (далі Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі Відповідач, ГУ ПФ в Черкаській області) про:

- визнання протиправними дій ГУ ПФ в Черкаській області, які полягають у зменшенні розміру пенсії ОСОБА_1 з надбавками за рахунок виплати 50 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року, з 01.01.2018 року;

- визнання протиправними дії ГУ ПФ в Черкаській області, які полягають у неврахуванні при перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018 року надбавки за службу в умовах режимних обмежень військовослужбовцям (допуск ф.2); надбавки за виконання особливо важливих завдань; премії як складових грошового забезпечення;

- зобов`язання ГУ ПФ в Черкаській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії за інвалідністю в розмірі, який обчислено з урахуванням 100 % суми підвищення, визначеної станом на 01.03.2018 року, та всіх видів грошового забезпечення, та встановити з 01.01.2018 року пенсію у розмірі 9395,50 грн.

- стягнення з ГУ ПФ в Черкаській області на користь ОСОБА_1 недоплаченої частини пенсії за період 01.01.2018 року до 31.08.2018 року, з урахуванням виплачених сум, у розмірі 29 098,67 грн.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 26.10.2018 року у задоволенні позову відмовлено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що проведення ОСОБА_1 перерахунку пенсії з виплатою 50% суми її підвищення, визначеної станом на 01.03.2018 року, узгоджується з приписами ч. 4 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон), а також постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі Постанова №103). Крім того, суд зауважив, що визначення складових перерахованої пенсії повністю відповідає вимогам положень п. 5 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року №45 (далі Порядок №45).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. При цьому зазначає, що суд першої інстанції не вірно застосував до спірних правовідносин положення п. п. 1, 2 Постанови №103, оскільки останньою врегульовані строки виплати пенсії, а не порядок проведення перерахунку, а тому висновок суду про правомірність виплати у 2018 році 50% суми підвищення до пенсії є безпідставним та таким, що не узгоджується з приписами ст. 63 Закону. Крім того, наголошує, що зміна розміру грошового забезпечення є підставою для перерахунок пенсії, а не зміни її складових, у той час як положеннями законодавства передбачено перерахунок пенсії, а не зміну розміру грошового забезпечення чи введення нових його складових або вилучення попередніх. Крім іншого, звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини, згідно якої якщо законодавства передбачає виплату надбавок та всі умови виконані, державні органи не можуть свідомо у них відмовляти поки така норма є чинною.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2018 року відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі заперечень на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу ГУ ПФ у Черкаській області просить в її задоволенні відмовити повністю. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що перерахунок та виплата пенсії здійснені ОСОБА_1 за правилами Постанови №103 та Порядку №45, у зв`язку з чим підстави для задоволенні позовних вимог відсутні.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.01.2019 року справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з такого.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФ у Черкаській області та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 60% розміру грошового забезпечення, яке складається з: посадового окладу, окладу за військове звання, процентну надбавку за вислугу років та середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці (надбавка за виконання особливо важливих завдань, надбавка за службу в умовах режимних обмежень, премія) (а.с. 12).

Крім того, матеріали справи свідчать, що 29.03.2018 року ГУ ПФ у Черкаській області на підставі довідки Черкаського обласного військового комісаріату від 19.03.2018 року №ФР48085/ (а.с. 30) було проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018 року, виходячи із сум посадового окладу, окладу за військове звання, процентної надбавки за вислугу років і премії (а.с. 13), про що Позивача було повідомлено відповідним листом (а.с. 11).

На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів ст. 63 Закону, п. п. 1, 2 Постанови №103 та п. п. 1-5 Порядку №45, суд першої інстанції прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог, оскільки проведення перерахунку і виплати пенсії здійснювалося у відповідності до вимог вищенаведених нормативних актів.

З таким висновком суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Відповідно до п. 1 Порядку № 45 перерахунок раніше призначених відповідно до Закону пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.

Абзацом 1 пункту 24 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року №3-1, передбачено, що про виникнення підстав для проведення перерахунку пенсій згідно зі статтею 63 цього Закону уповноважені структурні підрозділи зобов`язані у п`ятиденний строк після прийняття відповідного нормативно-правового акта, на підставі якого змінюється хоча б один з видів грошового забезпечення для відповідних категорій осіб, або у зв`язку з уведенням для зазначених категорій військовослужбовців нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, повідомити про це орган, що призначає пенсії.

Разом з тим, 24.02.2018 року набула чинності Постанова № 103, якою було внесено зміни, зокрема і до пункту 1 Порядку № 45, який викладено у новій редакції: «Пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон), у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України».

Пунктом 1 Постанови № 103 Кабінетом Міністрів України вирішено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до 1 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

При цьому, Постановою №103 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 були внесені зміни, внаслідок яких пункт 4 Постанови №704 було викладено у новій редакції, а саме: « 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.».

Тобто, після прийняття відповідних змін та викладення у новій редакції вищезазначеного пункту 4 Постанови №704, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин та діє на даний час, зазначеною нормою встановлено, що з додатків до вищевказаної Постанови №704 для визначення розміру посадового окладу та окладу за військовим званням використовується лише значення відповідного тарифного коефіцієнту, а не порядок визначення розміру посадового окладу, зазначений в примітках до відповідних додатків, оскільки такий порядок прямо визначений конкретною нормою, а саме пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України №704.

Згідно п. 7 Постанови №103 Міністерству оборони, Міністерству внутрішніх справ, Міністерству інфраструктури, Міністерству юстиції, Державній службі з надзвичайних ситуацій, Службі безпеки, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Державної прикордонної служби, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державній фіскальній службі, Національній гвардії, Управлінню державної охорони після набрання чинності цією постановою забезпечити оформлення та подання до органів Пенсійного фонду України довідок про розміри грошового забезпечення, визначені в пункті 1 цієї постанови, відповідно до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45.

Розмір грошового забезпечення за відповідною посадою станом на 01.03.2018 року згідно довідки від 19.03.2018 №ФР48085/, виданої Черкаським обласним військовим комісаріатом, становить 9 613,50 грн., а саме: 5 220,00 грн. посадовий оклад; 1 410,00 грн. - оклад за спеціальним званням; 2 983,50 грн. - надбавка за вислугу років. Розмір пенсії, обчислений згідно зі ст. 21 Закону із вказаної суми грошового забезпечення становить 5 768,10 грн. (13485, 00 грн. *60%). Різниця між місячним розміром підвищеної пенсії та розміром пенсії, яку Позивач отримував на 01.03.2018 року, становить 2 214,37 грн.

Разом з тим, відповідно до п. 2 Постанови №103 виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 р. у таких розмірах: з 1 січня 2018 р. - 50 відсотків; з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - 75 відсотків; з 1 січня 2020 р. - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

З урахуванням наведеного судова колегія погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що ГУ ПФ в Черкаській області здійснено ОСОБА_1 перерахунок пенсії відповідно до Постанови №103 та здійснюється також і виплата такої перерахованої пенсії відповідно до положень п. 2 вказаної постанови.

Твердження Апелянта про наявність у нього права на одержання пенсії у перерахованому розмірі з 01.01.2018 року судова колегія оцінюється критично, оскільки, як вже було зазначено вище, порядок проведення виплат врегульовано Постановою №103, норми та положення якої нечинними не визначалися.

При цьому судова колегія вважає за необхідне підкреслити, що здійснений ГУ ПФ у Черкаській області перерахунок та виплата Позивачу пенсії не є звуженням обсягу вже набутих ним прав та/або позбавленням права останнього на соціальний захист.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12.10.2004 року. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Судом апеляційної інстанції поряд з іншим враховується і правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 року, в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

У свою чергу, Конституційний Суд України у п. 2.1 рішення № 20-рп/2011 від 26.12.2011 року зазначив, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У п. 2.2. вказаного рішення також зазначено, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (пункти 2, 3 статті 116). У рішенні від 02.03.1999 року № 2-рп/99 у справі про комунальні послуги Конституційний Суд України вказав, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України; політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення її проведення, відповідно до пункту 3 статті 116 Конституції України, здійснюється Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належить і Пенсійний фонд України. Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України бюджет Пенсійного фонду України затверджує Уряд України. Таким чином, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України - органом, який реалізує таку політику, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції в частині правильності проведення органом Пенсійного фонду України перерахунку пенсії ОСОБА_1 виключно виходячи з розміру грошового забезпечення, вказаного у довідці 19.03.2018 №ФР48085/, судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно абз. 7 п. 5 Порядку №45 додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, скасовані чи такі, що не виплачуються на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами), крім зазначених у абзаці шостому цього пункту, для перерахунку пенсії не враховуються.

Як було встановлено раніше, розмір грошового забезпечення було обраховано ГУ ПФ у Черкаській області на підставі довідки від 19.03.2018 року №ФР48085/, складеної ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідності до вимог чинного законодавства.

Натомість, оскільки на момент виникнення у Позивача права на перерахунок пенсії виплата надбавки за виконання особливо важливих завдань та надбавки за службу в умовах режимних обмежень не здійснювалася, вимоги останнього в частині необхідності їх включення для перерахунку пенсії є безпідставними та не узгоджуються з вимогами чинного законодавства.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне наголосити на тому, що і ст. 63 Закону, і положення Порядку №45 у межах спірних правовідносин регламентують перерахунок раніше призначеної, зокрема, військовослужбовцям, пенсії, виходячи з розміру грошового забезпечення станом на 01.01.2018 року. Доказів, що внаслідок проведення такого перерахунку на підставі довідки від 19.03.2018 року №ФР48085/ ГУ ПФ у Черкаській області було виключено зі складу грошового забезпечення ОСОБА_1 надбавок за виконання особливо важливих завдань та надбавки за службу в умовах режимних обмежень матеріли справи не містять. З урахуванням наведеного, посилання Апелянта на те, що законодавством, яким регламентовано порядок перерахунку пенсії, не передбачено включення чи виключення зі складу грошового забезпечення його складових, є обґрунтованим. Однак, Позивачем залишено поза увагою, що п. 5 Порядку №45 лише встановлює особливості врахування складових грошового забезпечення при проведенні перерахунку пенсії, а не упроваджує чи скасовує їх.

Судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2018 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк
Судді О.В. Епель
О.І. Шурко

Повний текст постанови складено « 30» січня 2019 року.