Справа № 2140/1421/18
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2019-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2019 р.м.ОдесаСправа № 2140/1421/18

Категорія: 5.1.2 Головуючий в 1 інстанції: Попов В.Ф. час і місце ухвалення: м. Херсон

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Семенюк Г.В.

суддів: Потапчук В.О. , Шляхтицький О.І.

при секретаріВишневській А.В.

за участю сторін:
УкртрансбезпекаШпінь С.О. (довіреність)
Пред-к позивачаПроценко Л.С. (адвокат, ордер)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні П'ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2018 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонавтотранс" до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнанная протиправними та скасування актів індивідуальної дії, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі відповідач) про визнання протиправними та скасування актів індивідуальної дії, якими анульовано атестації автостанцій, а саме: - Наказ № 481 від 25.05.2018 ДС України з безпеки на транспорті «Про проведення додаткового обстеження автостанцій"; - Наказ № 537 від 11.06.2018 р. ДС України з безпеки на транспорті "Про анулювання атестації автостанцій", що належать ТОВ «Херсонавтотранс», мотивуючи його тим, що у ДСУ з безпеки на транспорті відсутні повноваження щодо здійснення перевірок після видачі свідоцтва про атестацію автостанції у вигляді додаткових обстежень.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2018 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано: - Наказ № 481 від 25.05.2018 Державної служби України з безпеки на транспорті «Про проведення додаткового обстеження автостанцій", які належать Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонавтотранс»; - Наказ № 537 від 11.06.2018р. Державної служби України з безпеки на транспорті "Про анулювання атестації автостанцій", що належать ТОВ «Херсонавтотранс».

Не погодившись з Рішенням суду першої інстанції, Державна служба України з безпеки на транспорті подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати Рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов, судом першої інстанції не враховано посилань відповідача про відсутність підстав вважати процедуру додаткового обстеження автостанцій заходом державного нагляду (контролю), оскільки на відповідну процедуру не розповсюджуються вимоги Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». Порядок діяльності автостанцій визначає Порядок регулювання діяльності автостанцій, затверджений наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 27.09.2010 року № 700, пунктом 2.12 якого Державній службі України з безпеки на транспорті надано право проводити додаткове обстеження у разі надходження від органів державної влади або органів місцевого самоврядування даних щодо недотримання вимог до автостанції відповідного класу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне:

Судом першої інстанції встановлено, що 18.11.2014 року Державною інспекцією України з безпеки на наземному транспорті, правонаступником якої є відповідач, видано ТОВ "Херсонавтотранс" свідоцтва про атестацію автостанцій які їм належать на праві власності, а саме: АС «Чкаловська», АС «Цюрупинська», АС«Чаплинська», АС «Горностаївка», АС «Іванівська», АС «Високопільська», АС «Новоасканійська», АС «Верхньорогачицька», АС «Каланчакська», АС «Нижньосірогозька», АС «Нововоронцовська», АС «Скадовська», терміном дії на п'ять років. (а.с.37-48)

Наказом № 481 від 25.05.2018 ДС України з безпеки на транспорті «Про проведення додаткового обстеження автостанцій" на підставі листа заступника голови Херсонської ОДА призначено додаткове обстеження автостанцій з 29.05.2018 по 01.06.2018 року. (а.с.106-107).

Наказом № 537 від 11.06.2018 р. ДС України з безпеки на транспорті "Про анулювання атестації автостанцій", на підставі листа заступника голови Херсонської обласної державної адміністрації від 24.05.2018 № 55-3573/0/18/327, та у зв'язку з невиконанням ТОВ «Херсонавтотранс» вимог пункту 2.10 розділу II Порядку регулювання діяльності автостанцій, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 27.09.2010 № 700, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.11.2010 за № 1068/18363, відповідно до протоколів обстеження автостанцій від 30.05.2018 та від 31.05.2018, зареєстрованих 04.06.2018 за № 0536, № 0537, № 0538, № 0539, № 0540, № 0541, № 0542, № 0543, № 0544, № 0545, № 0546, № 0547, № 0548, та службової записки заступника директора департаменту - начальника управління надання послуг на наземному транспорті Департаменту адміністративних послуг ОСОБА_5 від 11.06.2018 № 15827/02/18-18, анульовано свідоцтва про атестацію автостанцій, що належать ТОВ «Херсонавтотранс». (а.с.109-110).

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при винесені Наказу № 481 від 25.05.2018 про проведення «додаткового обстеження» автостанцій ТОВ «Херсонавтотранс» та Наказу № 537 від 11.06.2018 «Про анулювання атестації автостанцій», що належать ТОВ «Херсонавтотранс» вийшов за межі своїх повноважень, діяв у спосіб не передбачений законом, що призвело до прийняття незаконних наказів.

П'ятий апеляційний адміністративний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне:

Відповідно до ст.1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007р. №877-V (далі - Закон №877-V) державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища; заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Частиною 4 статті 4 Закону №877-V передбачено, що виключно законами встановлюються: органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності; види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю); повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг; вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності; спосіб та форми здійснення заходів здійснення державного нагляду (контролю); санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа.

Орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю).

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулює Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2011р. № 2344-ІІІ (далі - Закон № 2344-ІІІ).

Згідно ст.5 Закону № 2344-ІІІ державне регулювання та контроль у сфері автомобільного транспорту реалізується шляхом проведення центральними та місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування економічної, тарифної, науково-технічної та соціальної політики, ліцензування, стандартизації та сертифікації на автомобільному транспорті, задоволення потреб автомобільного транспорту в паливно-енергетичних і матеріально-технічних ресурсах і транспортних засобах.

Статтею 6 Закону № 2344-ІІІ визначено, що реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема видачу свідоцтва про атестацію автостанцій, ведення переліку атестованих автостанцій та розміщення зазначеного переліку на своєму офіційному веб-сайті.

Відповідач, як центральний орган виконавчої влади, який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден рибного господарства) здійснює свою діяльність на підставі Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №103, частиною 5 якого передбачено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, видає свідоцтва про атестацію автостанцій, веде перелік атестованих автостанцій та розміщує зазначений перелік на своєму офіційному веб-сайті.

Апелянт зазначає, що на процедуру додаткового обстеження автостанцій не розповсюджуються вимоги Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», а повноваження щодо проведення Укртрансбезпекою додаткового обстеження автостанцій надано відповідачу пунктом 2.12 Порядку регулювання діяльності автостанцій, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку від 27.09.2010 року № 700.

Колегія суддів вважає такі доводи апелянта помилковими, оскільки статтею 2 Закону № 877-V визначено правовідносини, на які не поширює свою дію вказаний Закон, а саме: на відносини, що виникають під час здійснення заходів валютного контролю, митного контролю на кордоні, державного експортного контролю, контролю за дотриманням бюджетного законодавства, банківського нагляду, державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, державного нагляду (контролю) в галузі телебачення і радіомовлення.

Більше того, ні Порядком регулювання діяльності автостанцій, затвердженим наказом Міністерства транспорту та зв'язку від 27.09.2010 року №700, а ні жодним іншим нормативно-правовим актом не встановлений порядок та процедура проведення додаткового обстеження автостанцій, що, на думку колегії суддів, свідчить про те, що додаткове обстеження автостанцій є одним із видів заходу державного нагляду (контролю), який має відбуватися у відповідності до положень Закону №877-V.

Варто зазначити, що згідно п.1.1 Порядку регулювання діяльності автостанцій, затвердженого наказом Міністерства транспорту та звязку від 27.09.2010 року №700, цей Порядок визначає процедуру атестації автостанцій, вимоги до них, механізм визначення розміру автостанційного збору та вартості послуг, що надаються автомобільним перевізникам.

Даний Порядок прийнято на підставі Закону України «Про автомобільний транспорт» та пунктів 112, 114, 116 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 року N176.

Пунктом 112 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 року N176, в редакції станом на 27.09.2010 року (дату прийняття Порядку №700) передбачалося, що автостанції підлягають атестації на відповідність кількості та якості послуг, що надаються пасажирам та перевізникам, в установленому Мінтрансзв'язку порядку.

Однак, Постановою КМУ №181 від 07.02.2018 року «Про внесення змін до Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту» пункт 112 Правил викладено в новій редакції: «Функціонування автостанції можливе у разі її відповідності вимогам статей 1, 28, 32, 36 Закону України «Про автомобільний транспорт» та цих Правил. Будівлі, споруди та територія автостанцій повинні відповідати вимогам доступності для осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення, установленим державними будівельними нормами, стандартами і правилами.»

Як правильно зазначив суд першої інстанції, ні Законом України «Про автомобільний транспорт», а ні Положенням про Державну службу України з безпеки на транспорті не уповноважено Державну службу України з безпеки на транспорті на здійснення додаткового обстеження діяльності автостанцій, а також не визначено повноважень такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю).

З моменту вступу вказаних змін до Постанови КМУ № 176 від 18.02.1997 вимоги щодо атестації автостанцій та віднесення її до відповідного класу фактично скасовані.

При вирішенні спору колегія суддів враховує доводи апелянта, що Порядок регулювання діяльності автостанцій, затверджений наказом Міністерства транспорту та зв'язку від 27.09.2010 року №700 (пунктом п.2.12 якого передбачено проведення додаткового обстеження автостанцій у разі надходження від органів державної влади даних щодо недотримання вимог до автостанції відповідного класу), на час виникнення спірних правовідносин був чинним, однак зазначає, що у випадку виявлення суперечностей між нормами різних нормативно-правових актів, перевага надається нормативно-правовому акту вищої юридичної сили.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті, - залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2018 року по справі № 2140/1421/18, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст Постанови складено - 30 січня 2019 року.

Суддя-доповідач Семенюк Г.В.
Судді Потапчук В.О. Шляхтицький О.І.