Справа № 140/2406/18
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2019-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2019 року ЛуцькСправа № 140/2406/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Денисюка Р.С.,

при секретарі судового засідання Шепталовій А.П.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Лагоди Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, скасування запису у трудовій книжці та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції у Волинській області (далі - ГУНП у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними та скасування наказів від 24.07.2018 № 796/в "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника відділу криміналістичного забезпечення СУ ГУ НП у Волинській області капітана поліції ОСОБА_1." в частині пункту 1, від 25.07.2018 № 206 о/с "По особовому складу" в частині звільнення зі служби в поліції начальника відділу криміналістичного забезпечення СУ ГУ НП у Волинській області капітана поліції ОСОБА_1, поновлення на посаді начальника відділу криміналістичного забезпечення СУ ГУ НП у Волинській області, скасування запису за №4 у трудовій книжці та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 26.11.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, судове засідання призначено на 11:00 год. 21.12.2018. 21.12.2018 за клопотанням представника відповідача розгляд справи відкладено на 10:00 год. 04.01.2019 (а.с. 1, 155). Ухвалою суду від 04.01.2019 відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду (а.с. 177-178). 04.01.2019 в судовому засіданні за ініціативою суду оголошено перерву у розгляді справи до 14:30 16.01.2019, а в подальшому, за клопотанням представника позивача оголошувалися перерви у розгляді справи до 10:30 18.01.2019 та до 10:30 25.01.2019 (а.с. 173-175, 183-184, 186-187, 190).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом ГУНП у Волинській області від 25.07.2018 № 206 о/с позивача звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію». Підставою для звільнення вказано наказ ГУНП від 24.07.2018 № 796/в «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника відділу криміналістичного забезпечення слідчого управління ГУНП у Волинській області капітана поліції ОСОБА_1.», який винесений за результатами проведеного службового розслідування за фактом грубого порушення службової дисципліни.

Вважає, що в результаті проведеного службового розслідування комісія ГУНП у Волинській області прийшла до помилкового висновку про наявність в діях позивача грубого порушення службової дисципліни. Встановлені в ході такого розслідування обставини є помилковими, такими, що не відповідають дійсності, а видані на його основі оскаржувані накази є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

При цьому, звертає увагу на те, що комісією ГУНП у Волинській області при проведенні службового розслідування допущено грубі порушення вимог Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 № 230, що полягали в неповному та необ'єктивному розслідуванні, внаслідок чого прийнято висновок, який не ґрунтується на вимогах закону, та неправомірно застосовано до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення його зі служби в поліції.

Враховуючи наведене, просив позов задовольнити.

Представник відповідача у відзиві на позов (а.с. 78-83) позовні вимоги заперечила та зазначила, що 22.07.2018 до ГУ НП у Волинській області надійшла інформація про те, що було виявлено автомобіль марки Volkswagen Passat, н.з. НОМЕР_3 під керуванням начальника відділу криміналістичного забезпечення слідчого управління ГУ НП у Волинській області капітана поліції ОСОБА_1, який близько 02:15 год. по вул. Червоного Хреста, 1а в м. Луцьку не дотримавшись безпечного інтервалу здійснив зіткнення з автомобілем марки Skoda Oсtavia, н.з. НОМЕР_2 під керуванням гр. ОСОБА_4

23.07.2018 наказом начальника ГУ НП у Волинській області № 1077 було призначено проведення службового розслідування за вказаним фактом. За результатами проведеного службового розслідування комісія прийшла до висновку, що 22.07.2018 ОСОБА_1 керував автомобілем марки Volkswagen Passat, н.з. НОМЕР_3, при цьому, безпідставно, з незрозумілих причин, грубо порушуючи Правила дорожнього руху, переслідував автомобіль Skoda Oktavia, н.з. НОМЕР_2, під керуванням гр. ОСОБА_4

Таким чином, позивач вчинив дії, які відповідно до статті 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України утворюють склад дисциплінарного проступку.

При цьому звертає увагу на те, що капітан поліції ОСОБА_1, перебуваючи на посаді начальника відділу криміналістичного забезпечення слідчого управління ГУНП у Волинській області, будучи працівником поліції, представником держави, входячи в структуру керівного складу слідчого управління, замість контролю за діями підлеглих щодо недопущення порушень дисципліни й законності, подання особистого прикладу в чесній і сумлінній роботі, став на протизаконний шлях, а саме: в стані алкогольного сп'яніння створив аварійну ситуацію, поводив себе неадекватно, неетично, некоректно, вигукуючи імена керівного складу ГУНП та вчиняв дії, спрямовані на уникнення відповідальності. Даний факт являється грубим порушенням Присяги поліцейського, Правил етичної поведінки поліцейського, вимог статутів і наказів НПУ, ГУНП у Волинській області, що свідчить про неможливість перебування останнього на службі в поліції.

Вважає, що ГУ НП у Волинській області діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та ніяким чином не порушувало прав та інтересів позивача.

Враховуючи наведене, просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Представник позивача у відповіді на відзив (а.с. 143-144) аргументи представника відповідача, наведені у відзиві, вважає безпідставними та такими, що не свідчать про протиправність поведінки ОСОБА_1, не спростовують незаконності звільнення його зі служби в поліції. Просить позов задовольнити повністю.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю з підстав, наведених у позовній заяві та заявах по суті справи, просили позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечила з підстав, наведених у відзиві на позов, просила відмовити у задоволенні позову повністю.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував на службі в органах внутрішніх справ з 26.09.2008 та з 07.11.2015 - на посаді начальника сектору у складі слідчого відділу Луцького відділу поліції ГУ НП у Волинській області, а згодом на посаді начальника відділу криміналістичного забезпечення слідчого управління ГУ НП у Волинській області, що підтверджується послужним списком (а.с. 128-130).

Наказом ГУ НП у Волинській області від 24.07.2018 № 796/в «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника відділу криміналістичного забезпечення слідчого управління ГУ НП у Волинській області капітана поліції ОСОБА_1.» за грубе порушення службової дисципліни, статей 7, 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, вимог пункту 1 частини першої статті 18, частини першої статті 23, статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, Присяги поліцейського, пунктів 2.1, 2.9, 13.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, що виразилось у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, неетичній поведінці на місці події, вчинення дій, спрямованих на уникнення відповідальності за скоєння адміністративних правопорушень, начальника відділу криміналістичного забезпечення слідчого управління ГУ НП у Волинській області капітана поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції (а.с. 72-74).

25.07.2018 наказом ГУ НП у Волинській області № 206 о/с «По особовому складу» капітана поліції, начальника відділу криміналістичного забезпечення слідчого управління ГУ НП у Волинській області капітана поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) (а. с. 75).

13.08.2018 ОСОБА_1 подавав скаргу голові Національної поліції України щодо накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, однак листом від 31.08.2018 № К-839/12/6/03-2018 позивача повідомлено, що за результатами вивчення матеріалів службового розслідування, на підставі яких було прийнято рішення про звільнення його зі служби в поліції, підстав для перегляду вказаного рішення не вбачається (а.с. 57).

В подальшому, 27.09.2018 позивач з відповідною скаргою звернувся до Міністра внутрішніх справ України та листом від 05.10.2018 № К-9299 позивача повідомлено, що подана ним скарга надіслана за належністю до Національної поліції України.

Листом від 17.10.2018 № К-1016/12/6/03-2018 Департаментом кадрового забезпечення Національної поліції України, ОСОБА_1 повідомлено, що за результатами повторного вивчення матеріалів службового розслідування, на підставі яких керівництвом ГУНП у Волинській області було прийнято рішення про звільнення зі служби в поліції, підстав для перегляду вказаного рішення, а також скасування наказів ГУНП у Волинській області не вбачається (а.с. 59, 59 зворот).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюються Законом України «Про Національну поліцію», Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22.02.2006 № 3460-IV (далі - Дисциплінарний статут).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про Національну поліцію» Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Згідно із частинами першою, другою статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до статті 60 Закону України «Про Національну поліцію», проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 77 Закону України «Про Національну поліцію» визначено вичерпний перелік підстав для звільнення поліцейського, зокрема, пунктом 6 частини першої вказаної статті передбачено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Водночас, пунктом 4 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Оскільки на момент виникнення спірних правовідносин Дисциплінарний статут Національної поліції України не набрав чинності, на поліцейських поширюється дія Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-IV, який не втратив чинність і продовжує діяти як станом на момент вчинення проступку позивачем, так і на момент накладення дисциплінарного стягнення.

Згідно з частиною першою статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни (стаття 2 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно з частиною сьомою статті 13 Дисциплінарного статуту такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь, накладаються начальниками, яким надано право прийняття на службу до органів внутрішніх справ, призначення на посаду, присвоєння спеціального звання.

Таким чином, притягнення особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України до дисциплінарної відповідальності можливе лише за невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни.

Стаття 14 Дисциплінарного статуту встановлює, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Порядок проведення службових розслідувань регулюється Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ, затвердженою наказом МВС України від 12.03.2013 № 230 (далі - Інструкція № 230, чинна на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 2.1. Інструкції № 230 підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Разом з тим, пунктом 5.4. Інструкції № 230 передбачено, якщо вину особи повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органів внутрішніх справ.

Отже, з огляду на вищевикладене, підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є повне доведення вини особи в ході службового розслідування, метою якого і є саме з'ясування обставин вчинення дисциплінарного порушення, уточнення ступеня вини особи.

Такими підставами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи рядового або начальницького складу ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв'язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Підставою для видачі наказу від 24.07.2018 № 796/в «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника відділу криміналістичного забезпечення слідчого управління ГУ НП у Волинській області капітана поліції ОСОБА_1.», а пізніше і наказу від 25.07.2018 № 206 о/с «По особовому складу», яким позивача звільнено зі служби, слугував висновок службового розслідування за фактом грубого порушення службової дисципліни начальником відділу криміналістичного забезпечення слідчого управління ГУ НП у Волинській області капітаном поліції ОСОБА_1 (а. с. 86-95).

Як слідує з матеріалів справи, в зв'язку з надходженням до ГУНП у Волинській області інформації про те, що 22.07.2018 виявлено автомобіль марки Volkswagen Passat, н.з. НОМЕР_3 під керуванням начальника відділу криміналістичного забезпечення слідчого управління ГУ НП у Волинській області капітана поліції ОСОБА_1, який близько 02:15 год. по вул. Червоного Хреста, 1а в м. Луцьку не дотримавшись безпечного інтервалу здійснив зіткнення з автомобілем марки Skoda Oсtavia, н.з. НОМЕР_2 під керуванням гр. ОСОБА_4 та вчинення адміністративних правопорушень передбачених статтею 124, частиною 1 статті 126, частиною 1 статті 130 КУпАП, наказом начальника ГУ НП у Волинській області від 23.07.2018 № 1077 було призначено проведення службового розслідування за вказаним фактом (а.с. 85).

В ході проведення службового розслідування встановлено, що 22.07.2018 о 02:15 на спецлінію «102» надійшло повідомлення від гр. ОСОБА_4 про те, що в м. Луцьку по вулиці Червоного Хреста невідома особа на транспортному засобі переслідує його та створює аварійну ситуацію. ОСОБА_4 пояснив оператору, що потребує допомоги, оскільки він не є місцевим, а водій, який його переслідує із самого в'їзду в м. Луцьк, б'є його машину, намагається примусити його з'їхати з дороги.

Повідомлення ОСОБА_4 зареєстровано в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Луцького ВП ГУНП за № 25077 від 22.07.2018.

В ході виїзду на місце події поліцейських УПП у Волинській області ДПП НП України, а в подальшому працівників ВІОС УКЗ ГУНП у Волинській області та Волинського управління ДВБ НП України було виявлено автомобіль марки Volkswagen Passat, н.з. НОМЕР_3. На місці події перебував начальник відділу криміналістичного забезпечення слідчого управління ГУ НП у Волинській області капітан поліції ОСОБА_1

В подальшому ОСОБА_4 повідомив працівникам УПП у Волинській області ДПП НП України (пояснення від 22.07.2018) про те, що 22.07.2018 близько 01:30 в с. Піддубці Луцького-району у нього виник конфлікт з пасажиром автомобіля марки Volkswagen Passat, н.з. НОМЕР_3. З метою уникнення конфлікту він на автомобілі марки Skoda Octavia, н.з. НОМЕР_2, направився в сторону м. Луцька. Однак, водій автомобіля марки Volkswagen Passat, н.з. НОМЕР_3, одягнутий в білу футболку почав його переслідувати, намагаючись змусити останнього зупинитися, а в м. Луцьку по вулиці Червоного Хреста даний водій скоїв ДТП, внаслідок якої автомобіль марки Skoda Octavia, н.з. НОМЕР_2, отримав механічні ушкодження в правій задній частині в результаті зіткнення з автомобілем Volkswagen Passat. Гр. ОСОБА_4 повідомив, що після цього він зателефонував на спецлінію «102» та повідомив про дану ситуацію оператора. Під час розмови він побачив поліцейський автомобіль, водій якого, на вимогу ОСОБА_4, зупинився. Після чого водій автомобіля марки Volkswagen Passat, н.з. НОМЕР_3, також зупинився. ОСОБА_4 побачив, що водій і пасажир даного транспортного засобу перебувають з видимими ознаками алкогольного сп'яніння.

Крім того, гр. ОСОБА_5 пояснила працівникам УПП у Волинській області ДПП НП України (пояснення від 22.07.2018) про те, що на момент ДТП на вулиці Червоного Хреста перебувала в автомобілі марки Skoda Octavia, н.з. НОМЕР_2, в якості пасажира. ОСОБА_5 повідомила, що в автомобілі Volkswagen Passat, н.з. НОМЕР_3, були два чоловіки - водій в білій футболці та пасажир в клітчатій сорочці.

Опитані в ході службового розслідування інспектор СРПП № 1 Луцького РВП Луцького ВП ГУНП у Волинській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 та поліцейський СРПП № 4 Луцького РВП Луцького ВП ГУНП у Волинській області старший сержант поліції ОСОБА_7 повідомили, що перебуваючи на службі 22.07.2018, близько 02:00 під час руху на службовому автомобілі по вулиці Ковельській в м. Луцьку, їх зупинив водій автомобіля марки Skoda Octavia, н.з. НОМЕР_2. Після чого спереду від них на відстані близько 20 метрів зупинився автомобіль марки Volkswagen Passat, н.з. НОМЕР_3. Через декілька секунд з правого переднього пасажирського сидіння вийшов чоловік в білій футболці, який розмовляв по мобільному телефону. Як пізніше стало відомо ОСОБА_6, це був працівник поліції ОСОБА_1 Останній пояснив їм, що водій автомобіля Skoda Octavia здійснив зіткнення з автомобілем Volkswagen Passat, н.з. НОМЕР_3, за кермом якого була його дружина. Однак, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ніякої жінки в салоні та поблизу автомобіля Volkswagen Passat, н.з. НОМЕР_3 не бачили. В той же час, ОСОБА_6, підійшовши до автомобіля Volkswagen Passat, побачив на водійському сидінні чоловіка, одягнутого в клітчату сорочку, який перебував з ознаками дуже сильного алкогольного сп'яніння. Даний чоловік повідомив, що він не водій, а просто сидить за кермом. Однак, ОСОБА_1 пояснив вказаним поліцейським, що його жінка пішла додому. Через кілька хвилин на місце події прибув екіпаж УПП у Волинській області ДПП НП України. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повідомили також, що під час спілкування із ОСОБА_1 помітили, що він перебуває в стані алкогольного сп'яніння.

Згідно з рапортом від 22.07.2018 поліцейського роти № 4 батальйону УПП у Волинській області ДПП НП України рядового поліції ОСОБА_8 вбачається, що він в складі екіпажу Цунамі-103 разом із інспектором роти № 4 батальйону УПП у Волинській області ДПП НП України старшим лейтенантом поліції ОСОБА_9 22.07.2018 о 02:15 отримали повідомлення про ДТП без потерпілих на вулиці Червого Хреста в м. Луцьку. Вказане повідомлення поступило від гр. ОСОБА_4, який вказав на винуватця ДТП ОСОБА_1 - водія автомобіля Volkswagen Passat, н.з. НОМЕР_3. Від проходження тесту на стан алкогольного сп'яніння на місці події ОСОБА_1 відмовився. Після доставления ОСОБА_1 до медичного закладу та проведення огляду лікарем було встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується консультативним висновком Волинського обласного наркологічного диспансеру від 22.07.2018 № 2034. В рапорті також зазначено, що під час перебування у Волинському обласному наркологічному диспансері ОСОБА_1 намагався втекти та неадекватно себе поводив.

Також, близько 06:00 22.07.2018 ОСОБА_1 звернувся до оператора спецлінії «102» та повідомив про ДТП, яке сталося з вини водія автомобіля марки Skoda Octavia, н.з. НОМЕР_2. Пояснює, що в результаті ДТП постраждала його дружина, просить це зафіксувати. В ході розмови оператор запитала чи є на місці події працівники поліції. ОСОБА_1 підтверджує наявність на місці ДТП поліцейських, однак, безпідставно та голосно вимагає направити до нього слідчо-оперативну групу.

Дане повідомлення зареєстроване о 05:53 в журналі єдиного обліку Луцького ВП ГУНП за №25093 від 22.07.2018.

Крім того, членами комісії проведено перегляд записів з нагрудних боді - камер 0308, 0340 працівників УПП у Волинській області ДПП НП України за період часу з 02:23 по 07:08 22.07.2018 (акт від 24.07.2018 № 1897/02/12/6- 2017) та встановлено, що під час розмови з поліцейськими, яка відбулася з 02:23 по 02:27 працівники поліції опитували ОСОБА_1 щодо обставин ДТП. Останній повідомив їм, що інший водій його підрізав, тому він його доганяв. Після чого ОСОБА_1 вказав, що винуватця ДТП доганяла його дружина. В ході складання матеріалів поліцейськими УПП у Волинській області ДПП НП України в період з 06:06 по 06:07 22.07.2018, ОСОБА_1 в салоні службового автомобіля поводився неврівноважено.

Надаючи пояснення 22.07.2018 гр. ОСОБА_10 повідомила поліцейським про те, що за кермом автомобіля марки Volkswagen Passat, н.з. НОМЕР_3, знаходилася вона. Автомобіль марки Skoda Octavia, н.з. НОМЕР_2, переслідувала на прохання свого чоловіка ОСОБА_1, оскільки водій даного транспортного засобу (ОСОБА_4С.) вчинив перешкоду в русі. Винуватцем ДТП на вулиці Червоного Хреста є водій автомобіля марки Skoda Octavia, який перешкодив руху автомобіля Volkswagen Passat.

В ході службового розслідування, надані ОСОБА_10 пояснення, не знайшли свого підтвердження та встановлено, що до скоєння ДТП причетний ОСОБА_1

Крім того, членами комісії проведено перегляд відеозаписів із відеореєстратора встановленого в автомобілі марки Skoda Oktavia, н.з. НОМЕР_2 (акт від 24.07.2018 № 1896/02/12/6-2018), які були надані водієм вказаного транспортного засобу ОСОБА_4 працівникам УПП у Волинській області щодо обставин ДТП, яка мала місце 22.07.2018 о 02:15 по вулиці Червоного Хреста.

В ході чого встановлено, що водій автомобіля марки Volkswagen Passat, н.з. НОМЕР_3, переслідував в м. Луцьку водія ОСОБА_4, який керував автомобілем марки Skoda Oktavia, н.з. НОМЕР_2. При відкритті відео-файлу 2013_0107_082546_043.mov видно як водій автомобіля марки Volkswagen Passat здійснює обгін, пригальмовує, подає світлові сигнали. Під час зближення автомобілів, водій автомобіля марки Volkswagen Passat виглянув з вікна та вигукнув: «в чому проблема?». Візуально водій автомобіля Volkswagen Passat (особа чоловічої статі) дуже схожий на ОСОБА_1, та на відео чути голос ОСОБА_1, який вигукував вищевказану фразу. З даного запису можна зробити висновок, що в ході переслідування за кермом автомобіля Volkswagen Passat, н.з. НОМЕР_3, перебував ОСОБА_1

Проаналізувавши зібрані матеріали, комісія дійшла висновку, що 22.07.2018 ОСОБА_1 керував автомобілем марки Volkswagen Passat, н.з. НОМЕР_3. При цьому, безпідставно, з незрозумілих причин, грубо порушуючи Правила дорожнього руху, переслідував автомобіль Skoda Oktavia, н.з. НОМЕР_2, під керуванням гр. ОСОБА_4

Після скоєння ДТП ОСОБА_1 вчинив дії, спрямовані на уникнення відповідальності за вчинені ним порушення Правил дорожнього руху. Зокрема, ОСОБА_1 в присутності свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишив автомобіль марки Volksvagen Passat, н.з. НОМЕР_3 зі сторони переднього пасажирського сидіння. В подальшому, з метою нескладання відносно ОСОБА_1 матеріалів про вчинення адміністративних правопорушень, пов'язаних з недотриманням Правил дорожнього руху, ОСОБА_10 надала пояснення з приводу того, що ніби-то вона є винуватцем даної ДТП. В той же час, згідно пояснень ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 встановлено, що остання після скоєння ДТП була відсутня в автомобілі Volksvagen Passat, н.з. НОМЕР_3. Крім того, із записів відео-реєстратора, встановленого у автомобілі марки Skoda Oktavia, н.з. НОМЕР_2, видно, що автомобілем Volksvagen Passat керував ОСОБА_1

Поліцейськими УПП у Волинській області ДПП Національної поліції України в цей же день відносно ОСОБА_1 складено протоколи про вчинення ним адміністративних правопорушень за частиною першою статті 130, статті 124 КУпАП, які скеровано до суду, а також винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за частиною першою статті 126 КУпАП за керування транспортним засобом без посвідчення водія.

На підставі зазначеного, висновком службового розслідування констатовано наявність у діях ОСОБА_1 порушення службової дисципліни, статей 7, 8 Дисциплінарного статуту, вимог пункту 1 частини першої статті 18, частини першої статті 23, статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, Присяги поліцейського, пунктів 2.1, 2.9, 13.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, що виразилось у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, неетичній поведінці на місці події, вчинення дій, спрямованих на уникнення відповідальності за скоєння адміністративних правопорушень. Висновком рекомендовано звільнити ОСОБА_1 зі служби в поліції, оскільки ОСОБА_1 грубо порушив вимоги вказаних законів та нормативно-правових актів (а.с. 86-96).

Проте суд не погоджується з висновками проведеного службового розслідування з наступних мотивів та підстав.

Як вже зазначалося вище, притягнення особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України до дисциплінарної відповідальності можливе лише за невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни.

Підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 було порушення ним службової дисципліни, що виразилося у вчиненні ДТП та адміністративних правопорушень, неетичній поведінці на місці події, вчинення дій, спрямованих на уникнення відповідальності за скоєне.

Однак, висновком службового розслідування жодним чином не обґрунтовано, в чому саме проявилася порушення позивачем службової дисципліни та вимог зазначених статей Дисциплінарного статуту, Закону України «Про Національну поліцію», в чому проявилося порушення Присяги поліцейського, Правил етичної поведінки поліцейського та чим це підтверджується.

Фактично, у висновку службового розслідування описано обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень та зазначено, що саме їх вчинення призвело до порушення вказаних норм законодавства.

Зазначено, що факти вчинення позивачем адміністративних правопорушень підтверджуються складеними протоколами про адміністративні правопорушення, постановою про притягнення до адміністративної відповідальності та поясненнями осіб, які були свідками їх вчинення. Також комісією зроблено висновки про те, що саме ОСОБА_1 22.07.2018 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, вчинив ДТП та про правомірність складання відносно позивача протоколів про адміністративні правопорушення за статтею124, частиною першою статті 126, частиною першою статті 130 КУпАП.

Однак, в ході судового розгляду справи доказів на підтвердження вказаних обставин відповідачем суду надано не було.

На думку суду пояснення осіб, що були на місці вчинення ДТП, відеоматеріали, які містяться в матеріалах службового розслідування та на яких ґрунтуються його висновки не містять достатніх даних про те, що саме позивач 22.07.2018 був за кермом автомобіля марки Volksvagen Passat, який вчинив ДТП з автомобілем під керуванням ОСОБА_4 та що саме ОСОБА_1 керував ним без посвідчення водія та в стані алкогольного сп'яніння.

Так, постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.10.2018 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124, частиною 1 статті 130 КУпАП та на нього накладено штраф у розмірі 10200,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Однак, дана постанова скасована постановою Волинського апеляційного суду від 19.11.2018 та провадження у справі про адміністративні правопорушення за частиною 1 статті 130, статті 124 КУпАП закрито на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень. Постанова набрала законної сили (а.с. 148-149).

При цьому, судом встановлено, що позивач оскаржував в судовому порядку постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 0381583 від 22.07.2018.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2018, яка набрала законної сили, скасовано рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 10.09.2018, яким в позові відмовлено, та позов ОСОБА_1 задоволено, скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 0381583 від 22.07.2018 щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КУпАП, і провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення (а.с. 151-152).

При закритті провадження у справах про адміністративні правопорушення судами зроблено висновки про те, що протоколи про адміністративні правопорушення, пояснення свідків ОСОБА_5, ОСОБА_4, працівників поліції, відеозаписи цих подій не містять даних про те, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем марки Volksvagen Passat в стані алкогольного сп'яніння та що саме ним було вчинено ДТП. За таких обставин зроблені висновки про відсутність в його діях події та складу адміністративного правопорушень.

Сам по собі факт складання протоколів про вчинення адміністративних правопорушень не може бути безумовною підставою для таких висновків, оскільки в кожному конкретному випадку вина особи у вчиненні дисциплінарного проступку повинна бути, у визначеному порядку, встановлена та доведена, чого в даному випадку не було.

Суд зазначає, що керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, вчинення ДТП є адміністративним правопорушенням, стягнення за яке накладається судом за наслідками розгляду матеріалів про вчинення адміністративного правопорушення. На момент складання висновку службового розслідування та винесення оскаржуваних наказів постанова суду, яка б підтверджувала винність позивача у вчиненні адміністративних правопорушень за статтями 124,130 КУпАП, була відсутня.

Що стосується постанови, винесеної за частиною першою статті 126 КУпАП, то вона на момент проведення службового розслідування згідно з приписами статті 291 КУпАП не набрала законної сили та була оскаржена позивачем в судовому порядку. В подальшому зазначена постанова скасована судом як незаконна.

Із висновку службового розслідування вбачається, що вчинення адміністративного правопорушення вже є порушенням службових обов'язків, за що особа підлягає дисциплінарному покаранню. Однак, таке трактування відповідачем вказаних норм законодавства не є правильним і повинно бути доведено.

Отже, в даному судовому засіданні належними доказами підтверджено, що ОСОБА_1 будь-яких адміністративних правопорушень не вчиняв, а відтак висновки службового розслідування про порушення ним пунктів 2.1, 2.9, 13.3 Правил дорожнього руху не відповідають фактичним обставинам справи та є протиправними.

Що стосується висновків суду про порушення позивачем вимог Присяги поліцейського та неетичної поведінки, що виразилася в намаганні уникнути відповідальності за скоєння адміністративних правопорушень та грубого порушення норм вищевказаних законів та нормативно правових актів, то суд зазначає наступне.

У висновку службового розслідування відсутнє обґрунтування того, в чому саме виразилося порушення Присяги поліцейського та Правил етичної поведінки поліцейського ОСОБА_1

Цей висновок ґрунтується лише на тому, що ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення та після їх виявлення він поводив себе неетично, нетактовно, намагався уникнути відповідальності.

Однак, вказані обставини повністю спростовуються доказами, дослідженими в ході судового розгляду справи.

Узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей є Правила етичної поведінки поліцейських, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2016 № 1179 (далі - Правила № 1179).

Відповідно до пункту 1 Розділу ІІ Правил № 1179 під час виконання службових обов'язків поліцейський повинен, зокрема:

- неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

- професійно виконувати свої службові обов'язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами;

- поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України;

- у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків;

- виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку;

- поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати;

- контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку;

- дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики.

Пунктом 3 Розділу V Правил № 1179 передбачено, що керівник органу (підрозділу) поліції повинен, зокрема: бути прикладом дотримання Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, професійно-етичних вимог, основних принципів професійної діяльності та правил поведінки поліцейських, визначених цими Правилами, а також вимагати їх дотримання від підлеглих; об'єктивно оцінювати виконання службових обов'язків підлеглими, а в разі порушення норм законодавства України або недотримання вимог цих Правил - ініціювати притягнення їх до відповідальності згідно із законодавством України; заохочувати етичну поведінку.

На думку суду відповідачем належними та допустимими доказами не було доведено факту порушення позивачем зазначених норм Правил № 1179, зважаючи на наступне.

Судом встановлено, що 22.07.2018 був вихідним днем та позивач на службі не перебував.

Так, дійсно ОСОБА_1 під час зазначених подій був у стані алкогольного сп'яніння, що підтверджено медичним висновком та не заперечується позивачем.

Однак, суд зазначає, що перебування особи в стані алкогольного сп'яніння поза межами служби не утворює складу дисциплінарного проступку та не свідчить про порушення Правил етичної поведінки поліцейських.

Із досліджених в ході судового розгляду справи доказів не можна зробити висновок, що позивач вів себе неетично, нетактовно поводився з працівниками поліції та громадянами та намагався уникнути відповідальності.

Від самого початку цих подій позивач стверджував, що не перебував за кермом автомобіля, що саме інша особа вчинила ДТП. Він неодноразово емоційно висловлював свої зауваження та категоричні заперечення щодо неправомірності дій патрульних поліцейських, складення адміністративних протоколів, неправильного з'ясування обставин ДТП.

Вказані висловлювання ОСОБА_1 дійсно носили емоційний характер, в деяких моментах висловлювалися із підвищенням голосу та супроводжувалися відповідною жестикуляцією.

В ході судового розгляду справи не було встановлено, щоб позивач грубо та неетично висловлювався в сторону інших учасників події чи випадкових свідків. В поясненнях свідків цих подій, обставини неетичної поведінки ОСОБА_1 не зафіксовано.

Відмова позивача від підписання протоколів та постанови про адміністративне правопорушення, яка була ним висловлена працівникам патрульної поліції, не свідчить про намагання позивача уникнути відповідальності, та є його правом.

В подальшому, судовими рішеннями було констатовано, що позивач будь-яких адміністративних правопорушень не вчиняв, а відтак твердження відповідача про намагання позивача уникнути відповідальності не є доведеним.

Також в ході судового розгляду справи не було встановлено, що позивач поводив себе нетактовно з працівниками патрульної поліції та намагався уникнути медичного огляду шляхом втечі від поліцейських.

Заперечення позивача щодо проходження медичного огляду ґрунтувалися на тому, що він не був за кермом автомобіля, а відтак підстав для його освідування немає.

Досліджені в ході судового розгляду справи докази не свідчать про те, що ОСОБА_1 намагався втекти з місця вчинення події.

На думку суду, ці висловлювання, поведінку та дії позивача 22.07.2018 не можна вважати неетичними та нетактовними, так як це було лише реакцією на незгоду з діями працівників патрульних поліцейських щодо необ'єктивного, на його думку, оформлення адміністративних матеріалів, і за цих обставин не свідчить про порушення ним Правил етичної поведінки поліцейських.

Інших обставин про порушення службової дисципліни позивачем у висновку службового розслідування немає.

Із матеріалів службового розслідування не вбачається, чому саме начальником ГУ НП у Волинській області було застосовано до ОСОБА_1 такий вид дисциплінарного стягнення, хоча на момент винесення оскаржуваних наказів непогашених дисциплінарних стягнень позивач не мав. В акті службового розслідування відсутня мотивація такого рішення.

Крім того суд звертає увагу на те, що зміст висновку службового розслідування та матеріали службового розслідування ОСОБА_1 були доведені до відома вже після винесення оскаржуваних наказів, про що позивач зазначив при ознайомленні з наказом від 24.07.2018 № 796/в "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника відділу криміналістичного забезпечення слідчого управління ГУ НП у Волинській області капітана поліції ОСОБА_1." (а.с. 74).

Як встановлено судом, позивач у письмових поясненнях від 23.07.2018 зазначив про те, що по суті поставлених йому запитань пояснення будуть надані особисто (а.с. 111).

Водночас, 24.07.2018 т.в.о. заступником начальника управління - начальником ВІОС УКЗ ГУНП у Волинській області підполковником поліції ОСОБА_11 складено акт про відмову надати пояснення. З якого вбачається, що капітану поліції ОСОБА_1 неодноразово пропонувалась надати пояснення з приводу ДТП, яка мала місце 22.07.2018 в м. Луцьку по вул. Червоного Хреста (а.с. 112).

Позивач в ході судового розгляду зазначив, що не відмовлявся від дачі пояснень з приводу обставин, які були предметом службового розслідування.

Враховуючи наявні у справі докази суд вважає, що в даному випадку, відповідачем належними та допустимими доказами не доведено те, що ОСОБА_1 було допущено порушення вимог статей 7, 8 Дисциплінарного статуту, вимог пункту 1 частини першої статті 18, частини першої статті 23, статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, Присяги поліцейського, пунктів 2.1, 2.9, 13.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, що виразилось у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, неетичній поведінці на місці події, вчинення дій, спрямованих на уникнення відповідальності за скоєння адміністративних правопорушень і у його діях наявний склад дисциплінарного проступку, а відтак у ГУ НП у Волинській області були відсутні підстави для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що пункт 1 наказу Головного управління Національної поліції у Волинській області від 24 липня 2018 року № 796/в "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника відділу криміналістичного забезпечення слідчого управління ГУНП у Волинській області капітана поліції ОСОБА_1." прийнятий без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, та з порушенням принципу розсудливості, а отже підлягає скасуванню.

Оскільки підставою для прийняття наказу від 25.07.2018 № 206 о/с «По особовому складу» про звільнення зі служби капітана поліції ОСОБА_1 був наказ ГУ НП у Волинській області від 24.07.2018 № 796/в, який судом визнано протиправним в частині пункту 1, а тому і наказ від 25.07.2018 № 206 о/с є протиправним та також підлягає скасуванню.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідач у даній справі не довів правомірності оскаржуваних у даній справі наказів ГУ НП у Волинській області від 24.07.2018 № 796/в "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника відділу криміналістичного забезпечення слідчого управління Головного управління Національної поліції у Волинській області капітана поліції ОСОБА_1" в частині пункту 1, від 25.07.2018 № 206 о/с "По особовому складу" в частині звільнення капітана поліції ОСОБА_1, начальника відділу криміналістичного забезпечення слідчого управління ГУНП у Волинській області зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби), а тому суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в цій частині шляхом визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Щодо позовної вимоги позивача скасувати запис у трудовій книжці за № 4 про звільнення зі служби в поліції, то вона до задоволення не підлягає, враховуючи наступне.

Відповідно до пунктів 2.3, 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція № 58), записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Відповідно до пункту 2.10 Інструкції № 58 у разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: "Запис за N таким-то недійсний. Прийнятий за такою-то професією (посадою)" і у графі 4 повторюються дата і номер наказу (розпорядження) власника або уповноваженого ним органу, запис з якого неправильно внесений до трудової книжки.

У такому ж порядку визнається недійсним запис про звільнення і переведення на іншу постійну роботу у разі незаконного звільнення або переведення, установленого органом, який розглядає трудові спори, і поновлення на попередній роботі або зміни формулювання причини звільнення. Наприклад, пишеться: "Запис за N таким-то є недійсним, поновлений на попередній роботі". При зміні формулювання причини звільнення пишеться: "Запис за N таким-то є недійсним, звільнений ..." і зазначається нове формулювання.

У графі 4 в такому разі робиться посилання на наказ про поновлення на роботі або зміну формулювання причини звільнення.

При наявності в трудовій книжці запису про звільнення або переведення на іншу роботу, надалі визнаної недійсною, на прохання працівника видається "Дублікат" трудової книжки без внесення до неї запису, визнаного недійсним.

Інструкцією № 58 врегульований певний алгоритм дій роботодавця у разі поновлення на роботі незаконно звільненого працівника.

З аналізу вищенаведеного вбачається, що необхідною умовою для визнання недійсним запису у трудовій книжці про звільнення є прийняття наказу про поновлення на роботі.

Отже, в даному випадку, наслідком незаконного звільнення позивача є поновлення його на службі, процедура якого включає в себе і визнання недійсним запису у трудовій книжці про звільнення та має бути вчинена відповідачем на виконання рішення суду у даній справі. Тому в цій частині позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Відповідно до статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.

З огляду на те, що позивача було протиправно звільнено зі служби в поліції, то суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 підлягає поновленню на посаді начальника відділу криміналістичного забезпечення слідчого управління Головного управління Національної поліції у Волинській області, з 26.07.2018.

Частиною другою статті 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок № 100) середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Пунктом 8 Порядку № 100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

При цьому суд звертає увагу на те, що позивач у прохальній частині позовної заяви просить стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу із розрахунку середньоденної заробітної плати у розмірі 572,41 грн.

Однак, згідно з довідкою ГУ НП у Волинській області від 11.12.2018 № 405 позивачу було нараховане грошове забезпечення за травень 2018 року - 12690,79 грн., червень 2018 року - 14706,79 грн. (в тому числі заохочувальні компенсаційні виплати, матеріальна допомога - 3100,00 грн.), тобто загальна сума доходу за останні два місяці перед звільненням становить 30497,58 грн. (а. с. 142). При цьому, середньоденний заробіток позивача за 1 день складає 499,96 грн.

Отже, розрахунок грошового забезпечення позивача судом здійснено відповідно до пункту 8 Порядку № 100, з урахуванням середньоденного його заробітку - 499,96 грн., який визначений у довідці ГУ НП у Волинській області від 11.12.2018 № 405.

Таким чином, грошове забезпечення за час вимушеного прогулу становить 91492,68 грн. (499,96 грн. х 183 календарних днів вимушеного прогулу), яке слід стягнути з відповідача - ГУ НП у Волинській області.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Отже, рішення суду в частині поновлення позивача на посаді та стягнення з відповідача на користь позивача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в межах стягнення за один місяць в розмірі 15248,79 грн. слід звернути до негайного виконання.

При вирішенні клопотання представника позивача про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат на правничу допомогу в сумі 12500,00 грн. суд зазначає, що воно підлягає до часткового задоволення, враховуючи наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно із частинами третьою - п'ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п'ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев'ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов'язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Як вбачається із доданих письмових доказів (договору про надання правової (правничої) допомоги від 26.07.2018 № 24-а/18, додатку № 1 від 26.07.2018 до договору № 24-а/18, акту здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) від 20.12.2018 № 53, квитанції від 20.12.2018 № 15/18), позивач сплатив на рахунок адвоката ОСОБА_2 12500,00 грн. правової допомоги, яка складається з: ознайомлення з документами, наданими клієнтом та їх правовий аналіз - 4 год.; консультування клієнта з приводу спору та узгодження правової позиції - 1 год.; підготовка та подача адвокатського запиту № 68/18 від 10.08.2018 - 1 год.; підготовка та подача скарги щодо накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення на підставі наказу ГУ НП у Волинській області від 24.07.2018 № 796/в на адресу голови НП України - 3 год.; ознайомлення з відеоматеріалами, наданими на адвокатський запит № 68/18 від 10.08.2018 та їх правовий аналіз - 3 год.; ознайомлення з документами, наданими клієнтом, їх правовий аналіз, консультування клієнта, узгодження правової позиції - 1 год.; підготовка та подача скарги щодо накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення на підставі наказу ГУ НП у Волинській області від 24.07.2018 № 796/в на адресу міністра МВС України - 1 год.; підготовка та подача адвокатського запиту № 89/18 від 09.11.2018 - 1 год.; підготовка та подача даного адміністративного позову - 5 год.; ознайомлення з відзивом відповідача від 11.12.2018 та підготовка і подання заперечення на відзив - 4 год.; консультування клієнта з приводу спору, узгодження правової позиції - 1 год. Всього 25 год., загальною вартістю виконаних робіт (наданих послуг) - 12500,00 грн.

При цьому, представник відповідача у судовому засіданні заперечила щодо стягнення витрат на оплату правової допомоги.

При вирішенні питання щодо розподілу витрат, пов'язаних з правовою допомогою адвоката, суд виходить з того, що дана справа є справою незначної складності, при цьому, консультування клієнта з приводу спору та узгодження правової позиції (1 год.), підготовка та подача адвокатського запиту (1 год.), підготовка та подача скарги щодо накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення на підставі наказу ГУ НП у Волинській області від 24.07.2018 № 796/в на адресу голови НП України (3 год.), ознайомлення з документами, наданими клієнтом, їх правовий аналіз, консультування клієнта, узгодження правової позиції (1год.), підготовка та подача скарги щодо накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення на підставі наказу ГУ НП у Волинській області від 24.07.2018 № 796/в на адресу міністра МВС України (1 год.), підготовка та подача адвокатського запиту № 89/18 від 09.11.2018 (1 год.) включається до витрат пов'язаних з підготовкою позовної заяви, а ознайомлення з відзивом відповідача від 11.12.2018 та підготовка і подання заперечення на відзив (4 год.); консультування клієнта з приводу спору, узгодження правової позиції (1 год.) не містить нових доводів, які б не були зазначені у позовній заяві.

Отже, витрати у сумі 6500,00 грн. повинен понести позивач.

На думку суду, виходячи із критеріїв, визначених частинами третьою, п'ятою статті 134, частиною дев'ятою статті 139 КАС України, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на правову допомогу в сумі 6000,00 грн., що становить вартість послуг із підготовки та складання позовної заяви, а саме: ознайомлення з документами, наданими клієнтом та їх правовий аналіз (4 год.), ознайомлення з відеоматеріалами, наданими на адвокатський запит № 68/18 від 10.08.2018, їх правовий аналіз (3 год.) та підготовка та подача даного позову (5 год.).

Керуючись ст.ст.241, 242, 243 ч.3, 245, 246, 295, 297, підпункту 15.5 пункту І розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу Головного управління Національної поліції у Волинській області від 24 липня 2018 року № 796/в "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника відділу криміналістичного забезпечення слідчого управління Головного управління Національної поліції у Волинській області капітана поліції ОСОБА_1".

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Волинській області "По особовому складу" від 25 липня 2018 року № 206 о/с в частині звільнення капітана поліції ОСОБА_1, начальника відділу криміналістичного забезпечення слідчого управління Головного управління Національної поліції у Волинській області, зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби), з 25 липня 2018 року.

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу криміналістичного забезпечення слідчого управління Головного управління Національної поліції у Волинській області, з 26 липня 2018 року.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Волинській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у розмірі 91 492,68 грн. (дев'яносто одна тисяча чотириста дев'яносто дві гривні 68 копійок).

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення грошового забезпечення в межах стягнення за один місяць в розмірі 15 248,79 грн. (п'ятнадцять тисяч двісті сорок вісім гривень 79 копійок) підлягає до негайного виконання.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Волинській області на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 6000,00 грн. (шість тисяч гривень 00 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення

Позивач: ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Волинській області (43025, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Винниченка, 11, ).

Суддя Р.С. Денисюк

Повний текст рішення складено 30 січня 2019 року.