Справа № 826/12603/18
Суддя: Головань О.В.
Дата ухвалення: 2019-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Вн. №27/437
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 січня 2019 року 11:20 № 826/12603/18

За позовом Приватного акціонерного товариства "Дніпротурист"

до Фонду державного майна України

про визнання протиправним та скасування наказу №670 від 18.05.2018

Суддя О.В.Головань

Секретар І.В. Галаган

Представники:

Від позивача: не з'яв.

Від відповідача: Іжаківський А.О.

Обставини справи:

Приватне акціонерне товариство "Дніпротурист" звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Фонду державного майна України про визнання протиправним та скасування наказу № 670 від 18.05.2018 року про внесення змін до наказу Фонду державного майна України від 27.03.2018 року № 477 "Про затвердження переліків об'єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2018 році" в частині внесення змін до додатка 3 "Перелік окремого майна", затвердженого наказом Фонду державного майна України від 27.03.2018 року № 477 у розділі "Регіональне відділення по Дніпропетровській області" щодо доповнення позицією "будівля готелю "Рассвет" літ. А-7, А1-2, А2-2, А", а, а-1, загальною площею 11 650,7 кв. м., за адресою: 49000, м. Дніпро, вул. Івана Акінфієва, 30.

В судовому засіданні 23.01.2019 р. оголошено резолютивну частину рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Ознайомившись з матеріалами справи, заслухавши пояснення представника відповідача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Прокуратурою Дніпропетровської області в червні 2011 року проведено перевірку дотримання вимог діючого законодавства України під час користування (відчуження) майна, що належало (належить) професійним спілкам України, якою встановлено, що за Дніпропетровським обласним закритим акціонерним товариством по туризму та екскурсіях "Дніпротурист" зареєстровано право колективної власності на будівлю готелю "Рассвет" по вул. Фучика, 30 у м. Дніпропетровську (літ. А-7, А1-2, АІІ-2, АШ, а, а-1) загальною площею 11650,7 кв.м., тоді як вказане майно є державною власністю.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 21.02.2012 р. у справі № 20/5005/16045/2011 за позовом Заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України, Приватного акціонерного товариства "Дніпротурист", Дніпропетровської міської ради, Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради про визнання незаконним і скасування рішення та визнання права власності на нерухоме майно -

визнано незаконним та скасовано рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 22.04.04 року №978 "Про оформлення права власності Дніпропетровському обласному закритому акціонерному товариству по туризму та екскурсіях "Дніпротурист" на об'єкт нерухомого майна за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Фучика, 30;

визнано за державою в особі Фонду державного майна України право державної власності на нерухоме майно - будівлю готелю "Рассвет" (літ. А-7, А1-2, АІІ-2, АІІІ, а, а-1), загальною площею 11650,7кв.м, що розташована у місті Дніпропетровську по вул. Фучика, 30;

витребувано у власність держави в особі Фонду державного майна України з незаконного володіння Приватного акціонерного товариства "Дніпротурист" нерухоме майно - будівлю готелю "Рассвет" (літ. А-7, А1-2, АІІ-2, АІІІ, а, а-1) загальною площею 11650,7кв.м, розташовану у місті Дніпропетровську по вул. Фучика, 30.

Вказане рішення залишене без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.06.2013 р. та постановою Вищого господарського суду України від 24.03.2014 р.

Фонд Державного майна України звернувся до господарського суду із позовом про виселення Приватного акціонерного товариства "Дніпротурист" з незаконно займаного об'єкту нерухомого майна, а саме: будівлі готелю "Рассвет", загальною площею 11650,7 кв.м., що розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Фучика, 30.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 19.04.2017 р. у справі № 904/7205/16 позов задоволено повністю, виселено Приватне акціонерне товариство "Дніпротурист" з незаконно займаного об'єкту нерухомого майна, а саме: будівлі готелю "Рассвет", загальною площею 11650,7 кв.м., що розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Фучика, 30, про що видати наказ.

Вказане рішення залишене без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.09.2017 р. та Вищого господарського суду України від 07.11.2017 р.

Наказом Фонду державного майна України від 27.03.2018 р. №447 "Про затвердження переліків об'єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2018 році" затверджено переліки об'єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2018 році, згідно з додатками.

18.05.2018 р. Фондом державного майна України прийнято наказ №670 "Про внесення змін до наказу Фонду державного майна України від 27.03.2018 р. №447 "Про затвердження переліків об'єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2018 році", згідно п. 3 якого внесено зміни до додатка 3 "Перелік окремого майна", зокрема, 3) розділ "Регіональне відділення по Дніпропетровській області" доповнено такою позицією як "Будівля готелю "Рассвет" літ. А-7, А'-2, А-2-2, А'", а, а-1 загальною площею 11650, 7 кв.м. за адресою 49000, м. Дніпро, вул. Акінфієва (колишня Фучика), 30.

Позивач - Приватне акціонерне товариство "Дніпротурист" - вважає вказаний наказ в частині включення вказаного об'єкту до переліків об'єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2018 році, протиправним з таких підстав.

Позивач посилається на порушення вимог Порядку визначення суб'єкта управління об'єктами, що повернуті у власність держави, та іншим майном, суб'єкт управління якого не визначений, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.10.2015 р. №817, зокрема, аб. 3 п. 3 щодо передачі відповідних документів до Мінекономрозвитку, пп. 4-7 щодо отримання Мінекономрозвитку пропозицій щодо шляхів подальшого використання майна.

Позивач зазначає, що Фонд державного майна України самостійно наділив себе повноваженнями суб'єкта управління майном шляхом прийняття наказу про розпорядження ним шляхом приватизації.

Також позивач посилається на порушення п. 2 постанови Верховної Ради України від 04.02.1994 р. №3943-XII "Про майно загальносоюзних організацій колишнього Союзу РСР" та постанову Верховної Ради України "Про майнові комплекси та фінансові ресурси громадських організацій колишнього Союзу РСР, розташовані на території України", згідно яких вказане майно передано Фонду державного майна України тимчасово, до визначення правонаступників.

На думку позивача, розпорядження вказаний майном має здійснюватися згідно Закону України "Про управління об'єктами державної власності" Кабінетом Міністрів України, який не делегував відповідних повноважень Фонду державного майна України.

Позивач також посилаєтся на незаконність призначення на посаду В.о. Голови Фонду державного майна України ОСОБА_3, яке здійснене на порушення ст. 8 Закону України "Про Фонд державного майна України", тоді як саме вказана особа підписала оскаржуваний наказ.

Станом на час звернення до суду триває виконавче провадження з виселення позивача з вказаного приміщення, що унеможливлює виконання рішення щодо його приватизації.

Відповідач - Фонд державного майна України - проти задоволення позовних вимог з таких підстав.

Відповідач посилається на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.02.2012 р. у справі № 20/5005/16045/2011 та від 19.04.2017 р. у справі №904/7205/16, згідно яких визнано за державою в особі Фонду державного майна України право державної власності на вказане нерухоме майно та виселено з нього позивача.

Витягом з протоколу №22 засідання Урядового комітету з питань економічного розвитку та європейської інтеграції "Про проект Закону України "Про правовий режим майна загальносоюзних громадських об'єднань (організацій) колишнього Союзу РСР" від 04.08.2015 р., згідно якого Фонду доручено включити до переліку об'єктів, що підлягають приватизації, об'єкти, повернуті у державну власність за рішенням суду, які доцільно приватизувати, що і було зроблено Фондом.

Щодо повноважень в.о. Голови Фонду ОСОБА_3 відповідач посилається на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.01.2018 р. у справі №826/11649/17, яким розпорядження Кабінету Міністрів України від 06.09.2017 року №612-р "Про тимчасове покладення виконання обов'язків Голови Фонду державного майна України на ОСОБА_3." визнано таким, що відповідає законодавству.

Згідно ст. 11 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" ініціювати приватизацію об'єктів можуть, в тому числі, органи приватизації, тому відповідач вважає необґрунтованими посилання на відсутність у нього відповідних повноважень.

Вказане стосується також і майна, право власності на яке судовими рішеннями визнано за державою в особі Фонду державного майна України.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представника відповідача, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення з таких підстав.

Щодо повноважень в.о. Голови Фонду ОСОБА_3 підписувати оскаржуваний наказ № 670 від 18.05.2018 року про внесення змін до наказу Фонду державного майна України від 27.03.2018 року № 477 "Про затвердження переліків об'єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2018 році" в частині внесення змін до додатка 3 "Перелік окремого майна", затвердженого наказом Фонду державного майна України від 27.03.2018 року № 477 у розділі "Регіональне відділення по Дніпропетровській області" суд зазначає наступне.

Питання відповідності законодавству розпорядження Кабінету Міністрів України від 06.09.2017 року №612-р "Про тимчасове покладення виконання обов'язків Голови Фонду державного майна України на ОСОБА_3.", на підставі якого ОСОБА_3 підписав оскаржуваний наказ, було предметом судового розгляду.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.01.2018 р. у справі №826/11649/17, залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2018 р., в задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування вказаного розпорядження відмовлено.

В свою чергу, позивач як зацікавлена особа відповідного позову не подавав.

За відсутності відповідного судового рішення про визнання протиправним та скасування вказаного розпорядження у суду відсутні підстави для того, щоб ставити під сумнів повноваження в.о. Голови Фонду ОСОБА_3 на підписання як цього, так і будь-якого іншого наказу Фонду.

Щодо позовних вимог по суті суд зазначає наступне.

Як встановлено судом під час розгляду господарським судом Дніпропетровської області справи № 20/5005/16045/2011 (рішення від 21.02.2012 р.) за позовом Заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України, Приватного акціонерного товариства "Дніпротурист", Дніпропетровської міської ради, Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради про визнання незаконним і скасування рішення та визнання права власності на нерухоме майно - будівлю готелю "Рассвет" по вул. Фучика, 30 у м. Дніпропетровську (літ. А-7, А1-2, АІІ-2, АШ, а, а-1) загальною площею 11650,7 кв.м. - воно є майном загальносоюзної громадської організації.

Враховуючи наведені у рішенні нормативні акти стосовно права власності держави Україна після розпаду СРСР, історії створення спірного майна та створення і перетворення відповідача та третьої особи, з проголошенням незалежності 24 серпня 1991 року право власності на спірний об'єкт набула держава Україна в особі органу, якому відповідно до постанов Верховної Ради України від 10.04.1992 року №2268-ХІІ та від 01.03.1994 року №3943-ХІІ надані повноваження прийняти це майно та розпоряджатись ним до визначення суб'єктів його права, тобто Фонду державного майна України.

Станом на час прийняття оскаржуваного наказу № 670 від 18.05.2018 року, а також рішення в адміністративній справі, питання статусу майна загальносоюзних громадських організацій, розташоване на території України, окремим законодавчим актом не врегульовано, тому відповідач, приймаючи оскаржуваний наказ, керувався загальними положеннями законодавства щодо розпорядження майном загальнодержавної власності.

Згідно постанови Верховної Ради України "Про майнові комплекси та фінансові ресурси громадських організацій колишнього Союзу РСР, розташовані на території України" від 10.04.1992 р. №2268-XII до визначення правонаступників загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР передано тимчасово Фонду державного майна України майно та фінансові ресурси розташованих на території України підприємств, установ та об'єктів, що перебували у віданні центральних органів цих організацій.

Згідно п. 3 постанови Верховної Ради України від 04.02.1994 р. №3943-XII "Про майно загальносоюзних організацій колишнього Союзу РСР" до законодавчого визначення правонаступників майна загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР Фонд державного майна України здійснює право розпорядження цим майном у процесі приватизації та повноваження орендодавця майнових комплексів підприємств та організацій (їх структурних підрозділів).

Таким чином, ще у 1994 р. Верховною Радою України прийнято рішення про наділення Фонду державного майна України правом здійснювати розпорядження цим майном у процесі приватизації, що навіть за умови пізнішого прийняття відповідного законодавства означає право передавати його на приватизацію.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України "Про управління об'єктами державної власності" від 21.09.2006 р. №185-V управління об'єктами державної власності - здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб'єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об'єктів, пов'язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону №185-V Фонд державного майна України відповідно до законодавства: 2) щодо нерухомого та іншого окремого індивідуально визначеного державного майна: ї) здійснює відповідно до законодавства право розпорядження майном, що перебуває на балансі громадських організацій колишнього СРСР, яке має статус державного.

Таким чином, вказаним Законом №185-V також прямо передбачені відповідні повноваження Фонду щодо розпорядження таким майном, що може бути здійснене лише шляхом його приватизації в передбачений законодавством спосіб.

За таких обставин посилання позивача на порушення вимог вказаних постанов та Закону №185-V та перебирання Фондом на себе повноважень з розпорядження майном, не можуть бути визнані обґрунтованими, оскільки навіть за відсутності спеціального Закону щодо статусу такого майна законодавство передбачає можливість розпорядження ним як державною власністю і саме Фондом.

Згідно п. 1 Порядку визначення суб'єкта управління об'єктами, що повернуті у власність держави, та іншим майном, суб'єкт управління якого не визначений, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.10.2015 р. №817, цей Порядок встановлює механізм визначення суб'єкта управління об'єктами державної власності, якому передаються повноваження щодо управління майном, що повернуте у власність держави, та іншим державним майном, суб'єкт управління якого не визначений, зокрема: майном загальносоюзних громадських об'єднань (організацій) колишнього Союзу РСР, яке розташоване на території України і повернуте у власність держави за рішенням суду, що набрало законної сили.

Вказаний Порядок передбачає ініціювання визначення суб'єкта управління об'єктами державної власності, звернення його до Мінекономрозвитку, отримання пропозицій щодо шляхів подальшого використання такого майна для виконання завдань, покладених на відповідний суб'єкт, підготовку проекту рішення Кабінету Міністрів України, який погоджується із суб'єктом управління об'єктами державної власності, до сфери управління якого передбачається віднести майно, Мінфіном та Фондом державного майна, а у випадку відсутності пропозицій - підготовку проекту рішення Кабінету Міністрів України про визначення суб'єкта управління.

В даному випадку рішенням господарського суду Дніпропетровської області у справі № 20/5005/16045/2011 від 21.02.2012 р. право державної власності на нерухоме майно - будівлю готелю "Рассвет" (літ. А-7, А1-2, АІІ-2, АІІІ, а, а-1), загальною площею 11650,7кв.м, що розташована у місті Дніпропетровську по вул. Фучика, 30, визнано за державою саме в особі Фонду державного майна України.

Тобто, судовим рішенням визначено суб'єкта, уповноваженого здійснювати функції управління державним майном, і додаткового погодження вказаний висновок судового рішення не потребує.

На думку суду, наявність визначеного суб'єкта управління державним майном позбавляє необхідності повторного визначення такого суб'єкта згідно Порядку №817, тоді як вказаний Порядку №817 механізм передбачає саме ситуацію, за якої суб'єкт управління державного майна не визначений.

Крім того, суд зазначає, що саме Кабінет Міністрів України як орган, до компетенції якого віднесено прийняття рішення про віднесення об'єкта державної власності до сфери управління конкретного суб'єкта, мав би ставити питання про необхідність дотримання вимог Порядку №817 щодо таких об'єктів, якщо вважає недостатнім судові рішення про визнання права власності на майно за державою в особі Фонду державного майна України, шляхом видання відповідних актів або звернення до суду.

В даному випадку відповідачем надано суду докази поінформованості Кабінету Міністрів України щодо ситуації з таким майном, а саме - витяг з протоколу №22 засідання Урядового комітету з питань економічного розвитку та європейської інтеграції "Про проект Закону України "Про правовий режим майна загальносоюзних громадських об'єднань (організацій) колишнього Союзу РСР" від 04.08.2015 р., згідно якого Фонду доручено включити до переліку об'єктів, що підлягають приватизації, об'єкти, повернуті у державну власність за рішенням суду, які доцільно приватизувати, що і було зроблено Фондом.

Таким чином, передача таких об'єктів на приватизацію за рішенням Фонду здійснюється з відома і за прямою вказівкою Кабінету Міністрів України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З врахуванням викладеного у суду відсутні підстави для висновку про порушення відповідачем як суб'єктом владних повноважень вказаних принципів, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, ст. 241-246, 255, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити.

2. Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя О.В. Головань

Повний текст рішення

виготовлено і підписано 01.02.19 р.