Справа № 240/5915/18
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2019-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 року м.Житомир справа № 240/5915/18

категорія 12.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Капинос О.В.,

секретар судового засідання Недашківська Н.В.,

за участю: представника відповідача Шевчука В.О.,,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області, в якому просить:

- визнати протиправними дії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області в особі Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області від 21 червня 2018 року щодо відмови у зарахуванні стажу роботи з 20 вересня 1993 року по 6 травня 2003 року на посаді паспортистки Володарськ-Волинського РВВС, Володарсько-Волинського РВ УМВС України в Житомирській області до стажу державної служби;

- зобов'язати Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області в особі Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області розглянути заяву ОСОБА_2 про зарахування стажу роботи з 20 вересня 1993 року по 6 травня 2003 року на посаді паспортистки Володарськ-Волинського РВВС, Володарсько-Волинського РВ УМВС України в Житомирській області до стажу державної служби.

- зобов'язати Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області в особі Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області зарахувати стаж роботи ОСОБА_2 з 20 вересня 1993 року по 6 травня 2003 року на посаді паспортистки Володарськ-Волинського РВВС, Володарсько- Волинського РВ УМВС України в Житомирській області до стажу державної служби.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що відмова УМВС в особі Ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області у зарахуванні до стажу державної служби стаж роботи з 20 вересня 1993 року до 06 травня 2003 року на посаді паспортистки є протиправною, оскільки, на думку позивача, дана посада в силу положень п.2 Порядку №283, Постанови КМУ №700 від 10.10.1994 відноситься до посад державної служби.

Ухвалою суду від 20.12.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено відкрите судове засідання у справі з викликом сторін на 21 січня 2019 року.

Позивач в судове засідання не з'явилася, до суду надіслала заяву про розгляд справи без її участі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, з підстав викладених у письмовому відзиві на позов.

В обґрунтування відзиву, представник відповідача зазначив, що позовна вимога позивача щодо зобов'язання УМВС України в Житомирській області в особі ліквідаційної комісії розглянути заяву позивача про зарахування стажу роботи з 20.09.1993 по 06.06.2003 на посаді паспортистки Володарськ-Волинського РВ УМВС України в Житомирській області до стажу державної служби, є необґрунтованою, оскільки, 21.06.2018, за результатами розгляду заяви ОСОБА_2, останній було направлено лист Я-296/105/05/12-2018, яким повідомлено про законодавчу неможливість задоволення порушеного нею питання. Поміж іншого, відмітив, що визначення позивачем у якості відповідача - Управління МВС України в Житомирській області в особі ліквідаційної комісії є необґрунтованим, адже, у відповідності до ст. 2 Постанови Кабінету Міністрів від 25.03.2016 №229 "Про затвердження Порядку обчислення стажу державної служби" обчислення стажу державної служби здійснює служба управління персоналом державного органу, а згідно наявних організаційно-розпорядчих документів та записів у трудовій книжці позивача, ОСОБА_2 у будь-яких відносинах, зокрема: в трудових чи службових, з такою юридичною особою публічного права як Управління МВС України в Житомирській області не перебувала.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Відповідно до наказу начальника Володарськ-Волинського РВ ВС від 20.09.1993 №74, позивача призначено на посаду паспортистки Володарськ-Волинського РВВС, наказом Володарськ-Волинського РВ УМВС України в Житомирській області від 06.03.2003 №42 позивача звільнено з посади паспортистки Володарськ-Волинського РВ УМВС, що підтверджується записами в трудовій книжці позивача (а.с. 19,23).

06.06.2018 року позивач звернулася до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області в особі Ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області із заявою про зарахування до стажу державної служби період роботи з 20 вересня 1993 року по 6 травня 2003 року на посаді паспортистки Володарськ-Волинського РВВС, Володарсько-Волинського РВ УМВС України в Житомирській області.

21.06.2018 за результатами розгляду заяви Управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області, ОСОБА_2 було направлено лист № Я-296/105/05/12-2018, відповідно до якого, позивачу, повідомлено, що посада паспортиста Володарськ-Волинського РВВС та Володарсько-Волинського РВ УМВС України в Житомирській області не відноситься до категорії посад державних службовців, а тому відповідно до ст.46 Закону України "Про державну службу", стаж роботи з 20 вересня 1993 року до 06 травня 2003 року на вказаній посаді зарахувати до стажу державної служби не можливо. Відповідно до наказу Головного управління державної служби України Міністерства праці та соціальної політики України від 12.10.2007 №270/551 "Про затвердження Методики щодо зарахування (включення) до стажу державної служби періодів роботи (служби) колишніх працівників і осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ" робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується за умови, якщо фінансування заробітної плати за цими посадами здійснювалося за рахунок коштів державного або місцевого бюджету (а.с 18).

Позивач, вважаючи дії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області в особі Ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області від 21.06.2018 року такими, що не відповідають законодавству, звернулася до суду з вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

З позовної заяви вбачається, що предметом оскарження є протиправність дій Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області в особі Ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області, яка виявилася у відмові зарахувати до стажу на державній службі позивача період роботи з 20 вересня 1993 року по 06 травня 2003 року на посаді паспортистки Володарськ-Волинського РВВС, Володарськ-Волинського РВ УМВС України в Житомирській області.

Як вже зазначалося, записами в трудовій книжці та наказом начальника Володарськ-Волинського РВ ВС від 20.09.1993 №74 підтверджується, що позивач в період з 20 вересня 1993 року до 06 травня 2003 року працювала на посаді паспортистки Володарсько-Волинського РВ УМВС України в Житомирській області.

Відповідно до ч. 1,2,4 ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів, які проходять стажування на підприємстві, в установі, організації. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Крім того, ст. 49 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.

З огляду на вищенаведене, суд зазначає, що позивач звернулася до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області в особі Ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області із заявою щодо зарахування до стажу роботи на державній службі період роботи з 20 вересня 1993 року по 06 травня 2003 року на посаді паспортистки Володарськ-Волинського РВВС, Володарськ-Волинського РВ УМВС України в Житомирській області.

Тобто, фактичні обставини справи свідчать на користь висновку, що позивач звернулася до відповідача з метою отримання відповідної інформації про її роботу в даній установі із зазначенням, що посада, на якій вона працювала, відносить до посад державної служби.

Разом з тим, матеріалами справи, зокрема, інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, підтверджується, що Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській та Володарськ-Волинського РВ УМВС України в Житомирській області є різними юридичними особами (а.с. 51-66).

Отже, в розумінні Кодексу законів про працю України саме Володарськ-Волинського РВ УМВС України в Житомирській області, а не Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській у відносинах з позивачем є роботодавцем (уповноваженим органом), який повинен був розглядати питання щодо визначення позивачу стажу державної служби.

Крім того, суд відмічає, що докази того, що ОСОБА_2 зверталася із заявою до Володарськ-Волинського РВ УМВС України в Житомирській області щодо зарахування до стажу роботи на державній службі періоду роботи на посаді паспортистки, в матеріалах справи відсутні.

Поміж іншого, суд вважає за необхідне зазначити, що доказів того, що Володарськ-Волинським РВ УМВС України в Житомирській області розглядалося питання щодо зарахування до стажу роботи на державній службі період роботи з 20 вересня 1993 року по 06 травня 2003 року на посаді паспортистки, матеріали справи теж не містять.

У зв'язку із наведеним, слід зазначити, що відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. (частина друга статті 9 Кодексу).

Статтею 46 КАС України встановлено, що сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач.

У відповідності до частин першої, третьої статті 48 КАС України суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулися не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного відповідача належним відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача.

Зі змісту наведених положень процесуального законодавства вбачається, що належним є відповідач, який дійсно є суб'єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред'явленим позовом

Тобто у разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред'явлено позов, оскільки не є учасником спірних правовідносин, то підстави для задоволення такого позову відсутні.

Така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 21 грудня 2018 року у справі №803/1252/17 (адміністративне провадження №К/9901/50685/18).

Разом з тим, з огляду на вищезазначене та враховуючи заявлені позовні вимоги, суд вважає, що в даній справі відсутні правові підстави для заміни відповідача на Володарськ-Волинський РВ УМВС України в Житомирській області, а також його залучення як другого відповідача ти співвідповідача, оскільки, як вже зазначалося, останній питання щодо зарахування позивачу стажу державної служби не розглядав.

Також матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_2 перебувала у трудових відносинах з такою юридичною особою як УМВС України в Житомирській області, тобто позивач фактично звернулася до відповідача помилково.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заяву позивача повинен був розглядати Володарськ-Волинський РВ УМВС України в Житомирській області, а не УМВС України в Житомирській області. Тому, з огляду на те, що заява позивача розглянута не уповноваженим органом, суд в даній справі не надає правової оцінки тим висновкам, що зазначені в листі відповідача, який є предметом оскарження.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позов заявлено безпідставно, а тому у його задоволенні відмовляє.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246, 371 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області (вул. Старий Бульвар, 5/37,Житомир,10008, ) про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду набирає законної сили в порядку визначеному ст.255 КАС України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя О.В. Капинос

Повне судове рішення складене 29 січня 2019 року