Справа № 200/12307/18-а
Суддя: Толстолуцька М.М.
Дата ухвалення: 2019-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2019 р. Справа№200/12307/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Толстолуцька М.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: 87534, Донецька область, м. Маріуполь, пров. Январський, 17а/13, адреса фактичного проживання: 87534, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Балтійська, 17/29) до Маріупольського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, буд. 27а, ) про визнання протиправною бездіяльність та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення виплати грошової допомоги в розмірі 43 995,20 грн.;

- зобовязати відповідача здійснити нарахування та виплату грошової допомоги в розмірі 43 995,20 грн.;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 704,80 грн.;

- розглянути справу за відсутності позивача за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду позовну заяву залишено без руху з надання строку на усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання копій доданих до позовної заяви документів для відповідача.

На виконання зазначеної ухвали в установлений судом строк, позивачем надані копії доданих до позовної заяви документів для відповідача.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 07 грудня 2018 року прийнято справу до розгляду та відкрито провадження у справі в спрощеному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Щодо позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивач звернулась до суду, оскільки вважає, протиправною бездіяльність Маріупольського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не проведення виплати грошової допомоги у відповідності до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» .

Вмотивовуючи свою позицію, позивач зазначила, що вона є пенсіонером за віком, має безперервний стаж 38 років на посадах в закладах охорони здоров'я.

З 01.07.2018 року позивачу довічно призначено пенсію за віком в розмірі 4 399,52 грн. щомісячно ( Рішенням Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області № 56).

Відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Проте, на даний час вказана грошова допомога в розмірі 43995, 20 грн. позивачу не виплачена.

Позивач зауважила, що неодноразово зверталась до управління з цього приводу, проте питання по суті не вирішувалось.

Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо не виплати грошової допомоги. Просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі /арк. справи 5-8/.

Відповідач заперечив проти задоволення зазначених вимог позивача, просив у задоволенні його позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Так, у наданому відзиві на позовну заяву від 22.12.2018 року зазначено, що ОСОБА_1 призначена пенсія за віком з 15.05.2018 року згідно зі ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зі змінами, внесеними Законом України 08.07.20011 з урахуванням загального стажу 40 років 07 місяців 22 дні, та заробітної плати, виплаченої за період з 01.07.2000 року по 30.04.2018 року 55 років 06 місяців для осіб які народилися з 01 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року.

За даними трудової книжки з 01.02.2002 року по 15.05.2018 року позивач працювала на посаді завідуючої клінічної лабораторії Маріупольської станції переливання крові. Цей період не зараховано до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки посада, яку обіймала позивач у вказаний період не відноситься до вказаних посад.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач ОСОБА_1, громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, є пенсіонером за віком.

Відповідач Маріупольське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області () є субєктом владних повноважень органом виконавчої влади, основним завданням якого, згідно вимог чинного законодавства, зокрема, є реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення.

Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про обєднані управління, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 на управління покладені повноваження, зокрема, щодо призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії, щомісячного довічного грошове утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункти 7,8 пункту 4 Положення).

Судом встановлено, що позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій станом, відповідно до п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Листом №14А-8571708 від 26.10.2018 року Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повідомило, що страховий стаж позивача складає 40 років 07 місяців 22 дні. Індивідуальний коефіцієнт страхового стажу 0,40583. Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії складає 8921,72 грн.

Станом на 01.10.2018 року розмір пенсії складає 4399,52 грн., в тому числі:

- розмір пенсії за віком 3620,70 грн.;

- доплата за понаднормовий стаж (10 років) 145,20 грн.;

- підвищення ст.. 29 ч. 3 Закону 633,62 грн.

Пенсію розраховано згідно чинного законодавства.

Також, позивача повідомлено, що у зв'язку з незгодою з відповіддю органів Пенсійного фонду України позивач має право оскаржити їх дії або бездіяльність у вищому органі або суді /арк. справи 9/.

Судом на підставі даних трудової книжки позивача (серії БТ-ІІ № 0101772) встановлено, що ОСОБА_1 з 01.01.2002 року по 02.01.2008 року працювала завідувачем імунологічним відділенням, з 02.01.2008 року по 05.04.2011 року на посаді завідувача клініко-імунологічної лабораторії, з 05.04.2011 року по теперішній час працює на посаді завідувача клінічної лабораторії /арк.. справи 10/.

Також, відповідно до довідки КЛПУ «Станції переливання крові міста Маріуполя» ОСОБА_1 з 01.02.2002 р. працювала на посаді завідувача імунологічним відділенням (наказ №21- к від 01.02.2002 р.) та одночасно за сумісництвом займала посаду лікаря-лаборанта групи виробництва імунологічних стандартів імунологічного відділення.

З 02.01.2008 р. працювала на посаді завідувача клініко-імунологічної лабораторії (наказ № 1-к від 02.01.2008 р.), одночасно за сумісництвом займала посаду лікаря- лаборанта групи підбору сумісної крові клініко-імунологічної лабораторії.

З 05.04.2011 по теперішній час працює на посаді завідувача клінічної лабораторії (наказ № 44-к від 05.04.2011 р.) та одночасно за сумісництвом займає посаду лікаря- лаборанта групи попереднього обстеження крові донорів клінічної лабораторії.

Відповідно до наказу Міністерства охорони здоровя України від 28.10.2002 № 385 «Про затвердження переліків закладів охорони здоров'я, лікарських, провізорських посад та посад молодших спеціалістів з фармацевтичною освітою у закладах охорони здоров'я» посади завідуючої імунологічним відділенням, завідуючої клініко-імунологічної лабораторії, завідуючої клінічної лабораторії відносяться до лікарських посад, згідно зі штатним розкладом, посадовими інструкціями /арк.. справи 34/.

Отже, предметом спору у даній справі є право на отримання одноразової грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до положень частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості.

Законом України, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, є Закон "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191 затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (далі - Порядок №1191).

Відповідно до пункту 2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені: переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".

Як встановлено пунктом 5 Порядку №1191, грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", станом на день її призначення. Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати (пункти 6, 7 Порядку №1191).

Отже, право на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій мають особи за наявності таких підстав: досягнення особою пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV; робота в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення"; наявність відповідного страхового стажу; не отримання ними будь-якої пенсії до цього.

Як встановлено пунктом "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років.

Відповідності до статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідачем у відзиві зазначено, що період роботи позивача з 01.02.2002 року по 15.05.2018 року не зараховано оскільки, посада, яку обіймала позивач не передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 р. № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

З такими твердженнями суд не погоджується, враховуючи наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає права на пенсію за вислугу років (далі - Перелік № 909).

Відповідно до розділу 2 «Охорона здоров'я» вказаного Переліку право на пенсію за вислугу років мають лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад) таких закладів і установ: лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри.

Отже, Комунальна лікувально-профілактична установа «Станція переливання крові міста Маріуполя» є спеціалізованим лікарняним закладом та відноситься до лікарняних закладів, передбачених Переліком № 909.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 05.04.2011 року по даний час працювала на посаді завідувача клінічної лабораторії та одночасно за сумісництвом займає посаду лікаря - лаборанта групи попереднього обстеження крові донорів клінічної лабораторії Комунальної лікувально-профілактичної установи «Станція переливання крові міста Маріуполя».

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до положень статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно з нормами частини другої зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії;

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини пятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

За таких обставин, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності та враховуючи, що правомірність своїх дій відповідачем не доведена, суд доходить висновку про обґрунтованість предявленого позову та про задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно наявних матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до адміністративного суду було сплачено судовий збір на суму 704,80 грн. /арк. справи 4/.

Нормами частини першої статті 139 КАС встановлено, що при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судовий збір у розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі вищевикладеного та керуючись статями 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132, 159-161, 164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 253-263, 293-295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса реєстрації: 87534, Донецька область, м. Маріуполь, пров. Январський, 17а/13, адреса фактичного проживання: 87534, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Балтійська, 17/29) до Маріупольського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, буд. 27а, ) про визнання протиправною бездіяльність та зобовязання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Маріупольського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не проведення виплати грошової допомоги в розмірі 43995,20 грн. ОСОБА_1 відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зобовязати Маріупольське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, буд. 27а, ) здійснити нарахування та виплату грошової допомоги в розмірі 43 995 (сорок три тисячі дев'ятсот дев'яносто п'ять) гривень 20 копійок ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса реєстрації: 87534, Донецька область, м. Маріуполь, пров. Январський, 17а/13, адреса фактичного проживання: 87534, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Балтійська, 17/29) у відповідності до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Маріупольського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, буд. 27а, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті 29 січня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Апеляційна скарга згідно положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Толстолуцька М.М.