Справа № 0540/8592/18-а
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2019-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року справа №0540/8592/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Міронової Г.М., Геращенка І.В., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2018 року у справі № 0540/8592/18-а про закриття провадження у справі (головуючий суддя І інстанції - Голубова Л.Б.), складену у повному обсязі 04 грудня 2018 року у м. Слов'янськ Донецької області, за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про зобов'язання прийняти наказ про надання земельної ділянки ОСОБА_1 в довгострокову оренду строком на 14 років із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі, загальною площею 11,3197 га ріллі для ведення фермерського господарства на території Дробишевської селищної ради Краснолиманського району Донецької області за межами населених пунктів (кадастровий номер НОМЕР_1), -

В С Т А Н О В И В :

12 вересня 2018 року, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про зобов'язання прийняти наказ про надання земельної ділянки ОСОБА_1 в довгострокову оренду строком на 14 років із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі, загальною площею 11,3197 га ріллі для ведення фермерського господарства на території Дробишевської селищної ради Краснолиманського району Донецької області за межами населених пунктів (кадастровий номер НОМЕР_1) (а.с. 4-8).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2018 року закрито провадження у справі. При прийнятті спірного рішення суд першої інстанції виходив з того, що даний спір має розглядатись за правилами Цивільно процесуального кодексу України. (а.с. 115-117).

Не погодившись із вищевказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив суд скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити для розгляду до Донецького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

В обґрунтуванні апеляційної скарги, зазначив, що даний спір є публічно-правовим, оскільки відповідач у ньому є суб'єктом владних повноважень, який виконує владні управлінські функції, відтак висновок суду є протиправним.

При цьому, апелянтом зазначено, що на спірну земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_1 цивільне право не оформлено, що є підтвердженням необхідності розгляду спірних правовідносин у поряду адміністративного судочинства .

Посилається на те, що ухвалою Краснолиманського міського суду по справі 236/25298/187 від 03 серпня 2018 року йому відмовлено у відкритті провадження та роз'яснено про право звернутись із цим позовом до адміністративного суду .(а.с. 121-125).

Сторони в судове засідання не з'явились про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями.

Від представника апелянта надійшло письмове клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі задовольнити, ухвалу суду першої інстанції - скасувати, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до суду із позовом до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про зобов'язання прийняти наказ про надання земельної ділянки ОСОБА_1 в довгострокову оренду строком на 14 років із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі, загальною площею 11,3197 га ріллі для ведення фермерського господарства на території Дробишевської селищної ради Краснолиманського району Донецької області за межами населених пунктів (кадастровий номер НОМЕР_1)., Наказом ГУ Держгеокадастр у Донецькій області від 12 квітня 2018 року « Про затвердження документації із землеустрою» на виконання постанови Донецького окружного адміністративного суду від 13.11.2017 року за № 805/3473/17-а , був затверджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1. Оскільки відповідачем не прийнято рішення про надання земельної ділянки у користування, позивач вимушений звернутись до суду з відповідним позовом. (а.с. 4-8).

Суд першої інстанції закрив провадження у справі виходячи з того, що спірні правовідносини пов'язані зі спором стосовно земельних ділянок, які належить іншим громадянам на праві власності з 2016 року, відтак спір не має ознак публічно-правового, а випливає з цивільно-правових відносин і має вирішуватися судами за правилами Цивільно-процесуального кодексу України.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотримання принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Пунктом 1 ч.1 ст. 19 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спорах між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання не чинними адміністративних договорів; за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом; спорах щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов'язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов'язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень"

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб) відповідно до прийнятих або вчинених при здійсненні ними владних управлінських функцій.

З аналізу зазначених норм Закону вбачається, що предметом адміністративного процесуального права є взаємовідносини у сфері, що складаються у зв'язку з реалізацією зацікавленими особами права на судовий захист.

Особливістю цих відносин є те, що вони пов'язані із реалізацією прав, свобод та інтересів суб'єктів у сфері публічно - правових відносин і спрямовані на захист від порушень з боку публічної влади при здійсненні нею владних управлінських функцій.

Тобто, специфіку публічно - правового спору визначають: суб'єктивний склад, підстави виникнення цього спору і тісне пов'язане з цим питання визначення меж повноважень адміністративного суду.

Що стосується кола суб'єктів публічно - правового спору, то обов'язковим його учасником є суб'єкт публічного управління, який є виразником державних і суспільних інтересів, носієм публічної влади, має особливий правовий статус, тому що наділений владними управлінськими функціями щодо об'єктів управління.

Специфіка публічно - правового спору обумовлена, також, його підставою: він виникає у випадку порушення суб'єктом публічного управління суб'єктивних публічних прав та інтересів громадянина або організації.

Особливістю правовідносин, що розглядаються адміністративними судами, є їх публічно - правовий характер, пов'язаний із сферою реалізації публічної влади.

Тобто, суттєвою ознакою публічно - правового спору є участь у справі суб'єкту владних повноважень, який виконує владні управлінські функції відносно інших суб'єктів і його рішення є обов'язковими для виконання.

Як вбачається з матеріалів справи спірною є земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_1.

З наказу Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 20 жовтня 2016 року № 2216-СГ (а.с. 85), вбачається, що громадянину ОСОБА_2 надано згоду на поділ земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 на шість земельних ділянок.

У 2016 році до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області звернулися громадяни ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, яким було надано дозволи, про що відповідачем прийнято відповідні накази щодо надання право власності на ці ділянки за іншими кадастровими номерами (а.с. 79-84).

При цьому, суд першої інстанції зробив висновок, що з 2016 року сама спірна земельна ділянка розподілена на шість, які на праві власності належать шести громадянам, кожній з яких присвоєний окремий кадастровий номер, однак доказів того, що саме спірну земельну ділянку поділено на шість земельних ділянок матеріали справи не містять. Окрім того не надано доказів скасування кадастрового номеру НОМЕР_1 на земельну ділянку, відповідно до якої у ОСОБА_1 були судові справи та відповідачем 12.04.2018 року приймався наказ щодо затвердження проекту землеустрою.

В своєму листі від 18.06.2018 року за № К-445/0-472/6-18 , надісланому у відповідь на звернення позивача від 15.06.2018 року, відповідач не спростовує наявність земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1 та підтверджує прийняття рішення про затвердження позивачу проекту землеустрою, що спростовує висновки суду першої інстанції щодо поділу зазначеної земельної ділянки.( а.с.54)

Відтак, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованим та передчасним висновок суду першої інстанції щодо наявності спору про право на одну й ту ж земельну ділянку за межами населеного пункту, з огляду на відсутність доказів її поділу саме на вищевказані шість ділянок.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що до винесення відповідним суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельної ділянки у власність чи оренду (тобто прийняття ненормативного акту, який вичерпує свою дію після його реалізації) та виникнення і оформлення права на земельну ділянку відповідно до ст. 125, 126 Земельного кодексу України, усі правовідносини щодо передачі у власність чи користування земельних ділянок стосуються здійснення суб'єктом владних повноважень контрольних функцій та підпадають під юрисдикцію адміністративного суду.

Зазначений висновок суду узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним судом України у постанові від 19 січня 2016 року (справа № 824/167/15-а).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що правовідносини між сторонами знаходяться на етапі передачі у власність чи користування земельної ділянки, що, за своєю правовою природою, є правовідносинами, які стосуються здійснення суб'єктом владних повноважень контрольних функцій та підпадають під юрисдикцію адміністративного суду.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Ухвалою Краснолиманськоьго міського суду Донецької області від 03 серпня 2018 року по справі № 236/2529/18 відмовлено у відкритті провадження у справі за тотожними вимогами у зв'язку з порушенням підсудності, а Донецький окружним адміністративний суд закриває провадження у даній справі, посилаючись на неможливість розгляду спірних вимог у порядку адміністративного судочинства, що на думку суду апеляційної інстанції порушує права позивача на розгляд справи.

Відповідно до ч.5 ст.5 КАС України ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом. Тому порушення встановленого статтею 29 цього Кодексу порядку передачі справи з одного суду до іншого є неприпустимим та таким, що порушує право особи на незалежний та неупереджений суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи вищевикладене суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі діяв передчасно, а, відтак, ухвала суду першої інстанції є такою, що підлягає скасуванню та направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду з огляду на положення ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 311, 317, 320, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2018 року у справі № 0540/8592/18-а - задовольнити.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2018 року у справі № 0540/8592/18-а - скасувати, а справу направити до Донецького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку, встановленому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 січня 2019 року.

Судді Т.Г.Арабей

І.В. Геращенко

Г.М. Міронова