Справа № 140/2483/18
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2019-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року ЛуцькСправа № 140/2483/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Костюкевича С.Ф.,

при секретарі судового засідання Шевчику Ю.В.

за участю позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом Головного управління Держгеокадастру у Волинській області (далі ГУ Держгеокадастру у Волинській області) про скасування державної реєстрації земельної ділянки площею 0,30 га, яка знаходиться на території Копачівської сільської ради, кадастровий номер :01:001:0016 шляхом закриття Поземельної книги у Державному земельному кадастрі.

В судовому засіданні 30.01.2019 року позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог відповідно до якої просив внести у відомості про координати поворотних точок меж земельної ділянки з кадастровим номером №:01:001:0016, що належала ОСОБА_4, право власності на яку було скасовано рішенням Рожищенського районного суду у справі №167/754/16-ц від 09.09.2016 року, згідно з технічною документацією із землеустрою 2016 року щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_1 для ведення особистого підсобного господарства площею 0,3178 га.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 також є власником земельної ділянки площею 0,25 гектарів, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства та знаходиться на території Копачівської сільської ради Рожищенського району.

Проте у нього виникли перешкоди щодо володіння сусідньою земельною ділянкою, оскільки для реєстрації речового права на нерухоме майно (земельну ділянку) необхідний витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (тобто, кадастровий номер земельної ділянки), тому 23.10.2018 року він звернувся до Відділу у Рожищенському. районі Міжрайонного управління у Ківерцівському та Рожищенському районах ГУ Держгеокадастру у Волинській області з заявою про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру (реєстраційний номер ЗВ-018) щодо належної йому земельної ділянки.

30.10.2018 року позивач отримав рішення державного кадастрового реєстратора №РВ-018 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру. Підставою для винесення такого рішення стали невідповідність електронного документа установленим вимогам, а саме: XSD Схема Наявні зауваження щодо валідності електронного документу. Перетин ділянок з ділянкою :01:001:0016 площа співпадає на 71.6957%; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини, тобто в Державному земельному кадастрі зареєстрована земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0016, площею 0,30 га, яка розташована на території Копачівської сільської ради. Як вбачається з рішення №РВ-018 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 30 жовтня 2018 року, саме з вказаною ділянкою (реєстрація якої не була скасована) й перетинається належна позивачу на праві приватної власності земельна ділянка, яка посвідчена Державним актом на право приватної власності на землю серії І-ВЛ № 020205, який був виданий на підставі рішення Копачівської сільської ради народних депутатів від 22.12.1999 року № 38.

Позивач не погоджується із вказаними діями відповідача, вважає їх незаконним так як не може реалізувати своє право щодо володіння, користування і розпорядження земельною ділянкою, яка належить йому на праві приватної власності, а тому просить зобов`язати відповідача внести відомості про координати поворотних точок меж земельної ділянки з кадастровим номером №:01:001:0016, що належала ОСОБА_4, право власності на яку було скасовано рішенням Рожищенського районного суду у справі №167/754/16-ц від 09.09.2016 року, згідно з технічною документацією із землеустрою 2016 року щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_1 для ведення особистого підсобного господарства площею 0,3178 га.

Позивач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав повністю з підстав, наведених у заяві, просив позов задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили суд в позові відмовити повністю.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення, враховуючи наступне.

Частина 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових, спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка площею 0,25 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства та знаходиться на території Копачівської сільської ради Рожищенського району, що стверджується копію Державного акта на право приватної власності на землю серії I-ВЛ №020205. Даний державний акт був виданий останньому на підставі рішення Копачівської сільської ради народних депутатів №38 від 22.12.1999 року. Вказана обставина підтверджується дослідженою в судовому засіданні копією витягу з Державного реєстру речових прав, що приєднаний до матеріалів позову.

Як встановлено в судовому засіданні рішенням Копачівської сільської ради Рожищенського району « 11/8-2 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання у власність» від 05.07.2007 року належна ОСОБА_1 земельна ділянка площею 0,30 га була передана у власність гр. ОСОБА_4 у звязку з чим позивач звернувся до Рожищенського районного суду.

Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 09.09.2016 року, яке набрало законної сили, (справа №167/754/16-ц) визнано протиправним та скасовано рішення Копачівської сільської ради №11/8-2 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання у власність» від 05.07.2007 року, в частині виділення земельної ділянки площею 0,30 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_4, також вказаним рішенням визнано недійсним Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ВЛ №054871 від 26.03.2008 року площею 0,30 га, кадастровий номер :01:001:0016, виданий ОСОБА_4.

23.10.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Відділу у Рожищенському. районі Міжрайонного управління у Ківерцівському та Рожищенському районах ГУ Держгеокадастру у Волинській області з заявою про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру (реєстраційний номер ЗВ-018) щодо належної йому земельної ділянки.

30.10.2018 року позивач отримав рішення державного кадастрового реєстратора №РВ-018 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру. Підставою для винесення такого рішення стали невідповідність електронного документа установленим вимогам, а саме: XSD Схема Наявні зауваження щодо валідності електронного документу. Перетин ділянок з ділянкою :01:001:0016 площа співпадає на 71.6957%; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

На думку суду, відповідач не довів правомірності своїх дій та рішень, з огляду на таке.

При вирішенні даного публічно-правового спору суд враховує положення таких нормативно-правових актів.

Згідно частини першої статті 193 Земельного кодексу України Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Статтею 194 Земельного кодексу України встановлено, що призначенням державного земельного кадастру є забезпечення необхідною інформацією органів державної влади та органів місцевого самоврядування, заінтересованих підприємств, установ і організацій, а також громадян з метою регулювання земельних відносин, раціонального використання та охорони земель, визначення розміру плати за землю і цінності земель у складі природних ресурсів, контролю за використанням і охороною земель, економічного та екологічного обґрунтування бізнес-планів та проектів землеустрою.

Правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру встановлює Закон України «Про Державний земельний кадастр».

У відповідності до частини першої статті 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Частиною першою статті 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до частини четвертої статті 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» Державний кадастровий реєстратор: здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні; присвоює кадастрові номери земельним ділянкам; надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні; здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі; передає органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомості про земельні ділянки.

Частинами шостою-восьмою статті 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» встановлено, що кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера.

Скасований кадастровий номер земельної ділянки не може бути присвоєний іншій земельній ділянці.

Інформація про скасовані кадастрові номери земельних ділянок зберігається у Державному земельному кадастрі постійно.

Згідно статті 20 Закону України «Про Державний земельний кадастр» відомості Державного земельного кадастру є офіційними.

Внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про об'єкти Державного земельного кадастру є обов'язковим.

Частиною першою статті 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру: на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 791 Земельного кодексу України, при їх формуванні; на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу України та у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками; на підставі технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель - за результатами інвентаризації земель; на підставі проектів землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) - у разі виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв).

Згідно положень частин першої-п'ятої статті 791 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Статтею 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» зокрема передбачено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.

Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою: особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи; власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи; органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування (у разі формування земельних ділянок відповідно державної чи комунальної власності).

Для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки; документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа.

Заява з доданими документами надається заявником особисто чи уповноваженою ним особою або надсилається поштою цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення.

Державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації.

Підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для відмови у державній реєстрації земельної ділянки було те, що перетин ділянки позивача з ділянкою :01:001:0016 площа співпадає на 71.6957%

Рішенням Копачівської сільської ради Рожищенського району « 11/8-2 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання у власність» від 05.07.2007 року належна ОСОБА_1 земельна ділянка площею 0,30 га була передана у власність гр. ОСОБА_4 у звязку з чим позивач звернувся до Рожищенського районного суду.

Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 09.09.2016 року, яке набрало законної сили, (справа №167/754/16-ц) визнано протиправним та скасовано рішення Копачівської сільської ради №11/8-2 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання у власність» від 05.07.2007 року, в частині виділення земельної ділянки площею 0,30 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_4, також вказаним рішенням визнано недійсним Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ВЛ №054871 від 26.03.2008 року площею 0,30 га, кадастровий номер :01:001:0016, виданий ОСОБА_4.

Тобто, на момент звернення ОСОБА_1 до відповідача з заявою про внесення змін до Державного земельного кадастру від 23.10.2018 року, ця земельна ділянка не знаходилась в межах іншої земельної ділянки або її частини, так як право власності на земельну ділянку :01:001:0016 скасовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр», земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер.

Відповідно до п. 30 та п. 34 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. № 1051, кадастровий номер земельної ділянки складається з таких структурних елементів:

НКЗ : НКК : НЗД,

де НКЗ - номер кадастрової зони, який визначається згідно з пунктом 34 цього Порядку;

НКК - номер кадастрового кварталу, який визначається згідно з пунктом 34 цього Порядку;

НЗД - чотиризначний номер земельної ділянки в межах кадастрового кварталу (максимальна кількість земельних ділянок у межах кадастрового кварталу становить 9999).

Структурні елементи кадастрового номера земельної ділянки відокремлюються один від одного двокрапкою.

Структурні елементи кадастрового номера земельної ділянки визначаються на підставі:

індексної кадастрової карти (плану);

даних, що містяться у Державному земельному кадастрі;

відомостей про координати поворотних точок меж земельної ділянки, зазначених у документації із землеустрою та відповідному електронному документі.

Система нумерації кадастрових зон і кварталів є єдиною на всій території України.

Номер кадастрового кварталу складається з таких структурних елементів:

НКЗ : НКК,

де НКЗ - дванадцятизначний номер кадастрової зони (максимальна кількість кадастрових зон становить 99), в якому останні дві цифри відокремлюються від перших десяти двокрапкою;

НКК - тризначний номер кадастрового кварталу в межах кадастрової зони (максимальна кількість кадастрових кварталів у межах кадастрової зони становить 999).

Для нумерації кадастрової зони за межами адміністративно-територіальних одиниць використовується значення НОМЕР_1 : 00.

Структурні елементи номера кадастрової зони і кварталу відокремлюються один від одного двокрапкою.

Згідно з технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_1 для ведення особистого підсобного господарства площею 0,3178 га, розробленою ФОП ОСОБА_5 2016 року вбачається, що номер кадастрової зони та номер кадастрового кварталу земельної ділянки позивача співпадає з кадастровим номером земельної ділянки :01:001:0016, державну реєстрацію якої скасовано.

Таким чином, в проекті землеустрою значення номеру кадастрової зони відповідає Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. № 1051.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. (частини 1, 2 статті 77 КАС України)

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру:

на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 79-1 Земельного кодексу України, при їх формуванні;

на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу України та у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками;

на підставі технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель - за результатами інвентаризації земель.

Згідно п. 111 Порядку ведення Державного земельного кадастру затвердженого постановою КМУ від 17.10.2012 року №1051 державний кадастровий реєстратор приймає рішення про відмову у державній реєстрації земельної ділянки відповідно до пунктів 70, 73, 77-85 цього Порядку в разі: невідповідності поданих документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, вимогам, зазначеним у підпунктах 1 і 2 цього пункту; розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини; розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, не в повному обсязі.

В той же час, відповідачем під час розгляду адміністративної справи не наведено об'єктивних доводів щодо наявності визначених п. 11 Постанови КМУ №1051 підстав для прийняття вказаного рішення, як і не доведено правомірності оскаржуваного рішення.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Системний аналіз наведених правових норм при застосуванні до правовідносин, що є предметом судового дослідження, вказує на те, що відповідач, який є субєктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваного рішення діяв без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), та без дотримання принципу верховенства права.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен, чиї права та свободи визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

В силу частини четвертої статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Таким чином, особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом.

Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об'єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань.

Крім того, Суд вказав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Отже, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Враховуючи викладене та те, що державний акт на право власності за ОСОБА_4 на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0016, площею 0,30 га скасовано, суд вважає, що підставою для відмови у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру не може бути перетин ділянки, яка надається позивачу з ділянкою право власності на яку скасовано. При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що відповідачем не доведено наявність інших підстав для відмови в державній реєстрації земельної ділянки, тому для захисту прав та інтересів позивача слід зобов'язати ГУ Держгеокадастру у Волинській області внести у відомості про координати поворотних точок меж земельної ділянки з кадастровим номером №:01:001:0016, що належала ОСОБА_4, право власності на яку було скасовано рішенням Рожищенського районного суду у справі №167/754/16-ц від 09.09.2016 року, згідно з технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_1 для ведення особистого підсобного господарства площею 0,3178 га.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань ГУ Держгеокадастру у Волинській області на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн., сплачений позивачем відповідно до квитанції від 30.11.2018 року №9.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України та на підставі Земельного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Зобов'язати ОСОБА_6 управління Держгеокадастру у Волинській області внести у відомості про координати поворотних точок меж земельної ділянки з кадастровим номером №:01:001:0016, що належала ОСОБА_4, право власності на яку було скасовано рішенням Рожищенського районного суду у справі №167/754/16-ц від 09.09.2016 року, згідно з технічною документацією із землеустрою 2016 року щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за ОСОБА_1 для ведення особистого підсобного господарства площею 0,3178 га.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статями 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» цього Кодексу. Апеляційна скарга може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 (45150, Волинська область, Рожищенський район, село Олександрівка, вулиця Дачна, будинок 75, ідентифікаційний код НОМЕР_2).

Відповідач ОСОБА_6 управління Держгеокадастру у Волинській області (43025, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Винниченка, 67, ).

ОСОБА_7 Костюкевич

Повне рішення суду складено 01.02.2019 року.