Справа № 813/2349/18
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2019-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/2226/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Ігнатищ Л.М.,

за участю представника позивача Паїк М.В.,

за участю відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2018 року, прийняте суддею Сакалошем В.М. у місті Львові у справі за позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області до ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу,-

встановив :

Головне управління Державної фіскальної служби у Львівській області (надалі - ГУ ДФС у Львівській області, позивач) звернулося з адміністративним позовом до ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу в розмірі 622 611 грн. 39 коп.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2018 року позов задоволено.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що виходячи із карток особових рахунків і довідки від 28.02.2018 року заборгованість відповідача складає 622 611 грн. 39 коп. Заборгованість виникла на підставі податку з доходів фізичних осіб, військового збору та штрафних санкцій.

Платник податків не вжив жодних заходів для погашення податкових зобов'язань. На даний час суми податків є узгодженими та у встановлені законом строки до бюджету не сплачені.

У відповідності ст.59 Податкового кодексу України ГУ ДФС у Львівській області виставлено податкову вимогу, яку скеровано відповідачу.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що судом не взято до уваги, що відсотки за користування кредитом, нараховані банком відповідно до умов договору та анульовані за його рішенням, не є доходом в розумінні Податкового кодексу України, який підлягає оподаткуванню.

Отже, прощені (анульовані) банком за його рішенням проценти за користування кредитом та підвищені проценти, нараховані у разі прострочення платежу, не є доходом платника податків згідно позиції Верховного Суду від 31.08.2018 року ( справа №813/1290/15). Тому не підлягають оподаткуванню та декларуванню (покликання на постанову Верховного Суду від 31.08.2018 року у справі №826/3684/17).

Просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

ГУ ДФС у Львівській області подало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що на даний час суми податкових зобов'язань відповідача є узгодженими та у встановлені законом строки до бюджету не сплачені, тобто визначаються сумою податкового боргу. Відповідно до п.п.20.1.34 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючий орган має право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу чи його частини. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 має податковий борг перед бюджетом в розмірі 622611 грн. 39 коп., який складається із сум податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору, зокрема,

1) податок на доходи фізичних осіб - 582 210,77 грн.:

- 430331,03 грн. - основний платіж, донарахований за актом перевірки від 06.12.2016 року №354/13-03/НОМЕР_1, податкове повідомлення-рішення від 30.12.2016 року №;

- 107 582,76 грн. - штрафні санкції;

- 44 296,98 грн. - пеня згідно зворотнього боку облікових карток;

2) військовий збір - 40 400,62 грн.:

- 32320,50 грн. основний платіж, донарахований за актом перевірки від 06.12.2016 року № 354/13-03/НОМЕР_1, податкове повідомлення-рішення від 30.12.2016 року №;

- 8080,12 грн. - штрафні санкції.

Такі дані встановлені згідно з картками особових рахунків та довідкою про суми податкового боргу платника податків ОСОБА_2, який виник станом на 22.01.2018 року від 28.02.2018 року № 5396/10/13-01-17-0608.

Відповідно до пункту 14.1.175 статті 14 ПК України податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

У п. 57.1 ст. 57 Кодексу зазначено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання декларації, крім випадків, встановленим цим Кодексом.

Відповідно до п. 57.2 ст. 57 Кодексу, у разі коли відповідно до цього Кодексу або інших законів України контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов'язання платника податків з причин, не пов'язаних з порушенням податкового законодавства, такий платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання у строки, визначені в цьому Кодексі, а якщо такі строки не визначено, - протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення про таке нарахування.

Згідно п. 57.3 ст. 57 Кодексу, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у п.п. 54.3.1-54.3.6 п. 54.3 ст. 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем узгодження.

Як вбачається з матеріалів справи, суми податків є узгодженими та у встановлені законом строки до бюджету не сплачені, тобто визнаються сумою податкового боргу (узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у термін).

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби у відповідності до вимог пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

На виконання ст.59 Податкового кодексу України Головним управлінням ДФС у Львівській області виставлено податкову вимогу №538-13 від 21.03.2017 року, однак кошти за такою податковою вимогою не сплачені.

Відповідно до пункту 87.11 статті 87 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи.

Покликання апелянта на те, що відсотки за користування кредитом, нараховані банком відповідно до умов договору та анульовані за його рішенням, не є доходом в розумінні Податкового кодексу України, який підлягає оподаткуванню, а тому немає підстав для нарахування податкового боргу не беруться судом до уваги з огляду на таке.

Податковий борг, як зазначено вище, - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Таким чином узгоджене грошове зобов'язання, проте не сплачене платником податків у добровільному порядку в строки визначені законодавством набуває статусу податкового боргу, з метою стягнення якого контролюючий орган має право звертатись з відповідним позовом до суду.

При вирішенні спору про стягнення податкового боргу суд не може давати оцінку правомірності прийняття податкового повідомлення - рішення на підставі якого виник податковий борг, оскільки це не є предметом такого правового спору.

Проте, таку оцінку суд може надати під час розгляду справи про правомірність податкового повідомлення-рішення.

В межах вказаного спору перевірці підлягають обставини щодо наявності податкового боргу за стягненням якого звернувся контролюючий орган. Проте саме під час з'ясування обставин щодо наявності податкового боргу підлягають з'ясуванню і підстави його виникнення (наявність податкового повідомлення - рішення, чинного на час звернення з позовом про стягнення боргу).

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 25.01.2019 року у справі № 810/1760/17.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_2 не оскаржувала податкові повідомлення - рішення від 30.12.2016 року № та №, на підставі яких нарахований податковий борг, тому такі є чинними.

Колегія судів також зазначає, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України).

Оскільки податковим органом підтверджено, а відповідачем не спростовано суму податкового зобов'язання, яке у встановлені законом строки до бюджету не сплачено, податкова вимога не виконана, то апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог про стягнення податкового боргу.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 308, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2018 року у справі № 813/2349/18 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. В. Онишкевич
Повний текст судового рішення виготовлено 01.02.2019 року.