Справа № 2-а-399/11
Суддя: Дзерин М. М.
Дата ухвалення: 2011-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2а -399/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2011 року

Ямпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Дзерина М.М.

за участю секретаря с/з ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ямпіль

цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Ямпільському районі Вінницької області про вирішення публічно правового спору, визнання дій відповідача неправомірними та зобов»язання відповідача провести перерахунок та призначити і виплатити основну та додаткову пенсію,

П О С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з даним позовом, вказав, що у зв»язку з виконанням обов»язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС позивачу було призначено ІІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов»язаного з роботою по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Позивач звертався до управління Пенсійного фонду України у Ямпільському районі із заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії відповідно ст.ст. 50, 54 3акону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме, що він як інвалід IІI групи, має право на щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком і розмір його пенсії не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком, однак листом від 01 березня 2011 року отримав відмову. Тому позивач вважає, що його права, суттєво порушені в результаті неправомірного нарахування пенсії відповідно до мінімальної пенсії за віком, встановленої постановою КМУ №1 від 03.01.2002 року «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», в пункті 2 якої було встановлено, що розрахунок пенсій, призначених відповідно до ч.4 ст.54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»проводиться з розміру мінімальної пенсії 19 грн. 91 коп. Тому просить визнати дії управління Пенсійного фонду України у Ямпільському районі Вінницької області неправомірними та зобов'язати відповідача здійснити йому перерахунок пенсії як інваліду IІ групи згідно з ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Представник відповідача в судове засідання з'явився, позовні вимоги не визнав і суду пояснив, що Позивач отримує пенсію по інвалідності, що настала внаслідок Чорнобильської катастрофи в управлінні Пенсійного фонду України в Ямпільському районі. При визначенні права на пенсію громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, управління керується Законом України «Про статус громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи»№ 796 - XII, від 28.02.1991 року (далі - Закон). На даний час до вказаного Закону внесено багато нових змін, які не передбачають такі виплати які вказує позивач. А тому ніяких на рахувань та перерахунків згідно нових змін до Закону вони не можуть робити. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач є постраждалим від Чорнобильської катастрофи. Внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням робіт із ліквідації наслідків аварії, його визнано інвалідом IІI групи. Положеннями ст.14 Закону його віднесено до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та видано посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, серії А № 046522.

До розгляду справи по суті відповідач подав заперечення, в якому вказує, що відповідно до п. 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», було внесено зміни до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме ст.. 50 викладено в новій редакції: «Особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах для інвалідів III групи - 15 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність».

Згідно ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»(в редакції після 01.01.2008 р.) у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими:

- для інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою: по ІІІ групі інвалідності. - відповідно 140 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність,.

Однак, внесені законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»вищевказані зміни до ст. 50, 54 та Інших статей Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" стали предметом дослідження Конституційного Суду України.

Так, Конституційний суд України рішенням №10-рп/2008 від 22.05.2008р. у справі 1-28/2008, визнав такими, що не відповідають Конституції. України (с неконституційними), положення статті 67 розділу І, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України»та пункту 3 розділу ІІІ «Прикінцеві положення»Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Відповідно до п. 5 резолютивної частини вищевказаного рішення КСУ положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, станом на 22.05.2008 р. (дата ухвалення КСУ рішення) зміни до ст. 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», внесені Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України". втратили чинність.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку що до вказаних правовідносин слід застосовувати норми Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»чинні до 01.01.2008 р. Вказані норми діють на час розгляду справи у суді.

Згідно ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист. що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Нормами ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»передбачено пенсії особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

За змістом ч. 1 ст. 50 Закону особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами 3-ї групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів 3-ї групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком.

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, це право гарантується Конституцією України (ч. 2 ст. 46 Конституції України).

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ч. 4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт. який має вишу юридичну силу.

Таким чином, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру пенсій позивачеві застосуванню підлягають частина перша статті 50 та частина четверта статті 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанови Кабінету Міністрів України, на які посилається відповідач у своїй відмові позивачу, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Зі статей 50 та 54 Закону випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком,

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено статтями 50 та 54 Закону.

Безпідставними є посилання відповідача в клопотанні на відсутність коштів щодо забезпечення виплати зазначених пенсій у таких розмірах, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань, які встановлені статтею 46 Конституції України та ст.ст.50, 54 Закону щодо визначення розміру та виплати пенсій.

Відповідно до ч. 3 ст. 67 Закону, яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4, категорій, та розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму.

Відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Виходячи з наведеного, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

Оскільки позивачу слід визначати пенсію, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачу повинен проводитись, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком. Питання про нарахування, здійснення перерахунку пенсії відноситься до компетенції управління Пенсійного фонду.

Тому позовні вимоги позивача є законними та підлягають до задоволення частково. Перерахунок пенсії позивачу ОСОБА_2, як інваліду IІI групи, згідно ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»підлягає проведенню з 10 жовтня 2010 року по 10 березня 2011 року, тобто за останніх шість місяців до дня звернення до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждати в наслідок Чорнобильської катастрофи», ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008, ст. ст. 2, 9, 10,11, 71,163-169,186 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України у Ямпільському районі Вінницької області неправомірними.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Ямпільському районі провести перерахунок і виплатити ОСОБА_2, як інваліду ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов»язаного з роботою по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, основну та додаткову пенсію відповідно до ст.ст.50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.28 Закону України « Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», ст.52 Закону України «про Державний бюджет України на 2010 рік, з 10 жовтня 2010 року по 10 березня 2011 року.

В решті частині позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу Адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу Адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

.

Головуючий М.М.Дзерин