Справа № 160/8425/18
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2019-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 лютого 2019 року Справа № 160/8425/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С.
при секретарі Скупейко І.М.
представників відповідача Рембецького В.Ю., Скринника Д.А.
представника відповідача Олійника В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислове електротехнічне машинобудування" до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови, -
09.11.2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Промислове електротехнічне машинобудування" (далі - позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області (далі - відповідач) з вимогами про визнання протиправною та скасування постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області №ДН1386/252/АВ/МГ-ФС/645 від 23.10.2018 року про накладення штрафу на Товариство з обмеженою відповідальністю «Промислове електротехнічне машинобудування» у розмірі 1 861 500,00 грн.
Позивачем в обґрунтування позовних вимог зазначено, що за результатами проведення інспекційного відвідування 01.10.2018 року було складено акт інспекційного відвідування, який в подальшому став підставою для винесення припису про усунення виявлених порушень № ДН1386/252/АВ/П від 01.10.2018 р. та постанови №ДН1386/252/АВ/МГ-ФС/645 від 23.10.2018 року про накладення штрафу у розмірі 1 861 500,00 грн. При винесенні вказаної постанови №ДН1386/252/АВ/МГ-ФС/645 від 23.10.2018 про накладення на позивача штрафу посадові особи відповідача виходили з того, що ними виявлені порушення трудового законодавства, а саме:
- зроблено необґрунтований висновок, що індексація заробітної плати та надбавки за роботу в надурочний час відноситься до мінімальних державних гарантій в оплаті праці;
- відповідачем неправомірно призначено перевірку на підставі анонімного звернення працівника підприємства;
- на офіційному веб-сайті Держпраці форми службового посвідчення інспектора праці, акта, довідки, припису, вимоги, перелік питань, що підлягають інспектуванню відсутні;
- неправомірно розглянуто справу про накладення штрафу за відсутності представника підприємства, враховуючи, що позивач не був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, а отримав відповідне повідомлення лише 24.10.2018 року, тобто після винесення оскаржуваної постанови;
- при проведенні перевірки посадовими особами відповідача не пред'явлено керівнику чи уповноваженій особі підприємства доручення Держпраці від 12.09.2018 року № 4304/4./4.1-зв-18 та не надано для ознайомлення копію звернення громадянина, за заявою якого призначено перевірку. При цьому, відповідач під час проведення перевірки вийшов за межі наданих йому повноважень, а саме, здійснив повну перевірку додержування вимог законодавства про працю, замість здійснення перевірки щодо порушення законодавства стосовно заявника;
- перевірку проведено з порушенням встановленого дводенного строку для суб'єктів малого підприємництва, а саме, з 18.09.2018 року по 01.10.2018 року;
- представники позивача вважають, що у першого заступника начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області ОСОБА_4 були відсутні підстави для винесення постанови про накладення штрафу у зв'язку з тим, що акт інспекційного відвідування не є підставою для застосування штрафу, оскільки такою підставою є лише акт про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання порушень законодавства про працю, а позаплановий захід у формі інспекційного відвідування не є тотожним позаплановому заходу у формі перевірки;
- у списку працівників (акр. 5-8 оскаржуваної постанови), зазначеному в обґрунтування розміру штрафу, щодо яких на думку відповідача були допущені порушення трудового законодавства, допущено повторний облік працівників, а саме: у рядках № 19 та № 42 двічі обліковано ОСОБА_5, у рядках № 41 та № 50 двічі обліковано ОСОБА_6. Як наслідок, на арк. 9 постанови невірно зазначено загальну кількість працівників, щодо яких допущено порушення;
- щодо не нарахування та невиплати працівникам сум індексації, позивач зазначає, що в січні, травні та грудні 2017 року були підвищені посадові оклади працівникам. Позивач в періоді, що перевірявся, проводив індексацію заробітної плати працівників з урахуванням підвищення посадових окладів у січні, травні та грудні 2017 року. Відповідно ці місяці є базовими та сума індексації в них не нараховується.
Крім того, порушення, виявлені під час інспекційного відвідування, є малозначними та розмір штрафу є не співрозмірним з ними.
Також, відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови не враховано той факт, що навіть за незгоди підприємства з висновками перевірки, позивачем було нараховано та сплачено визначені в акті інспекційного відвідування суми індексації, про що повідомлено відповідача. Тобто, порушення, вказані в приписі, усунуті підприємством, що виключає можливість застосування штрафних санкцій. Враховуючи зазначене, постанова Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області №ДН1386/252/АВ/МГ-ФС/645 від 23.10.2018 року є протиправною та підлягає скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.11.2018 р. відкрито провадження у адміністративній справі та призначено її розгляд в судовому засіданні за правилами загального позовного провадження.
Представником відповідача надано письмовий відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого зазначено, що інспекційним відвідуванням встановлено:
- в жовтні 2016 (норма тривалості робочого часу - 159 годин), відповідно до штатного розкладу, табелю обліку робочого часу та розрахунково-платіжної відомості №НЗП- 000059 було частково не донараховано заробітної плати у подвійному розмірі за роботу в надурочний час 10-ти працівникам;
- відповідно до штатного розкладу, табелю обліку робочого часу та відомості нарахування заробітної плати за червень 2017 р. було частково не донараховано заробітної плати у подвійному розмірі за роботу в надурочний час 11 працівникам.
Таким чином, позивачем не дотримано вимог частини першої статті 106 КЗпП, де зазначено: «За погодинною системою оплати праці робота в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки».
Крім того, в ході проведення інспекційного відвідування виявлено випадки не нарахування та не виплати індексації працівникам підприємства, а саме:
Відповідно до штатного розкладу ТОВ «Промислове електротехнічне машинобудування», який затверджено директором підприємства та введено в дію з 01.01.2017 р., з січня 2017 року підвищено посадові оклади працівників підприємства на всіх посадах. Отже, для розрахунку індексації місяцем підвищення посадових окладів вважається січень 2017 року, що визначає абз. 1 п. 5 Порядку №1078.
У травні 2017 року ТОВ «Промислове електротехнічне машинобудування» згідно штатного розкладу, який затверджено директором підприємства та введено в дію з 01.05.2017 р. випереджаючим шляхом було суттєво підвищено посадові оклади працівників підприємства, але при цьому, обсяги підвищення заробітної плати на нижченаведених посадах не перевищують суму індексації.
Починаючи з червня 2017 року право на нарахування індексації грошових доходів у розмірі різниці між сумою індексації і розміром підвищення доходу мали 41 працівник підприємства, з 3 жовтня 2017 року (для новоприйнятих працівників) право на нарахування індексації грошових доходів у розмірі різниці між сумою індексації і розміром підвищення доходу мали 4 працівники підприємства, з листопада 2017 року (для новоприйнятих працівників) право на нарахування індексації грошових доходів у розмірі різниці між сумою індексації і розміром підвищення доходу мали 5 працівників підприємства та з грудня 2017 року (для новоприйнятого працівника) з врахуванням штатного розкладу, який затверджено директором підприємства та введено в дію з 01.12.2017 р. право на нарахування індексації грошових доходів у розмірі різниці між сумою індексації і розміром підвищення доходу мав 1 працівник підприємства.
Отже, відповідно до відомості нарахування заробітної плати працівникам ТОВ «ПЕТМ» не нараховувало та не виплачувало 51 (п'ятдесят одному) працівнику індексацію заробітної плати, що порушує вимоги Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17 липня 2003 р. № 1078, ч. 6 ст. 95 КЗпП України, ст. 33 Закону України № 108 «Про оплату праці».
Розмір штрафу за даною Постановою про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 23 жовтня 2018 року № ДН1386/252/АВ/МГ-ФС/645 визначено відповідно до абз. 4 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, в якому встановлено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі, в тому числі, недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.
Щодо підстав для проведення інспекційного відвідування відповідач зазначає, що останнє проведено на підстав звернення громадянина, яке не є анонімним. У даному випадку, для проведення інспекційного відвідування, відповідно до Порядку 295, погодження центрального органу виконавчої влади не потрібно.
Відповідно до Порядку 295 на офіційному веб-сайті Держпраці затверджені форми службового посвідчення інспектора праці, акту, довідки, припису, вимоги та інше.
Щодо необхідності проведення інспекційного відвідування ТОВ «ПЕТМ» упродовж 2-х днів, оскільки, на думку ТОВ «ПЕТМ». останнє відноситься до суб'єктів малого підприємництва, зазначає, що у даному випадку Головне управління діяло відповідно до порядку № 295, так як на час винесення наказу, направлення про інспекційне відвідування Головне управління не мало даних щодо віднесення ТОВ «ПЕТМ» до суб'єктів малого підприємництва.
Щодо відправки рішення про розгляд справи про накладення штрафу № ДН1386/252/АВ/МГ/ІП від 10 жовтня 2018 року, останнє відправлено 10 жовтня 2018 року на адресу ТОВ «ПЕТМ» за допомогою послуг з поштових відправлень листів "Укрпошта" (отримано 24 жовтня 2018 року). У даному випадку Головне управління діяло відповідно до порядку № 509, п. 10 якого визначено, що уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу.
Щодо повноважень першого заступника Головного управління щодо винесення рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу та постанови про накладення штрафу № ДН1386/252/АВ/МГ/ІП від 10 жовтня 2018 року, то такі повноваження визначені п. 2 порядку 509.
Щодо безпідставності та необґрунтованості винесення постанови про накладення штрафу № ДН1386/252/АВ/МГ-ФС/645 від 23.10.2018 р. відповідач повідомив, що ст. 265 КзПП України не передбачено підстав для зменшення суми фінансової санкції за виявлені порушення. Враховуючи вказане, оскаржувана постанова відповідає вимогам законодавства.
20.12.2018 р. позивачем надано відповідь на відзив, в якій вказано про безпідставність доводів відповідача, зазначених у відзиві.
Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити позов в повному обсязі. В обґрунтування позовних вимог надали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві та у відповіді на відзив.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, просив в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своєї позиції зазначив про обставини, викладені у відзиві на позов.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, представника відповідача, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що згідно порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 р. № 295, на підставі звернення працівника гр. ОСОБА_7 (вх. № 1417 від 12.09.2018 р. Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області) щодо порушення стосовно нього законодавства про працю, за дорученням Держпраці від 12.09.2018 р. № 4304/4/4.1-зв-18 (вх. № 176/04 від 13.09.2018 р. управління з питань праці), за № ДН - 1386 внесення до Реєстру інспекційних відвідувань та рішень інспектора праці про відвідування роботодавця проведено інспекційне відвідування зі здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Промислове електротехнічне машинобудування» з питань повноти нарахування та виплати заробітної плати.
За результатами інспекційного відвідування був складений Акт інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю від 01 жовтня 2018 року № ДН1386/252/АВ.
На підставі акта № ДН1386/252/АВ від 01.10.2018 р. винесено припис № ДН1386/252/АВ/П від 01 жовтня 2018 року.
Згідно з висновками, викладеними в Акті № ДН1386/252/АВ від 01.10.2018 р. встановлено порушення вимог чинного трудового законодавства, а саме:
- в жовтні 2016 (норма тривалості робочого часу - 159 годин), відповідно до штатного розкладу, табелю обліку робочого часу та розрахунково-платіжної відомості №НЗП- 000059 за жовтень 2016 р. було частково не донараховано заробітної плати у подвійному розмірі за роботу в надурочний час наступним працівникам:
1. ОСОБА_8 (за 165 год. нараховано в однократному розмірі);
2. ОСОБА_7 (за 163 год. нараховано в однократному розмірі);
3. ОСОБА_9 (за 163 год. нараховано в однократному розмірі)
4. ОСОБА_10 (за 160 год. нараховано в однократному розмірі);
5. ОСОБА_11 (за 163 год. нараховано в однократному розмірі);
6. ОСОБА_12 (за 165 год. нараховано в однократному розмірі);
7. ОСОБА_13 (за 167 год. нараховано в однократному розмірі);
8. ОСОБА_14 (за 167 год. нараховано в однократному розмірі);
9. ОСОБА_15 (за 165 год. нараховано в однократному розмірі);
10. ОСОБА_16 (за 163 год. нараховано в однократному розмірі).
- у червні 2017 р. відповідно до штатного розкладу, табелю обліку робочого часу та відомості нарахування заробітної плати за червень 2017 було частково не донараховано заробітної плати у подвійному розмірі за роботу в надурочний час наступним працівникам:
1. ОСОБА_17 (за 163 год. нараховано в однократному розмірі);
2. ОСОБА_18 (за 163 год. нараховано в однократному розмірі);
3. ОСОБА_19 (за 162 год. нараховано в однократному розмірі);
4. ОСОБА_5 (за 161 год. нараховано в однократному розмірі);
5. ОСОБА_8 (за 163 год. нараховано в однократному розмірі);
6. ОСОБА_20 (за 163 год. нараховано в однократному розмірі);
7. ОСОБА_16 (за 163 год. нараховано в однократному розмірі);
8. ОСОБА_21 (за 163 год. нараховано в однократному розмірі);
9. ОСОБА_22 (за 163 год. нараховано в однократному розмірі);
10. ОСОБА_23 (за 163 год. нараховано в однократному розмірі);
11. ОСОБА_9 (за 163 год. нараховано в однократному розмірі).
Таким чином, перевіряючими було зроблено висновок про не дотримання позивачем вимог частини першої статті 106 КЗпП, де зазначено: «За погодинною системою оплати праці робота в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки».
Також, в ході проведення інспекційного відвідування виявлено випадки не нарахування та не виплати індексації працівникам підприємства, а саме:
Відповідно до штатного розкладу ТОВ «Промислове електротехнічне машинобудування», який затверджено директором підприємства та введено в дію з 01.01.2017 р., з січня 2017 року підвищено посадові оклади працівників підприємства на всіх посадах. Отже, для розрахунку індексації місяцем підвищення посадових окладів вважається січень 2017 року, що визначає абз. 1 п. 5 Порядку №1078.
У травні 2017 року ТОВ «Промислове електротехнічне машинобудування» згідно штатного розкладу, який затверджено директором підприємства та введено в дію з 01.05.2017 р. випереджаючим шляхом було суттєво підвищено посадові оклади працівників підприємства, але при цьому, обсяги підвищення заробітної плати на нижченаведених посадах не перевищують суму індексації:
Відповідно до загального правила, індексацію заробітної плати проводять в межах прожиткового мінімуму для працездатних осіб (абз. 4 п. 2 Порядку № 1078). З 1 січня по квітень 2017 року він дорівнював 1600 грн., з 1 травня 2017 року склав 1684 грн., з грудня 2017 року - 1762 грн.
Так, у червні 2017 року, липні 2017 року та серпні 2017 року приріст індексу споживчих цін складає 3,7%, тому робітнику повинні нараховувати суму індексації.
Сума індексації у червні 2017 року складає: 1684 грн. х 3,7% = 62,31 грн.
Сума індексації у липні 2017 року складає: 1684 грн. х 3,7% = 62,31 грн.
Сума індексації у серпні 2017 року складає: 1684 грн. х 3,7% = 62,31 грн.
У вересні 2017 року, жовтні 2017 року та листопаді 2017 року приріст індексу споживчих цін складає 6,9%, тому робітнику повинні нараховувати суму індексації.
Сума індексації у вересні 2017 року складає: 1684 грн. х 6,9% = 116,20 грн.
Сума індексації у жовтні 2017 року складає: 1684 грн. х 6,9% = 116,20 грн.
Сума індексації у листопаді 2017 року складає: 1684 грн. х 6,9% = 116,20 грн.
У грудні 2017 року приріст індексу споживчих цін складає 10,2%, тому робітнику повинні нараховувати суму індексації.
Сума індексації у грудні 2017 року складає: 1762 грн х 10,2% = 179,72 грн.
Пунктом 10-2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078 визначено, що для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.
Отже, починаючи з червня 2017 року право на нарахування індексації грошових доходів у розмірі різниці між сумою індексації і розміром підвищення доходу мали наступні працівники підприємства:
З огляду на викладене, посадові особи Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області дійшли висновку, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Промислове електротехнічне машинобудування" не нараховувало та не виплачувало вищезазначеним 51 (п'ятдесят одному) працівнику індексацію заробітної плати, що порушує вимоги Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17 липня 2003 р. № 1078, ч. 6 ст. 95 КЗпП України, ст. 33 Закону України № 108 «Про оплату праці».
На підставі висновків акту інспекційного відвідування № ДН1386/525/АВ від 01.10.2018 року Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області винесено постанову № ДН1386/252/АВ/МГ-ФС/645 від 23.10.2018 р. про накладення на Товариство з обмеженою відповідальністю "Промислове електротехнічне машинобудування" штрафу в розмірі 1 861 500,00 грн.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 1 ст. 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 р. № 96 (далі - Положення № 96), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який, серед іншого, реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.
Відповідно до п. 7 Положення № 96 Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Процедуру проведення Управліннями Держпраці перевірки стану додержання законодавства про працю, визначено Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 р. № 877-V (далі Закон № 877-V) та Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 26.04.2017 р. (далі Порядок № 295), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю.
Пунктом 2 Порядку №295 визначено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин).
Зокрема пп. 1 п. 5 Порядку № 295 передбачено, що інспекційні відвідування проводяться за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю.
Відповідно до підп. 2 п. 11 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об'єктом відвідування їх копії або витяги.
Відповідно до п. 12 вказаного Порядку - вимога інспектора праці про надання об'єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій чи витягів з документів, пояснень, доступу до приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, є обов'язковою для виконання.
Відповідно пунктів 19-24 Порядку № 295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення. Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником. Припис є обов'язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об'єктом відвідування порушень законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування або невиїзного інспектування. Припис вноситься об'єкту відвідування не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після підписання акта (відмови від підписання), а в разі наявності зауважень - наступного дня після їх розгляду. У приписі зазначається строк для усунення виявлених порушень. Припис складається у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, який проводив інспекційне відвідування або невиїзне інспектування, та керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником. Пунктом 27 Порядку №295 визначено, що у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об'єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.
Частиною 4 статті 2 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 року № 877-V (далі Закон №877-V) визначено, що заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.
При цьому, частиною 5 статті 2 Закону №877-V передбачено, що зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов'язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.
Механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачений ч. 2 ст. 265 КЗпП України, частинами 2-7 ст. 53 Закону України "Про зайнятість населення" та Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою КМ України від 17.07.2013 року № 509 (далі - Порядок № 509). Пунктом 2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року № 509 (далі Порядок №509) визначено, що штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад та їх заступниками. Штрафи можуть бути накладені, зокрема, на підставі акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об'єднаної територіальної громади.
Згідно положень п. 11, п. 12 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України 26 квітня 2017 року № 295 інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право:
1) під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об'єкта відвідування, в яких використовується наймана праця;
2) ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію / відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об'єктом відвідування їх копії або витяги;
3) наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об'єкта відвідування запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення;
4) за наявності ознак кримінального правопорушення та/або створення загрози безпеці інспектора праці залучати працівників правоохоронних органів;
5) на надання робочого місця з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками щодо предмета інспекційного відвідування;
6) фіксувати проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин засобами аудіо-, фото- та відеотехніки;
7) отримувати від державних органів інформацію, необхідну для проведення інспекційного відвідування, невиїзного інспектування.
Вимога інспектора праці про надання об'єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій чи витягів з документів, пояснень, доступу до приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, є обов'язковою для виконання.
Поняття мінімальних державних гарантій в оплаті праці міститься у статті 12 Закону України "Про оплату праці", частиною першою якої передбачено, що норми оплати праці (за роботу в надурочний час; у святкові, неробочі та вихідні дні; у нічний час; за час простою, який мав місце не з вини працівника; при виготовленні продукції, що виявилася браком не з вини працівника; працівників, молодше вісімнадцяти років, при скороченій тривалості їх щоденної роботи тощо) і гарантії для працівників (оплата щорічних відпусток; за час виконання державних обов'язків; для тих, які направляються для підвищення кваліфікації, на обстеження в медичний заклад; для переведених за станом здоров'я на легшу нижчеоплачувану роботу; переведених тимчасово на іншу роботу у зв'язку з виробничою необхідністю; для вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, переведених на легшу роботу; при різних формах виробничого навчання, перекваліфікації або навчання інших спеціальностей; для донорів тощо), а також гарантії та компенсації працівникам в разі
переїзду на роботу до іншої місцевості, службових відряджень, роботи у польових умовах тощо встановлюються Кодексом законів про працю України та іншими актами законодавства України.
Відповідно до частини другої статті 12 Закону України "Про оплату праці" норми і гарантії в оплаті праці, передбачені частиною першою цієї статті та Кодексом законів про працю України, є мінімальними державними гарантіями.
Розмір мінімальної заробітної плати визначається з урахуванням потреб працівників та їх сімей, вартісної величини достатнього для забезпечення нормального функціонування організму працездатної людини, збереження її здоров'я набору продуктів харчування, мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, а також загального рівня середньої заробітної плати, продуктивності праці та рівня зайнятості (стаття 9 Закону України "Про оплату праці").
Статтею 2 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" визначено, що на основі соціальних стандартів визначаються розміри основних соціальних гарантій: мінімальних розмірів заробітної плати та пенсії за віком, інших видів соціальних виплат і допомоги.
Мінімальні розміри ставок (окладів) заробітної плати, як мінімальні гарантії в оплаті праці, визначаються генеральною угодою (стаття 11 Закону України "Про оплату праці").
Отже, індексація заробітної плати є і мінімальною державною гарантією в оплаті праці, і державною соціальною гарантією, оскільки стосується працівників і їх сімей.
Водночас, статтею 95 КЗпП України визначено, що мінімальна заробітна плата це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може провадитися оплата за виконану працівником місячну, а також погодинну норму праці (обсяг робіт). Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов'язковою на всій території України для підприємств, установ, організацій усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб. Заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.
Статтею 33 Закону України "Про оплату праці" визначено, що в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.
Також, згідно ст. 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03 липня 1991 року № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, у тому числі оплата праці (грошове забезпечення). Статтею 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
Згідно п. 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078 (далі - Порядок № 1078) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, у тому числі оплата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати надбавки, премії, гарантії та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші виплати, що мають постійний характер.
Як вбачається з матеріалів справи, з січня 2017 року підвищено посадові оклади працівників підприємства на всіх посадах.
Відповідно до пункту 5 Порядку №1078, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Отже, для розрахунку індексації місяцем підвищення посадових окладів вважається січень 2017 року.
У травні 2017 року ТОВ «Промислове електротехнічне машинобудування» згідно штатного розкладу, який затверджено директором підприємства та введено в дію з 01.05.2017 р. було підвищено посадові оклади працівників підприємства, а саме:
Індекс споживчих цін у 2017 році становив: січень 2017 року - 101,1 %; лютий 2017 року - 101 %; березень 2017 року - 101,8 %; квітень 2017 року - 100,9 %; травень 2017 року - 101,3 %; червень 2017 року - 101,6 %; липень 2017 року - 100,2 %; серпень 2017 року - 99,9 %; вересень 2017 року - 102 %; жовтень 2017 року - 101,2 %; листопад 2017 року - 100, 9 %, грудень - 101,0%.
Відповідно даних Держстату встановлено, що приріст індексу споживчих цін перевищив поріг 103 відсотки у травні 2017 року, отже, підвищення грошових доходів громадян у зв'язку з індексацією здійснюється з 1 червня 2017 року.
Сума підвищення посадових окладів працівників підприємства з 01.05.2017 року склала 60,00 грн. Розмір індексації у червні 2017 року склав 62,31 грн.
Тобто, рівень підвищення заробітної плати на наведених посадах не перевищив суму індексації.
Відповідно до п. 5 Порядку № 1078 якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
Отже, з червня 2017 року працівникам Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислове електротехнічне машинобудування" належало індексувати заробітну плату.
Відповідно до п. 102 Порядку № 1078 для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.
Таким чином, новоприйняті працівники позивача в жовтні, листопаді та грудні 2017 року також мали право на нарахування та виплату індексації заробітної плати.
Факт відсутності таких нарахувань позивачем не заперечується, більш того, вимоги посадових осіб Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області щодо проведення нарахування та виплати індексації заробітної плати працівникам підприємства були виконані, що підтверджується відповідними бухгалтерськими документами (а.с. 59-73).
Посилання позивача на приписи Закону №877, та твердження про першочергове їх застосування у випадку колізій між Законом № 877 та Постановою №295 суд вважає необґрунтованими, оскільки Закон № 877 регулює питання прийняття актів та здійснення перевірок у сфері господарської діяльності, а не інспекційних відвідувань у сфері праці. Ч.4 ст. 2 Закону № 877 передбачено, що заходи контролю здійснюються, зокрема, органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами. Статтею 259 КЗпП України (як законодавчою нормою) встановлено особливий порядок здійснення державного нагляду. Крім того, при здійсненні контролю у сфері праці слід користуватись нормами конвенцій Міжнародної організації праці і не обмежуватись вимогами Закону № 877. Також, суд звертає увагу позивача на те, що постанова КМУ від 26.04.2017 № 295 є діючою, тому її норми є обов'язковими для сторін та суду.
Виявленні під час інспекційного відвідування порушення були усунуті позивачем в добровільному порядку у встановлений у приписі строк, проте, на переконання суду, у відповідача був наявний обов'язок щодо накладення на позивача штрафу з огляду на наступне.
Так, частиною 11 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» встановлено, що у разі виконання в повному обсязі та у встановлений строк припису, розпорядження, рішення, іншого розпорядчого документа про усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу нагляду (контролю), фінансові та адміністративні санкції, заходи реагування до суб'єкта господарювання, його посадових осіб не застосовуються.
Згідно ч. 4 ст. 2 Закону України «Про засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» заходи контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення здійснюються у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.
При цьому, ч. 5 вказаної статті передбачено, що зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов'язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.
Виходячи із системного аналізу вказаних норм вбачається, що всі інші норми Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» не поширюються на відносини, які виникають під час здійснення заходів державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення, в тому числі, і положення ч.11 ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».
Відповідно до п. 27 Порядку № 295 у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об'єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.
Згідно п. 28 Порядку № 295 у разі виконання припису в установлений у ньому строк заходи до притягнення об'єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності не вживаються.
Однак, відповідно до положень п. 29 Порядку № 295 заходи про притягнення об'єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.
Крім того, норми ч. 11 ст. 7 Закону №877-V відсутні у переліку норм, наведеному у ч. 5 ст. 2 Закону №877-V, дотримання яких для відповідача є обов'язковим.
Отже, до даного випадку норми ч. 11 ст. 7 Закону №877-V не застосовуються.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі касаційного адміністративного суду від 22.03.2018 р. справа №697/2073/17.
З приводу посилань позивача на процедурні порушення, допущені суб'єктом владних повноважень під час проведення інспекційного відвідування, суд зазначає наступне.
Суб'єкт господарювання, який вважає порушеним порядок та підстави призначення інспекційного відвідування щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб Держпраці до такого інспекційного відвідування.
Якщо ж допуск до проведення інспекційного відвідування відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень трудового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється Держпраці України.
Отже, саме на етапі допуску до інспекційного відвідування суб'єкт господарювання може поставити питання про необґрунтованість його призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення контролю щодо себе.
Водночас, допуск до інспекційного відвідування нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених Держпраці України чи її територіальним органом при призначенні та проведенні інспекційного відвідування.
Крім того, суд звертає увагу, що предметом оскарження у даній адміністративній справі є постанова про накладення штрафу уповноваженими особами Головного управління Держпраці в Дніпропетровській області, з позовами щодо оскарження підстав перевірки або дій посадових осіб під час її проведення, позивач до суду не звертався.
Таким чином, посилання позивача на окремі процедурні порушення не спростовують встановлених під час перевірки правопорушень і не можуть бути самостійною підставою для скасування оскаржуваного рішення.
Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 р., заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).
За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна надати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що накладений на позивача штраф в сумі 1 861 500,00 грн. стосується такого порушення, як не нарахування та не виплата індексації заробітної плати протягом червня 2017 р. - грудня 2017 р. року 51 (п'ятдесят одному) працівнику підприємства.
При цьому, при розрахунку суми штрафу судом встановлено, що фактично, штраф застосовано щодо 50-ти працівників підприємства (1 861 500,00 грн. : 3 723,00 грн. : 10 = 50 працівників).
Крім того, з аналізу оскаржуваної постанови про накладення штрафу встановлено, що в ній двічі обліковано двох працівників підприємства: ОСОБА_5 та ОСОБА_6
Обґрунтування підстав подвійного обліку вказаних працівників у відзиві на позов та в судовому засіданні відповідачем не наведено, доказів правомірності подвійного обліку не надано.
Таким чином, штраф підлягав застосуванню за не нарахування та не виплату індексації заробітної плати 49-ти працівникам підприємства.
Тобто, оскаржувана постанова в частині застосування штрафу на суму 3 723,00 грн. (за одного працівника), є протиправною та підлягає скасуванню.
Оскільки факт не нарахування та не виплати індексації заробітної плати підтверджується належними доказами, які були досліджені судом, враховуючи наведені фактичні обставини справи, та приймаючи до уваги наведені норми чинного законодавства, яке регулює правовідносини, що виникли між сторонами у даній справі, суд вважає, що відповідач у справі, який є органом державної виконавчої влади та у спірних відносинах виступає у якості суб'єкта владних повноважень, під час прийняття оскаржуваної постанови в частині застосування до позивача штрафу в розмірі 1 857 777,00 грн., діяв у спосіб, який визначено чинним законодавством.
Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова про накладення штрафу №ДН1386/252/АВ/МГ-ФС/645 від 23.10.2018 року в частині застосування до позивача штрафу в розмірі 1 857 777,00 грн. відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, в задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислове електротехнічне машинобудування" про визнання протиправною та скасування постанови в цій частині слід відмовити.
Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тому судові витрати в розмірі 1 762,00 грн. підлягають стягненню на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислове електротехнічне машинобудування" з Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань.
Керуючись ст. ст. 244, 245, 255, 295 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислове електротехнічне машинобудування" до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити частково.
Визнати частково протиправною та частково скасувати постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області №ДН1386/252/АВ/МГ-ФС/645 від 23.10.2018 року про накладення штрафу на Товариство з обмеженою відповідальністю "Промислове електротехнічне машинобудування" в частині накладення штрафу в розмірі 3 723,00 грн. за одного працівника.
В решті позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови в частині накладення штрафу в розмірі 1 857 777,00 грн. - відмовити.
Судові витрати в розмірі 1 762,00 грн. стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислове електротехнічне машинобудування" з Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тесту судового рішення.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення суду складений 04 лютого 2019 року.
Суддя О.С. Рябчук