Справа № 440/3493/18
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2019-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/3493/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Бойка С.С. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бука-Монтаж" до Управління Держпраці у Полтавській області про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

03 жовтня 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Бука-Монтаж" звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Держпраці у Полтавській області про визнання протиправною та скасування постанови від 17.09.2018 №ПЛ1875/584/АВ/П/ПТ/ТП-ФС про накладення штрафу у розмірі 558450,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що між товариством та громадянами ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено цивільно-правові договори, за результатами їх виконання підписано акти здавання-приймання виконаної роботи. Вказував на те, що в акті інспекційного відвідування №ПЛ1875584/АВ від 05.09.2018 відповідачем не наведене доказів нікчемності наведених правочинів, як і не наведено доказів визнання судом вказаних правочинів недійсними. У зв'язку з чим вважає протиправними висновки відповідача зроблені в акті перевірки, а спірну постанову такою, що підлягає скасуванню.

02.11.2018 до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву згідно якого останній просив в задоволенні позовних вимог відмовити посилаючись на те, що при проведенні інспекційного відвідування позивача опрацьовано Декларацію відповідності матеріального - технічної бази роботодавця вимогам законодавства з питань охорони праці, висновок експертизи за №53.-04.-03.-0020.18 стану охорони праці та безпеки промислового виробництва суб'єкта господарювання, затверджена начальником Кременчуцької філії ДП "Полтавський ЕТЦ" ОСОБА_6 від 15.03.2018 та встановлено, що на товаристві створено комісію з перевірки знань з питань охорони праці (наказ №15 від 27.02.2018) члени комісії директор ОСОБА_7, головний інженер ОСОБА_1, енергетик ОСОБА_2, уповноважений трудового колективу з охорони праці ОСОБА_8, які пройшли навчання та перевірку знань з питань охорони праці. На підприємстві призначено відповідального за роботи з підвищеною небезпекою головний інженер ОСОБА_1 та створена постійна комісія з перевірки знань на групу електробезпеки у складі: директора ОСОБА_7, головного інженера ОСОБА_1, енергетика ОСОБА_2 Відповідальним за газополум'яні та зварювальні роботи, а також відповідальним за безпечне виконання робіт підвищеної небезпеки в електроустановках з напругою понад 1000В призначений головний інженер ОСОБА_1 (накази №18 від 27.02.2018 та №8 від 26.02.2018). Крім того, наказом від 27.02.2018 314 відповідальним за справний стан електрогазополум'яної апаратури призначений електрозварник ОСОБА_5 Працівники ТОВ "Бука-Монтаж": ОСОБА_3. (електрослюсар по ремонту обладнання), ОСОБА_4 (електрослюсар по ремонту обладнання) та ОСОБА_5 (електрогазозварник) пройшли спеціальне навчання та отримали посвідчення згідно протоколу екзаменаційної комісії від 09.02.2018, а ОСОБА_9 (головний інженер), ОСОБА_2 (енергетик), ОСОБА_3, ОСОБА_4 (електрослюсар) та ОСОБА_5 (електрогазозварник) пройшли медичний огляд та психофізіологічну експертизу в лікувальному закладі м. Горішні Плавні при прийомі на роботу.

Викладене свідчить про те, що правовідносини, які склалися між позивачем та громадянами ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є трудовими.

22.11.2018 до суду надійшла відповідь позивача на відзив відповідача на позовну заяву згідно якої товариство стверджувало, що ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 біли вільні у часі та способі виконання взятих на себе зобов'язань, тобто не були зобов'язанні виконувати роботу з підпорядкуванням внутрішньому трудовому розпорядку, що свідчить про відсутність трудових відносин між товариством та вказаними особами.

Представник позивача в судове засідання не з'явився надав до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до приписів частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно із частиною дев'ятою статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що в судове засідання належним чином повідомлені учасники справи не з'явилися та відсутні потреби заслухати свідка чи експерта, суд вирішив розглянути справу у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

З матеріалів справи судом встановлено, що у період з 04 по 05 вересня 2018 року інспектором праці ОСОБА_10 на підставі наказу Управління Держпраці у Полтавській області від 27.08.2018 №148П та направлення на перевірку від 29.08.2018 №1554 проведено інспекційне відвідування ТОВ "Бука-Монтаж", що використовує найману працю, за результатами якого складено акт від 05.09.2018 №ПЛ1875584/АВ (надалі - акт перевірки).

В акті перевірки зафіксовано порушення товариством, зокрема, частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпП України) до моменту допуску працівника до роботи не укладається трудовий договір, оформлений наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу. Крім того, з аналізу Декларації відповідності матеріального - технічної бази роботодавця вимогам законодавства з питань охорони праці, висновку експертизи за №53.-04.-03.-0020.18 стану охорони праці та безпеки промислового виробництва суб'єкта господарювання, затверджена начальником Кременчуцької філії ДП "Полтавський ЕТЦ" ОСОБА_6 від 15.03.2018 та наказів по товариству встановлено, що правовідносини між ТВ "Бука-Монтаж" та громадянами ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є трудовими.

Управлінням Держпраці у Полтавській області 17.09.2018 винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ПЛ1875/5843/АВ/П/ПТ/ТД-ФС, якою за порушення вимог частини третьої статті 24 КЗпП України на підставі абзацу другого частини другої статті 265 КЗпП України на ТОВ "Бука-Монтаж" накладено штраф у розмірі 558450,00 грн.

Не погодившись з указаною постановою, позивач звернувся до суду з чим позовом.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам суд виходить з наступного.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96 (надалі - Положення №96), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Відповідно до пункту 7 Положення Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Статтею 1 Закону України від 05.04.2007 №877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (надалі - Закон №877-V) визначено, що заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

За приписами частини четвертої статті 2 Закону № 877-V заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.

При цьому відповідно до частини п'ятої статті 2 Закону № 877-V зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов'язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 295 "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" відповідно до частини першої статті 259 Кодексу законів про працю України затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (надалі - Порядок №295).

Зазначений Порядок визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об'єкт відвідування) (пункт 1 Порядку №295).

За змістом пункту 2 Порядку №295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, зокрема, Держпраці та її територіальних органів.

Порядок та підстави проведення інспекційного відвідування позивачем не оскаржуються.

Частиною другою статті 8 Закону № 877-V визначено, що органи державного нагляду (контролю) та їх посадові особи під час здійснення заходів державного нагляду (контролю) зобов'язані, зокрема: повно, об'єктивно та неупереджено здійснювати державний нагляд (контроль) у межах повноважень, передбачених законом; не допускати здійснення заходів державного нагляду (контролю) та інших заходів, що не відповідають або не встановлені цим Законом; дотримуватися встановлених законом принципів, вимог та порядку здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

За приписами пункту 2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 (надалі - Порядок), штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи можуть бути накладені на підставі:

- рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації;

- акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об'єднаної територіальної громади;

- акта документальної виїзної перевірки ДФС, її територіального органу, в ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

За змістом пункту 10 Порядку постанова про накладення штрафу може бути оскаржена у судовому порядку.

Судом встановлено, що підставою для встановлено відповідачем порушення позивачем частини третьої статті 24 КЗпП України послугували наступні обставини.

У ході інспекційного відвідування опрацьовано Декларацію відповідності матеріального - технічної бази роботодавця вимогам законодавства з питань охорони праці, висновок експертизи за №53.-04.-03.-0020.18 стану охорони праці та безпеки промислового виробництва суб'єкта господарювання, затверджена начальником Кременчуцької філії ДП "Полтавський ЕТЦ" ОСОБА_6 від 15.03.2018 та встановлено, що на товаристві створено комісію з перевірки знань з питань охорони праці (наказ №15 від 27.02.2018) члени комісії директор ОСОБА_7, головний інженер ОСОБА_1, енергетик ОСОБА_2, уповноважений трудового колективу з охорони праці ОСОБА_8, які пройшли навчання та перевірку знань з питань охорони праці. На підприємстві призначено відповідального за роботи з підвищеною небезпекою головний інженер ОСОБА_1 та створена постійна комісія з перевірки знань на групу електробезпеки у складі: директора ОСОБА_7, головного інженера ОСОБА_1, енергетика ОСОБА_2 Відповідальним за газополум'яні та зварювальні роботи, а також відповідальним за безпечне виконання робіт підвищеної небезпеки в електроустановках з напругою понад 1000В призначений головний інженер ОСОБА_1 (накази №18 від 27.02.2018 та №8 від 26.02.2018). Крім того, наказом від 27.02.2018 314 відповідальним за справний стан електрогазополум'яної апаратури призначений електрозварник ОСОБА_5 Працівники ТОВ "Бука-Монтаж": ОСОБА_3 (електрослюсар по ремонту обладнання), ОСОБА_4 (електрослюсар по ремонту обладнання) та ОСОБА_5 (електрогазозварник) пройшли спеціальне навчання та отримали посвідчення згідно протоколу екзаменаційної комісії від 09.02.2018, а ОСОБА_9 (головний інженер), ОСОБА_2 (енергетик), ОСОБА_3, ОСОБА_4 (електрослюсар) та ОСОБА_5 (електрогазозварник) пройшли медичний огляд та психофізіологічну експертизу в лікувальному закладі м. Горішні Плавні при прийомі на роботу.

З переліченими вище працівниками протягом 2018 року були укладені цивільно-правові договори, якими не визначений конкретний обсяг виконуваної роботи.

Враховуючи викладене правовідносини за цивільно-правовими договорами між ТОВ "Бука-Монтавж" та переліченими громадянами фактично є трудовими, а сторони вказаних договорів є роботодавцем та найманим робітником.

Надаючи оцінку викладеному, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 21 Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпП України) трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

При цьому, цивільно-правовий договір це угода між організацією (підприємством, установою тощо) і громадянином на виконання останнім певної роботи (договір підряду, договір доручення тощо), предметом якого є надання певного результату праці, але за цього виду договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною першою статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 903 Цивільного кодексу України).

У цивільно-правових відносинах дії принцип свободи договору, тобто сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 Цивільного кодексу України).

Основною ознакою, що відрізняє цивільно-правові відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес трудової діяльності, її організація, а за цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, оскільки метою договору є отримання певного матеріального результату. Виконавець, на відміну від працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

За трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо.

Водночас за цивільно-правовим договором оплачується не процес праці, а її результати, отримання певних послуг, які визначаються після закінчення роботи і оформляються актами здавання-приймання виконаних робіт (наданих послуг), на підставі яких провадиться їх оплата. Договором також може бути передбачено попередню або поетапну оплату.

Відповідальність працівника за трудовим договором регулюється нормами Кодексу законів про працю України та інших актів трудового законодавства, що не можуть змінюватися сторонами у договорі, а відповідальність виконавця послуг (підрядника) у цивільно-правових відносинах визначається сторонами у договорі відповідно до чинного законодавства України, зокрема нормами Цивільного кодексу України.

Судом досліджено цівильно-правові договори укладені між ТОВ "Бука-Монтаж" та громадянами ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та встановлено, що виконавець виконує роботу на свій ризик, самостійно організовує виконання роботи, не підлягає під дію правил внутрішнього трудового розпорядку, не має права на одержання допомоги із соціального страхування, не сплачує страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою стратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням. Вказані цивільно-правові договори не містять конкретного виду робіт, які підлягають виконанню, їх обсягів, графіку їх виконання. Долучені до матеріалів справи акти здавання-приймання виконаної роботи не містять переліку наданих послуг із зазначенням їх обсягу, а лише підтверджують факт допуску ОСОБА_1, ОСОБА_2 до роботи. Актів здавання-приймання роботи виконаної ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 позивачем до суду не надано.

Таким чином, у порушення вимог статті 628 Цивільного кодексу України, відсутні умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, що становлять зміст договору.

Водночас, вищевказані особи фактично виконували посадові обов'язки таких найманих працівників, як електрогазозварник, електрослюсар по ремонту обладнання, енергетик та головний інженер.

Суд також зазначає, що суду не надано відомостей про перебування ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у трудових відносинах з іншим роботодавцем, що могло послугувати підставою для їх залучення до робіт саме на умовах цивільно-правових договорів. Натомість засвідченими позивачем: копією наказу №12 від 28.02.2018, довідкою від 15.03.2018, списком працівників ТОВ "Бука-Монтаж" на про проходження медичного огляду та витягами з протоколів засідання комісії з перевірки знань НМЦ ТОФ "Інженерний центр "Енергоексперт" та з протоколів засідання комісії по перевірці знань з питань охорони праці ДП "Полтавський експертно-технічний центр Держпраці" підтверджено перебування ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у трудових відносинах з ТОВ "Бука-Монтаж".

Крім того, суд звертає увагу на те, що позивачем не виконано вимоги ухвали суду від 13 грудня 2018 року та не надано до суду табелю обліку робочого часу за період з січня 2018 року по червень 2018 року, відомостей про нарахування заробітної плати працівникам Товариства з обмеженою відповідальністю "Бука-Монтаж" за період з січня 2018 року по червень 2018 року.

Наданий до суду штатний розпис на 2018 рік, згідно якого з 02 лютого 2018 року на товаристві працює одна особа директор, не може вважатися належним доказом, оскільки він затверджений наказом директорам ТОВ "Бука-Монтаж" від 06 вересня 2018 року тобто через 6 місяців після його введення в дію та суперечить наявним в матеріалах справи доказам про проходження працівниками позивача в лютому, березні 2018 року перевірки знань з охорони праці, медичного огляду та наказу директора ТОВ "Бука-Монтаж" від 28.02.108 №12 про призначення відповідальних осіб.

При цьому суд наголошує, що порушення викладених норм перешкоджає реалізації працівником права на працю, гарантованого статтею 43 Конституції України та статтею 2 КЗпП України, а також права на соціальний захист у випадку безробіття, при тимчасовій втраті працездатності у разі нещасного випадку на виробництві або внаслідок професійного захворювання, права на відпочинок, щорічну оплачувану відпустку, право на здорові і безпечні умови праці, на об'єднання в професійні спілки тощо.

Відповідно до частини третьої статті 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною першою статті 265 КЗпП України визначено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Абзацом 2 частини другої статті 265 КЗпП України встановлено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі, зокрема: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

За змістом частин третьої-четвертої статті 265 КЗпП України штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.

Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Розрахунок фінансової санкції позивачем під сумнів не ставився.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем доведено відсутність правових підстав для скасування спірної постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, відповідно до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судового збору.

Доказів щодо понесення інших судових витрат сторонами не надано.

Отже, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Бука-Монтаж" до Управління Держпраці у Полтавській області про визнання протиправною та скасування постанови повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.С. Бойко