Справа № 213/4027/18
Суддя: Князєва Н. В.
Дата ухвалення: 2019-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

г Інгулецький районний суд міста ОСОБА_1 Дніпропетровської області
Справа № 213/4027/18
Номер провадження 2-а/213/5/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2019 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі

головуючого судді Князєвої Н.В.,

за участю секретаря судового засідання - Ємельянцевої Т.С., Гусарової О.С.,

за участю позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_2 до поліцейського 2 батальйону 2 роти ППП в м. Кривий Ріг УПП Дніпропетровської області сержанта поліції ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними, скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом до поліцейського 2 батальйону 2 роти ППП в м. Кривий Ріг УПП Дніпропетровської області сержанта поліції ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними, скасування постанови. В обґрунтування позову зазначає, що 30 листопада 2018 року відповідач притягнув її до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та виніс відповідну постанову про накладення адміністративного стягнення. Вважає, що відповідач виніс постанову з порушенням норм законодавства.

Зазначає, що вона 30 листопада 2018 приблизно о 21 годині 10 хвилин керувала автомобілем Mitsubishi Colt, державний номерний знак НОМЕР_1. Рухаючись на перехресті з кільцевим рухом, виїхала на пр. Миру в м. Кривий Ріг. У той же час позаду неї рухався автомобіль патрульної поліції. Через деякий час на ньому ввімкнулися проблискові маячки та прозвучала вимога про зупинку. Вона зупинилася біля будинку № 33 по пр. Миру в м. Кривий Ріг. Один з інспекторів підійшов до позивача та повідомив, що вона порушила п. 19.1.а) ПДР України, а саме: керувала транспортним засобом без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби. Вона пояснила, що ПДР України не порушувала, а рухалась у строгій відповідності до норм чинного законодавства. Не беручи до уваги її заперечення та пояснення, поліцейським було складено оскаржувану постанову.

Вважає, що притягнення її до адміністративної відповідальності є незаконним, не обґрунтованим, а постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ № 764939 від 30 листопада 2018 року підлягає скасуванню з таких підстав.

Поліцейським при розгляді справи не досліджувалися докази по справі, не був допитаний свідок, який знаходився в автомобілі, не було проаналізовано інші докази, що були в інспекторів (запис с автореєстратора). На її прохання про перенесення справи у звязку з неможливістю звернутися за допомогою до адвоката поліцейський сів до патрульного автомобілю, де без її участі склав постанову. У постанові зазначено, що вона відмовилася від підпису. Проте це не відповідає дійсності, тому що копію постанови поліцейський взагалі відмовився надавати. У звязку з цим їй довелося телефонувати за номером 102 для повідомлення про порушення законодавства та прав з боку поліцейського. Тільки після цього їй було надано копію постанови.

При складенні постанови поліцейським не було дотримано вимог ст.ст. 245, 268, 280 КУпАП, тим самим було грубо порушено порядок розгляду справи по адміністративне правопорушення. Зазначає, що працівник поліції не має права притягати водія до адміністративної відповідальності без доказів та без зясування всіх обставин справи. Звинувачення не може ґрунтуватися лише на припущеннях працівника патрульної поліції. Так, стаття 62 Конституції України передбачає, що всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться її користь.

Посилається на те, що дорожня обстановка та погодні умови виключали можливість руху без використання освітлення фар, що підтверджує факт того, порушення чинних правил дорожнього руху України з боку позивача не було.

Відповідач надав відзив на позов, відповідно до якого позовні вимоги не визнає у повному обсязі. Вважає, що постанова винесена законно та обґрунтовано. Зазначив, що відповідно до п. 19.1 а) ПДР України у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на всіх механічних транспортних засобах, що рухаються, повинні бути ввімкнені фари ближнього (дальнього) світла. Під час патрулювання 30 листопада 2018 року приблизно о 21 годині 10 хвилин по проспекту Миру в м. Кривий Ріг був помічений транспортний засіб позивача, який рухався по пр. ОСОБА_4 без ввімкненого ближнього світла фар в темну пору доби Після чого транспортний засіб був зупинений з дотриманням вимоги ПДР України. Відповідач підійшов до автомобіля, представився та повідомив причину зупинки. Після того попросив предявити посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб. Розяснив права, передбачені ст. 268 КпАП України. Переконавшись, що вимоги ст. 278 КпАП України виконані, перейшов до розгляду справи про адміністративне правопорушення. Розяснив ОСОБА_2 права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст.63 Конституції України. На прохання відповідача пояснити причину руху транспортного засобу без ввімкненого ближнього світла фар позивач запитала, що такого кримінального вона порушила. Вчинення позивачем адміністративного правопорушення зафіксовано на автомобільний відеореєстратор. Під час розгляду справи від позивача жодних клопотань не надходило. Тому відповідач запропонував їй переглянути відеозапис із фіксацією правопорушення. Також від позивача надійшло клопотання про надання їй безоплатної правової допомоги, на що відповідач пояснив, що надає час, щоб вона скористалася правовою допомогою, оскільки він не зобовязаний їй надавати безоплатну правову допомогу. Через певний проміжок часу відповідач поцікавився у позивача, чи знайшла вона адвоката, на що позивач повідомила, що чекає від відповідача призначення адвоката. Відповідач аргументує відмову у призначенні безоплатної правової допомоги позивачу тим, що ОСОБА_2 не підпадає під перелік осіб, які мають право на безоплатну вторинну правову допомогу відповідно до Закону України «Про безоплатну правову допомогу». Більше клопотань від позивача не надходило. Доказом вчинення позивачем правопорушення є відеозапис відео реєстратора. Після зясування усіх фактичних даних відповідачем було встановлено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем законно та обґрунтовано винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Позивачу було розяснено права. Крім того, зазначає, що твердження позивача, що поліцейським не було дотримано вимог ст.ст. 278, 279 КУпАП є безпідставним, оскільки відповідачем були виконані зазначені вимоги. Доказів того, що позивач не вчинила адміністративне правопорушення, вона не надала. Просить відмовити у задоволенні позову.

Позивач надала відповідь на відзив. Зазначила, що відповідачем у відзиві не спростовані її твердження та аргументи. Притягнення до адміністративної відповідальності передбачає дотримання прав особи, яку притягають до такої відповідальності. Проте з відеозапису з відеореєстратора видно порушення її прав. Так, відповідачем всупереч вимогам ч. 2 ст. 31 Закону України «Про національну поліцію» не повідомлено про проведення відеозйомки. Частиною 2 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено, що інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці. Поліцейський повинен дотримуватися вимог ст. 283 КУпАП, яка передбачає, що постанова виноситься лише за результатами розгляду справи. Відповідно до ст. 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобовязана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення. Таким чином, обовязок складання протоколу у випадку заперечення особи про визнання правопорушення відповідачем проігноровано. Крім того, в постанові в рядку «До постанови додається…» не зазначено технічний пристрій, на який здійснювався відеозапис та який використовувався як доказ при винесенні постанови. Посилається на те, що на відеозаписі неможливо ідентифікувати її автомобіль.

Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, підтвердила обставини, викладені в заявах по суті. Просить позов задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні 14 січня 2019 року проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві. Просить у задоволенні позову відмовити.

Допитаний у судовому засіданні 14 січня 2019 року в якості свідка ОСОБА_5 суду показав, що 30 листопада 2018 року приблизно о 21 годині він в якості пасажира їхав на передньому сидінні в автомобілі ОСОБА_2 Почали рух на пр.Металургів із дворів, ближнє світло було ввімкнено. Коли працівники поліції зупинили ОСОБА_2, вона вимкнула двигун та ввімкнула аварійну сигналізацію.

Свідок ОСОБА_4 14 січня 2019 року суду показав, що знає ОСОБА_2 як автовласника. 30 листопада 2018 року йшов пішки по пр.ОСОБА_4 в напрямку 95 кварталу, тобто назустріч руху позивача. Побачив автомобіль під керуванням ОСОБА_2 Впізнав її за одягом вона була, як завжди, у червоній куртці. За нею їхав поліцейський автомобіль. Коли вона зупинила своє авто, підійшли працівники поліції і позивач вийшла з машини. Всі вони стояли попереду її автомобіля, на проїзній частині. Звернув увагу, що фари автомобіля ОСОБА_2 горіли в режимі ближнього світла сліпили його. Зупинятися не став, пішов далі.

Показання свідка ОСОБА_4 суд відхиляє як доказ, оскільки піддає сумніву їх достовірність з таких підстав. Маловірогідним є наявність у перехожого можливості розглядіти в темну пору доби, за наявності опадів, з відстані 120-130 метрів, водія автомобіля, що рухається в потоці інших автомобілів, з огляду на те, що свідка відділяло від автомобіля ОСОБА_2 пять смуг руху. Крім того, показання ОСОБА_4 протирічать як поясненням самої ОСОБА_2, так і переглянутим відеоматеріалам, із яких вбачається, що ОСОБА_2 в той вечір була одягнута в зелену куртку, відразу після зупинки із-за керма не виходила.

Вислухавши позивача, відповідача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оглянувши відеозаписи, суд дійшов таких висновків.

30 листопада 2018 року поліцейським 2 батальйону 2 роти ППП в м. Кривий Ріг УПП Дніпропетровської області сержантом поліції ОСОБА_3 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ № 764939. Відповідно до зазначеної постанови ОСОБА_2 30 листопада 2018 року о 21:26:30 в м. Кривий Ріг по пр. Миру, 50 керувала автомобілем Mitsubishi Colt, державний номерний знак НОМЕР_1, без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби, чим порушила п.19.1.а) ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Викладеним фактам відповідають правовідносини, що витікають із права особи оскаржити постанову по справі про адміністративне правопорушення особою, щодо якої її винесено, і регулюються нормами ст.ст. 287-289 КпАП України.

У контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор постанови про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила такі аргументи: відповідач відмовив у розгляді клопотання щодо відкладення розгляду для можливості скористатися правовою допомогою; притягнув позивача до адміністративної відповідальності без доказів та без зясування всіх обставин не був допитаний свідок, який знаходився в автомобілі, не досліджено запис з автореєстратора; відповідач склав постанову без її участі, з порушенням вимог законодавства; відмовся надавати копію постанови; відповідач не повідомив про відеозйомку; постанова не містить відомостей про технічний засіб, яким проводилася відео зйомка; відповідачем не складено протокол про адміністративне правопорушення з огляду на оспорювання позивачем вчинення правопорушення; відеозапис є неналежним доказом, оскільки на ньому неможливо ідентифікувати автомобіль позивача. Позивач зазначає, що відповідачем не дотримано вимоги ст.ст. 33, 245, 268, 280 КУпАП.

За частиною другою ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - Кодекс).

Згідно з Кодексом ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції Національної поліції, здійснюється на основі суворого додержання принципу законності (частина 1 та 2 ст.7); завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку послідовних дій відповідного органу (посадової особи), викладених як у законі (Кодексі), та і в підзаконних нормативних актах (Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі).

Невиконання певних обовязків посадовою особою тягне за собою порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи: 1) перевірка документів особи; 2) опитування особи; 3) поверхнева перевірка і огляд; 4) зупинення транспортного засобу; 5) вимога залишити місце і обмеження доступу до визначеної території; 6) обмеження пересування особи, транспортного засобу або фактичного володіння річчю; 7) проникнення до житла чи іншого володіння особи; 8) перевірка дотримання вимог дозвільної системи органів внутрішніх справ; 9) застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису; 10) перевірка дотримання обмежень, установлених законом стосовно осіб, які перебувають під адміністративним наглядом, та інших категорій осіб; 11) поліцейське піклування. Під час проведення превентивних поліцейських заходів поліція зобовязана повідомити особі про причини застосування до неї превентивних заходів, а також довести до її відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи.

Згідно зі ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

З оглянутого відеозапису з камер поліцейського видно, що посадовою особою при зупинці транспортного засобу позивача не повідомлено про фото- та відеозапис. Через певний проміжок часу один з поліцейських повідомив, що здійснюється відеозапис.

Отже поліцейським порушено передбачений ст. 31 Закону України «Про національну поліцію» обовязок повідомити про причини застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису та зазначити нормативно-правовий акт, на підставі якого воно здійснюється.

Суд зазначає, що обовязковість розміщення інформації про автоматичну фототехніку і відеотехніку на видному місці законодавцем передбачена лише у випадку, коли вона змонтована/розміщена по зовнішньому периметру доріг і будівель. Тому твердження позивача, що відповідачем не розміщено інформацію про фото- та відеотехніку на видному місці суд відхиляє як таке, що не ґрунтується на вимогах закону.

Щодо посилання позивача, на порушення відповідачем обовязку складення протоколу про адміністративне правопорушення з огляду на оспорювання нею порушення суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобовязана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, з аналізу зазначеної норми зрозуміло, що у випадку оспорювання вчинення правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху протокол про адміністративне правопорушення посадовою особою не складається.

Таким чином твердження позивача, що відповідачем проігноровано передбачений ст. 258 КУпАП обовязок скласти протокол про адміністративне правопорушення є безпідставним.

Щодо посилання позивача на те, що постанова не відповідає додатку № 6 до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, оскільки не містить в графі «до постанови додаються…» відомості про технічний пристрій, на який здійснювався відеозапис, суд зазначає на таке.

Відповідно до пункту 5 розділу ІV Інструкції постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Інструкцією не передбачено зазначення відомостей про технічний засіб фото-, відео-фіксування саме в графі «до постанови додаються…».

Разом з тим, аргументи позивача, що постанова не містить відомостей про вищезазначені технічні пристрої, суд вважає слушними з таких підстав.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов'язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, імя та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, імя та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення стосовно позивача не містить технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Відеозапис, наданий відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв'язку з тим, що оскаржувана постанова не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено такий відеозапис.

Аргументи позивача, що відповідач відмовив у розгляді клопотання щодо відкладення розгляду для можливості скористатися правовою допомогою; притягнув позивача до адміністративної відповідальності без доказів та без зясування всіх обставин не був допитаний свідок, який знаходився в автомобілі, не досліджено запис з автореєстратора; відповідач склав постанову без її участі, з порушенням вимог законодавства; відмовся надавати копію постанови не є слушними, оскільки не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд дійшов висновку про протиправність притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за порушення пункту 19.1.а) ПДР України у зв'язку із відсутністю належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, зазначених в оскаржуваній постанові.

З огляду на викладене суд вважає позов частково обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 8, 9, 72, 77, 90, 139, 241-246, 268, 271, 272, 286 КАС України, ст. 293 КпАП України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до поліцейського 2 батальйону 2 роти ППП в м. Кривий Ріг УПП Дніпропетровської області сержанта поліції ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними, скасування постанови задовольнити.

Визнати дії поліцейського 2 батальйону 2 роти ППП в м. Кривий Ріг УПП Дніпропетровської області сержанта поліції ОСОБА_3 щодо складання постанови серії ЕАВ № 764939 від 30 листопада 2018 року про адміністративне правопорушення про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, неправомірними.

Скасувати постанову серії ЕАВ № 764939 від 30 листопада 2018 року про адміністративне правопорушення про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення до Третього апеляційного адміністративного суду через Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Позивач: ОСОБА_2, АДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_2.

Відповідач: поліцейський 2 батальйону 2 роти ППП в м. Кривий Ріг УПП Дніпропетровської області сержанта поліції ОСОБА_3, вул. Волгоградська, буд. 11, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, РНОКПП під час розгляду справи не встановлено.

Суддя Н. В. Князєва