Справа № 800/291/17
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

24 січня 2019 року

Київ

справа №800/291/17

провадження №П/9901/100/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого Коваленко Н.В.,

суддів Гімона М.М., Гриціва М.І., Стародуба О.П., Кравчука В.М.,

за участю секретаря судового засідання Буденко В.В,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1,

представник відповідача Цуцкірідзе Ірина Леонідівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання незаконним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_1 звернулась до Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом до Вищої ради правосуддя, в якому просить (з урахуванням уточнення позовних вимог від 25.01.2018) визнати незаконним рішення Вищої ради правосуддя № 1638/0/15-17 від 20.06.2017 про відмову у внесенні подання Президентові України про призначення ОСОБА_1 на посаду судді Черкаського окружного адміністративного суду безстроково; зобов'язати Вищу раду правосуддя повторно вирішити питання щодо внесення подання Президентові України про призначення ОСОБА_1 на посаду судді Черкаського окружного адміністративного суду.

2. Позовну заяву мотивовано тим, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням принципу рівності перед законом, вбачається вибірковість і упередженість під час розгляду питання щодо призначення ОСОБА_1 на посаду судді безстроково. Оскільки жоден з членів Вищої ради правосуддя під час засідання від 20.06.2017 не висловив свого обґрунтованого сумніву щодо відповідності ОСОБА_1 критерію доброчесності та професійної етики, позивача фактично позбавлено можливості прийняти активну участь у процесі прийняття рішення, навести обставини та правові аргументи в спростування відповідних сумнівів членів Вищої ради правосуддя. Крім того, позивач зазначила, що питання про рекомендування ОСОБА_1 для обрання на посаду судді безстроково було предметом розгляду на засіданні Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, що є однією з підстав для скасування оскаржуваного рішення відповідно до чинного законодавства.

Аргументи учасників справи

3. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов у повному обсязі.

4. Представник відповідача щодо задоволення позову заперечував. Надав відзив на позовну заяву, в якому відповідач зауважив, що законодавством наведений виключний перелік підстав для оскарження та скасування рішення Вищої ради правосуддя, а оскільки оскаржуване рішення прийнято повноважним складом Вищої ради правосуддя та підписано всіма членами, які брали участь у його ухваленні, обґрунтовано, безсторонньо, добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, пропорційно, своєчасно, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, то підстав для визнання його протиправним та скасування немає.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ

5. Відповідно до Указу Президента України від 07.12.2009 №1016/2009 «Про призначення суддів» призначено на посаду судді Черкаського окружного адміністративного суду строком на п'ять років ОСОБА_1.

6. Строк повноважень судді ОСОБА_1 закінчився 7 грудня 2014 року.

7. Згідно з рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 06 квітня 2016 року № 32/бо-16 ОСОБА_1 рекомендовано для обрання на посаду судді Черкаського окружного адміністративного суду безстроково.

8. Листом від 25 квітня 2016 року № 18-3240/16 Вищою кваліфікаційною комісією суддів України внесено відповідне подання до Верховної Ради України про обрання позивача на посаду судді безстроково.

9. 30 вересня 2016 року набрали чинності Закони України від 2 червня 2016 року № 1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосудця)» (далі - Закон України № 1401-VIII) та від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон України № 1402-VIII), у відповідності до яких статтею 131 Конституції України визначено, що в Україні діє Вища рада правосуддя.

10. Відповідно до статті 128 Конституції України (в редакції Закону Україні № 1401-VIII) призначення на посаду судді здійснюється Президентом України за поданням Вищої ради правосуддя в порядку, встановленому законом.

11. Пунктом 4 Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закон України від 2 червня 2016 року №1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосудця)» визначено, що Верховна Рада України протягом 30 днів з дня набрання чинності цим Законом передає подання Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та відповідні документи про обрання суддів безстроково, які не були розглянуті Верховною Радою України, до Вищої ради правосуддя для розгляду питання про призначення судді на посаду.

12. Відповідно до п.п. 1 п. 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України до утворення Вищої ради правосуддя її повноваження здійснювала Вища рада юстиції.

13. Листом від 28 жовтня 2016 року № 01/06-211(256125) Верховна Рада України передала відповідні подання та документи про обрання суддів безстроково, зокрема, щодо ОСОБА_1, до Вищої ради юстиції.

14. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу матеріалів між членами Вищої ради юстиції від 15 листопада 2016 року матеріали щодо обрання ОСОБА_1 на посаду судді Черкаського окружного адміністративного суду безстроково було передано на розгляд члену Ради Нежурі В. А.

15. 05 січня 2017 року набрав чинності Закон України «Про Вищу раду правосуддя», що визначає статус, повноваження, засади організації та порядок діяльності Вищої ради правосуддя.

16. 15 березня 2017 року було завершено реорганізацію Вищої ради юстиції у Вищу раду правосуддя.

17. Згідно з рішенням Вищої ради юстиції від 12 січня 2017 року № 11/0/15-17 Вища рада правосуддя є правонаступником майна, прав та обов'язків Вищої ради юстиції.

18. Відповідно до пункту 1 частини першої статті З Закону України «Про Вищу раду правосуддя» Вища рада правосуддя вносить подання про призначення судді посаду.

19. За результатами попереднього розгляду матеріалів член Вищої раді правосуддя Нежура В.А. склав висновок від 25 травня 2017 року про можливість призначення ОСОБА_1 на посаду судді Черкаського окружного адміністративного суду.

20. Питання щодо призначення ОСОБА_1 на посаду було включено до проекту порядку денного засідання Вищої ради правосуддя на 20 червня 2017 року.

21. Листом від 09 червня 2017 року № 8288/0/9-17 ОСОБА_1 було запрошено на засідання Вищої ради правосуддя, яке заплановано на 20 червня 2017 року.

22. Кандидат на посаду судді ОСОБА_1 була присутня на засіданні Ради 20 червня 2017 року.

23. Заслухавши доповідача - члена Вищої ради правосуддя Нежуру В.А., розглянувши кандидатуру ОСОБА_1, Вища рада правосуддя ухвалила рішення від 20 червня 2017 року № 1638/0/15-17 «Про відмову у внесенні подання Президентові України про призначення ОСОБА_1 на посаду судді Черкаського окружного адміністративного суду».

24. Так, Радою встановлено наявність обґрунтованого сумніву щодо відповідності ОСОБА_1 критерію доброчесності, професійної етики або інших обставин, які можуть негативно вплинути на суспільну довіру до судової влади зв'язку з призначенням на посаду судді ОСОБА_1

Вищою радою правосуддя враховано, що на розгляді першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя перебувала дисциплінарна справа стосовно судді Черкаського окружного адміністративного суду ОСОБА_1.

Під час розгляду вказаної дисциплінарної справи, обставини про допущенні суддею ОСОБА_1 порушення були кваліфіковано за пунктом 4 частини першої статті 106 Закону України № 1402-VIII, що є такими, що можуть негативно вплинути на суспільну довіру до судової влади у зв'язку з призначенням ОСОБА_1 на посаду судді Черкаського окружного адміністративного суду.

Однак, рішенням Першої дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 24 лютого 2017 року № 331/1дп/15-17 у притягненні судді Черкаського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності було відмовлено у зв'язку із закінченням відповідних строків притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Такі відомості не були предметом розгляду Вищої кваліфікаційної комісії суддів України при ухваленні рішення від 06 квітня 2016 року №32/60-16.

25. На підставі зазначених висновків Вищою радою правосуддя прийнято Рішення від 20 червня 2017 року № 1638/0/15-17 «Про відмову у внесенні подання Президентові України про призначення ОСОБА_1 на посаду судді Черкаського окружного адміністративного суду».

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

26. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

27. Статтею 131 Конституції України встановлено, що до повноважень Вищої ради правосуддя входить внесення подання про призначення судді на посаду.

28. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» (тут і далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Вища рада правосуддя вносить подання про призначення судді на посаду.

29. Відповідно до статті 36 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» призначення на посаду судді здійснюється Президентом України за поданням Вищої ради правосуддя. Вища рада правосуддя ухвалює рішення щодо внесення Президентові України подання про призначення судді на посаду за результатами розгляду рекомендації Вищої кваліфікаційної комісії судді України, до якої обов'язково додається особова справа (досьє) кандидата на посаду судді.

За результатами попереднього розгляду доповідач складає висновок щодо можливості призначення судді на посаду та виносить такий висновок на розгляд Вищої ради правосуддя.

На засіданні Вищої ради правосуддя кандидатура на посаду судді розглядається після доповіді члена Вищої ради правосуддя, який визначений доповідачем у цій справі.

Кандидат на посаду судді, стосовно якого розглядається питання щодо несення подання про призначення судді на посаду, запрошується на засідання Вищої ради правосуддя у порядку, визначеному цим Законом. Неявка кандидата на посаду судді на засідання незалежно від причин не перешкоджає розгляду питання за його відсутності.

30. Відповідно до пункту 1 частини дев'ятнадцятої статті 79 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вища рада правосуддя може відмовити у внесенні Президентові України подання про призначення судді на посаду виключно з підстав, зокрема, наявності обґрунтованого сумніву щодо відповідності кандидата критерію доброчесності чи професійної етики або інших обставин, які можуть негативно вплинути на суспільну довіру до судової влади у зв'язку з таким призначенням.

31. Абзацом другим частини четвертої статті 37 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» Вища рада правосуддя може ухвалити рішення про відмову у внесенні Президентові України подання про призначення судді на посаду відповідно до пункту 1 частини дев'ятнадцятої статті 79 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" тільки на підставі обґрунтованих відомостей, які були отримані Вищою радою правосуддя в передбаченому законом порядку, якщо:

1) такі відомості не були предметом розгляду Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

2) Вища кваліфікаційна комісія суддів України не дала належної оцінки таким відомостям в межах процедури кваліфікаційного оцінювання щодо відповідного кандидата.

32. Згідно із частинами першою - четвертою статті 37 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» рішення щодо кандидата на посаду судді ухвалюється на засіданні Вищої ради правосуддя.

Засідання Вищої ради правосуддя у пленарному складі, на якому розглядається питання щодо внесення подання про призначення судді на посаду, є повноважним, якщо в ньому бере участь не менше чотирнадцяти членів Вищої ради правосуддя.

Рішення щодо внесення Президентові України подання про призначення судді на посаду вважається ухваленим, якщо за нього проголосувало не менше чотирнадцяти членів Вищої ради правосуддя.

Якщо за рішення щодо внесення Президентові України подання про призначення судді на посаду проголосувало менше чотирнадцяти членів Вищої ради правосуддя, вважається, що Вищою радою правосуддя ухвалено рішення про відмову у внесенні Президентові України подання про призначення судді на посаду..

33. Статтею 38 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» визначено, що рішення Вищої ради правосуддя про відмову у внесенні Президентові України подання про призначення судді на посаду може бути оскаржене та скасоване виключно з підстав, визначених Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

34. Згідно з частиною двадцять першою статті 79 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Рішення Вищої ради правосуддя про відмову у внесенні Президентові України подання про призначення судді на посаду може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав:

1) склад Вищої ради правосуддя, який ухвалив відповідне рішення, не мав повноважень його ухвалювати;

2) рішення не підписано членом Вищої ради правосуддя, який брав участь у його ухваленні;

3) рішення не містить посилання на визначені законом підстави відмови у внесенні Президентові України подання про призначення судді на посаду або мотивів, з яких Вища рада правосуддя прийшла до відповідних висновків.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

35. Судом встановлено, що під час визначення обставин щодо відповідності кандидата ОСОБА_1 критерію доброчесності, професійної етики та інших обставин, які можуть негативно вплинути на суспільну довіру до судової влади у зв'язку із таким призначенням, Вищою радою правосуддя враховано, що на розгляді Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя перебувала дисциплінарна справа, відкрита за заявами ОСОБА_2 та прокуратури Черкаської області стосовно суддів Черкаського окружного адміністративного суду ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

36. Під час розгляду вказаної дисциплінарної справи встановлено, що 6 грудня 2013 року суддями Черкаського окружного адміністративного суду ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було прийнято постанову у справі № 823/3920/13-а, якою встановлено обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (пікетування, пішої ходи, демонстрацій, мітингів, зборів тощо) шляхом заборони Черкаській міській організації Партії регіонів, обласній Спілці жінок Черкащини та іншим особам проведення цих заходів з 7 грудня 2013 року по 15 січня 2014 року за адресою: м. Черкаси, площа Тараса Шевченка (бульвар Шевченка, 234), та на площі біля будівлі Черкаської міської ради (вул. Байди Вишневецького, 36), а також на прилеглих до цих адрес територіях. Постанову допущено до негайного виконання.

37. Перша Дисциплінарна палата Вищої ради правосуддя дійшла висновку, що суддями Черкаського окружного адміністративного суду ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 під час розгляду справи № 823/3920/13-а не було належним чином досліджено всі обставини справи, не забезпечено повний, всебічний та об'єктивний її розгляд у порядку, встановленому процесуальним законом, а ухваленою за наслідками її розгляду постановою по суті встановлено не обмеження права на мирні зібрання, а повну заборону реалізації цього права невизначеному колу осіб на значній території та на значний термін, без обґрунтування такої заборони відповідно до закону, тобто за відсутності підстав, які б з урахуванням практики Європейського суду з прав людини слугували доказом того, що не встановлення цієї заборони могло створити реальну небезпеку заворушень чи вчинення кримінальних правопорушень, загрозу здоров'ю населення або правам і свободам інших людей. Крім того, судом не було залучено до судового розгляду осіб, питання про права і обов'язки яких вирішено, що призвело до порушення гарантованих державою прав громадян на мирні зібрання.

38. При цьому, відмовляючи у притягненні суддів до дисциплінарної відповідальності, Перша Дисциплінарна палата виходила з того, що у зв'язку із зміною правового регулювання закінчилися відповідні строки.

39. Однак, встановлені під час розгляду вказаної дисциплінарної справи обставини про допущення суддями, в тому числі суддею ОСОБА_1, порушення, яке відповідно до Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» було кваліфіковано за пунктом 4 частини першої статті 106 цього Закону, є такими, що можуть негативно вплинути на суспільну довіру до судової влади у зв'язку з призначенням ОСОБА_1 на посаду судді Черкаського окружного адміністративного суду.

40. Судом встановлено, що вказані відомості не були предметом розгляду Вищої кваліфікаційної комісії суддів України під час розгляду 6 квітня 2016 року питання про рекомендування ОСОБА_1 для обрання на посаду судді безстроково, оскільки встановлені рішенням Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 24 лютого 2017 року № 331/1дп/15-17.

41. Надаючи правовий аналіз вказаних вище положень статті 79 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів Верховного Суду зауважує на наявність виключних умов для оскарження рішення Вищої ради правосуддя про відмову у внесенні Президентові України подання про призначення судді на посаду.

42. Судом встановлено, що рішення Вищої ради правосуддя від 20 червня 2017 року № 1638/0/15-17 «Про відмову у внесенні подання Президентові України про призначення ОСОБА_1 на посаду судді Черкаського окружного адміністративного суду» ухвалено повноважним складом Ради та підписано всіма членами Вищої ради правосуддя, які брали участь у його ухваленні, підстави та мотиви прийняття саме такого рішення наведені безпосередньо в цьому рішенні, що підтверджується копією оскаржуваного рішення Ради та витягом з протоколу засідання Вищої ради правосуддя від 20 червня 2017 року, наявного в матеріалах справи .

«За» прийняття оскаржуваного рішення Вищої ради правосуддя проголосувало - 7 членів Ради, «проти» - 12, «не брали участі у голосуванні» - 0.

43. Аналізуючи повноваження суду щодо оцінки мотивів прийняття оскаржуваного рішення, суд зазначає, що відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. З іншого боку, відповідно до Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями необхідно розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

44. У рішенні від 25 березня 1983 року у справі «Сільвер та інші проти Сполученого Королівства» (Silver and Others v.Kingdom), Європейський Суд з прав людини встановив, що «закон, який надає дискреційне право, має визначати межі здійснення такого права», хоча докладні правила та умови мають міститися в нормах субстантивного права. Точність формулювань, яка у зв'язку з цим вимагається від «закону», залежатиме від конкретної ситуації.

45. Разом з тим, наявність нічим не обмеженого дискреційного права суперечила б принципові верховенства права. Отже, закон має досить чітко визначати межі будь-яких таких повноважень, наданих компетентним органам, а також спосіб їх застосування, щоб забезпечувати належний захист від свавільного втручання. Зважаючи на вищевикладене, оцінка Верховним Судом мотивів та обґрунтованості оскарженого рішення Вищої ради правосуддя не повинна вважатися втручанням у її дискреційні повноваження, а є гарантією, спрямованою на забезпечення принципу верховенства права.

46. Положеннями частини дев'ятнадцятої ст. 79 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначено дискреційні повноваження Вищої ради правосуддя щодо відмови у внесенні Президентові України подання про призначення судді на посаду, оскільки підстави такої відмови Вища рада правосуддя визначає, керуючись власною оцінкою обставин, пов'язаних із кандидатом на посаду судді, та його особистих якостей.

47. Однак, в даному випадку Верховний суд повинен перевірити доведеність обставини, яка оцінена Вищою радою правосуддя як така, що може негативно вплинути на суспільну довіру до судової влади у зв'язку з таким призначенням. Перевірці підлягає достовірність, допустимість та достатність зазначених обставин.

48. З огляду на викладені обставини та вимоги чинного законодавства Верховний Суд встановив, що відповідач, приймаючи спірне рішення, не допустив порушень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», оскільки обґрунтував його наявністю обставин, що можуть негативно вплинути на суспільну довіру до судової влади у зв'язку з призначенням ОСОБА_1 на посаду судді Черкаського окружного адміністративного суду. Зазначеною обставиною Вища рада правосуддя визнала порушення позивачем прав людини і основоположних свобод при розгляді справи №823/3920/13-а, що встановлені та підтверджені рішенням Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя №331/1дп/15-17 від 24 лютого 2017 року.

49. Суд визнає зазначену підставу достовірною, допустимою та достатньою для висновку щодо наявності обставин, що можуть негативно вплинути на суспільну довіру до судової влади у зв'язку з призначенням ОСОБА_1 на посаду судді Черкаського окружного адміністративного суду.

50. Таким чином, суд приходить до висновку про прийняття Вищою радою правосуддя оскаржуваного рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у розумінні положення частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України .

51. При цьому, колегія суддів вважає посилання позивача на вибірковість, упередженість та дискримінаційне відношення до ОСОБА_1 зі сторони відповідача в рамках даного позовного провадження необґрунтованим, оскільки позивачем зазначено про обставини щодо порушення її прав під час розгляду дисциплінарної справи стосовно суддів Черкаського окружного адміністративного суду ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Оцінка зазначеним доводам може бути надана судом під час оскарження Рішення Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя № 331/1дп/15-17 від 24 лютого 2017 року, законність та обґрунтованість вказаного рішення не є предметом розгляду даної адміністративної справи.

52. Стосовно доводів позивача щодо порушення «принципу юридичної визначеності», суд вважає за необхідне зазначити наступне. Порушення даного принципу позивач вбачає у відсутності законодавчого визначення процедури подальшого проходження публічної служби суддею у разі відмови у внесенні подання Президентові України про призначення на посаду судді безстроково, однак зазначені питання не відносяться до компетенції суду при вирішенні даної адміністративної справи, оскільки суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою в межах позовних вимог у відповідності до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства, а предметом розгляду даної справи є законність рішення Вищої ради правосуддя № 1638/0/15-17 від 20.06.2017 про відмову у внесенні подання Президентові України про призначення позивача на посаду судді Черкаського окружного адміністративного суду безстроково.

53. Щодо порушення відповідачем принципу незмінюваності судді, то суд вважає його необґрунтованим, оскільки положення статті 53 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», на яку посилається ОСОБА_1,розповсюджується на суддів, які обіймають посаду безстроково.

Висновки за результатами розгляду справи

54. Судом встановлено, що рішення Вищої ради правосуддя № 1638/0/15-17 від 20.06.2017 про відмову у внесенні подання Президентові України про призначення ОСОБА_1 на посаду судді Черкаського окружного адміністративного суду безстроково, прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема співмірюючи наслідки вчинюваних дій з метою діяльності Вищої ради правосуддя; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

55. На підставі викладеного, колегія суддів Верховного Суду вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання незаконним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії.

56. Суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні клопотання про стягнення/повернення сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги, оскільки статтею 142 Кодексу адміністративного судочинства України та статтею 7 Закону України «Про судовий збір» визначено виключні підстави щодо повернення сплаченого судового збору, серед яких немає такої підстави, як задоволення апеляційної скарги.

Водночас, відповідно до частин першої та другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

У зв'язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись статтями 241-246, 262, 266 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання незаконним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29.01.2019.

Головуючий суддя Н.В.Коваленко

М.М.Гімон

М.І.Гриців

О.П.Стародуб

В.М.Кравчук