Справа № 2а-10855/11/1370
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2019-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.,

при секретарі Василько А.В.

за участю:

представника позивача - Іванейко Я.Я.

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за позовом Личаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області до ОСОБА_2 про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Львівського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом Личаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області до ОСОБА_2 про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів у розмірі 41837, 00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач неналежним чином виконує вимоги чинного законодавства щодо сплати податків та зборів. Позивач вказує, що відповідачем при проведенні першої реєстрації транспортних засобів не сплачено до бюджету суми податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що є підставою для його стягнення податковим органом в примусовому порядку. У зв'язку з наведеним позивач звернувся з даним позовом до суду.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з мотивів, викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити.

Відповідач відзив на позовну заяву суду не надав, в судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Згідно з пунктом 3 частини 3 статті 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2011 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено попереднє судове засідання.

02 лютого 2012 року ухвалою Львівського окружного адміністративного суду зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішенням суду в адміністративній справі № 2а-14335/11/1370 за позовом ОСОБА_2 до управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, третя особа Прокуратура Львівської області про скасування державної реєстрації транспортних засобів.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 22 січня 2019 року було поновлено провадження у справі.

Того ж дня у підготовчому засіданні судом було проведено заміну Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова на її правонаступника - Личаківську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Львівській області, відповідно до положень ст. 52 КАС України.

Того ж дня у підготовчому засіданні, суд протокольною ухвалою закінчив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду.

Заслухавши думку представника позивача та відповідача, з'ясувавши обставини, на які позивач та відповідач посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з наступного.

Суд встановив, що контрольно-ревізійним управлінням у Львівській області було проведено позапланову ревізію з окремих питань фінансово-господарської діяльності управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області за період з 01.01.2008 по 30.06.2010.

Для ідентифікації транспортних засобів, зазначених в акті КРУ у Львівській області від 16.11.10 № 08-22/52, управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області скерувало лист до ДПА у Львівській області вх. 942/11 від 30.03.2011, відповідно до якого було надано інформацію стосовно номерів агрегатів (кузова або шасі) та державних номерних знаків на момент першої реєстрації на території України для транспортних засобів, власники яких мають заборгованість по сплаті податку більше 500,00 гривень.

Так, зазначеним листом позивача було повідомлено, що ОСОБА_2 зареєстрував транспортні засоби, зокрема:

автомобіль марки VOLKSWAGEN LT35 (державний номерний знак НОМЕР_3) 2000 року випуску;

автомобіль марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER Т4 2.5 D (державний номерний знак НОМЕР_1) 2001 року випуску.

Згідно з розрахунку, сума податку, що підлягає сплаті відповідачем становить 41837, 00 грн, з яких 24610, 00 грн за автомобіль марки VOLKSWAGEN LT35 (державний номерний знак НОМЕР_3) 2000 року випуску та 17227, 00 грн за автомобіль марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER Т4 2.5 D (державний номерний знак НОМЕР_1) 2001 року випуску.

Відповідно до довідки від 31.08.2011 № 21765/17-010 про результати перевірки щодо сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів встановлено несплату відповідачем податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів при реєстрації транспортного засобу в органах ДАІ у розмірі 41837, 00 грн.

Спору щодо правильності розрахунку податку між сторонами немає. Спір виник у зв'язку з відсутністю поступлення до бюджету податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів від відповідача.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів" (далі - Закон № 1963-ХІІ), платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи (далі - юридичні особи), а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства (далі - фізичні особи), які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до статті 2 цього Закону є об'єктами оподаткування.

Статтею 2 цього Закону 1963-ХІІ встановлено, що об'єктами оподаткування є, зокрема, автомобілі, призначені для перевезення не менше 10 осіб, включаючи водія, - код 8702; автомобілі легкові - код 8703; автомобілі вантажні - код 8704.

Згідно з ст. 3 Закону № 1963-ХІІ, перша реєстрація в Україні - це реєстрація транспортного засобу в Україні, яка здійснюється уповноваженими державними органами України вперше щодо цього транспортного засобу.

Податок з визначених цим Законом власників наземних транспортних засобів сплачується юридичними та фізичними особами за місцем реєстрації таких транспортних засобів на спеціальні рахунки територіальних дорожніх фондів республіканського бюджету Автономної Республіки Крим, обласних бюджетів та бюджетів міст Києва та Севастополя.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону № 1963-ХІІ, податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується фізичними особами - перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд.

За приписами ч. 5-8 ст. 6 Закону № 1963-ХІІ, сума податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що сплачується фізичними особами, обчислюється за ставками, визначеними у статті 3 цього Закону. За транспортні засоби, придбані протягом року, крім тих, що вперше реєструються в Україні, податок сплачується пропорційно кількості місяців, які залишилися до кінця року, починаючи з місяця, в якому проведено реєстрацію транспортного засобу.

У разі виявлення юридичних чи фізичних осіб, які не сплачували податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вони зобов'язані сплатити податок не більш як за три попередні роки.

Перерахування неправильно сплаченого податку допускається не більш як за три попередні роки.

Органи, що здійснюють державну реєстрацію транспортних засобів, зобов'язані щомісячно повідомляти податкові органи про транспортні засоби, зареєстровані або зняті з реєстрації протягом попереднього місяця, за формою, затвердженою центральним податковим органом України, та їх власників.

Відповідно до ч. 4 ст. 5 Закону № 1963-ХІІ, фізичні особи - платники податку зобов'язані пред'являти органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку або технічний огляд транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки, а платники, звільнені від сплати цього податку, - відповідний документ, що дає право на користування цими пільгами.

На момент вчинення реєстрації транспортних засобів на ім'я відповідача, єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків визначалась Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998 року (далі - Порядок).

Згідно з п. 2 Порядку, такий є обов'язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Представники власників транспортних засобів виконують обов'язки та реалізують права таких власників у межах наданих їм повноважень.

Абзацом 1 п. 3 Порядку передбачено, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться підрозділами Державтоінспекції з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій..

Відповідно до п. 8 Порядку, державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, оцінку їх вартості (проводиться спеціалістом, що пройшов необхідну підготовку в порядку, встановленому МВС, Мін'юстом, Мінпромполітики, Держмитслужбою та Фондом державного майна, і має відповідні документи), відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не допускаються до державної реєстрації транспортні засоби з правим розташуванням керма (за винятком транспортних засобів, які були зареєстровані в підрозділах Державтоінспекції до набрання чинності Законом України "Про дорожній рух"), а також транспортні засоби, зібрані (складені) із складових частин серійних транспортних засобів без дотримання вимог зазначеного Закону.

Державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.

Також, відповідно до ч. 4 ст. 5 Закону № 1963-ХІІ, власники зобов'язані пред'являти органам, що здійснюють першу реєстрацію відповідні квитанції або платіжні доручення про сплату податку.

Відповідно до ч. 6 ст. 5 Закону № 1963-ХІІ, у разі відсутності документів про сплату податку або документів, що дають право на користування пільгами, перша реєстрація в Україні, реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку і технічний огляд транспортних засобів не провадяться.

Аналіз вказаних норм законодавства свідчить, що безумовною підставою для першої реєстрації транспортного засобу є сплата відповідного податку, і такий податок сплачується до реєстрації транспортного засобу, а не після.

Вказана позиція відповідає позиції Верховного Суду України, викладеній, зокрема, у постановах від 17 грудня 2013 року в справі № 21-422а13 та від 22 жовтня 2013 року у справі № 21-104а13.

Суд також враховує вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 01.07.2013 р. (справа № 1-233/11) по обвинуваченню ОСОБА_4, начальника Львівського ВРЕР УДАІ ГУ МВС України у Львівській області, яким встановлено що, протягом січня 2009 - березня 2010 років у Львівському ВРЕР УДАІ ГУ МВСУ у Львівській області проведено реєстрацію транспортних засобів без сплати та із частковою сплатою податку з власників транспортних засобів.

З огляду на викладене, суд зазначає, що реєстрація транспортного засобу без сплати встановленого законом податку тягне за собою відповідальність не відповідача, а посадових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області, які здійснили таку реєстрацію.

Окрім того, суд звертає увагу, що частиною 1 ст. 7 Закону України №1963-ХІІ передбачено, що у разі приховування (заниження) об'єктів оподаткування з власників транспортних засобів стягуються сума несплаченого податку, а також пеня або штраф у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до пп. 1.2 ст.1 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000 №2181-III (далі - Закон України № 2181-III) податкове зобов'язання - зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Порядок узгодження сум податкових зобов'язань визначений статтею 5 вказаного Закону.

Податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації.

Податкове зобов'язання платника податків, нараховане контролюючим органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 статті 4 вказаного Закону, вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення, за винятком випадків, визначених підпунктом 5.2.2 вказаного пункту.

Узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків.

Таким чином, аналіз положень наведених норм свідчить про законодавчо визначений порядок узгодження сум податкового зобов'язання контролюючим органом, як суб'єктом владних повноважень, шляхом прийняття податкових повідомлень.

Однак, як встановив суд, в межах спірних правовідносин контролюючим органом відповідного рішення не приймалось, що виключає визнання податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів податковим боргом, та як наслідок, звернення позивача до суду за його стягненням.

Зазначена позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, висловленими в постанові від 23.01.2018 у справі №К/9901/3141/18.

Згідно з частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Окрім того, в матеріалах справи наявне рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2018 року у справі №2а-14335/11/1370, відповідно до якого позов ОСОБА_2 задоволено повністю:

- визнано протиправною реєстрацію Управлінням Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області на ім'я ОСОБА_2 автомобілів Volkswagen Transporter T4 2.5 D (д.н.з. НОМЕР_2, 2001 року випуску) та Volkswagen 35 (д.н.з. НОМЕР_3, 2000 року випуску).

- скасувано реєстрацію на ім'я ОСОБА_2 автомобілів Volkswagen Transporter T4 2.5 D (д.н.з. НОМЕР_2, 2001 року випуску) та Volkswagen 35 (д.н.з. НОМЕР_3, 2000 року випуску).

Отже, зазначеним рішенням визнано протиправною та скасовано реєстрацію на ім'я ОСОБА_2 автомобілів Volkswagen Transporter T4 2.5 D (д.н.з. НОМЕР_2, 2001 року випуску) та Volkswagen 35 (д.н.з. НОМЕР_3, 2000 року випуску).

Так, закріплений у ч.1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 76 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст.ст. 44, 77 КАС України, учасники справи зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки, а відтак зобов'язані обґрунтовувати належність та допустимість доказів для підтвердження своїх вимог або заперечень.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для задоволення позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 КАС України у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 31.01.2019.

Суддя Р.М. Брильовський