Справа № 753/18797/18
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2019-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого-судді: Кучми А.Ю.

суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.,

розглянувши порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 10 жовтня 2018 року (м. Київ, дата виготовлення повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної у місті Києва державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення Київської міської державної адміністрації про зобов'язання здійснити перерахунок та виплату нарахованих сум,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної у місті Києва державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення Київської міської державної адміністрації, в якому з урахуванням предмету позову, просив суд:

1) зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації провести нарахувати компенсацію за шкоду заподіяну здоров'ю, а саме: частину одноразової компенсації за шкоду заподіяну здоров'ю у розмірі 14064 грн 44 коп.; частину щорічної допомоги на оздоровлення за 2008 ріку у розмірі 4225 грн 52 коп.; частину щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік у розмірі 4296 грн 24 коп.; частину щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік у розмірі 4420 грн.

2) зобов'язати Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат вчинити дії для нарахування та виплати на користь ОСОБА_2 14064 грн 44 коп. в якості стягнення невиплаченої частини одноразової компенсації за шкоду заподіяну здоров'ю;

3) зобов'язати Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат вчинити дії для нарахування та виплати на користь ОСОБА_2 12941 грн 76 коп. в якості стягнення частин щорічної допомоги на оздоровлення за 2008-2009 рік та щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18 листопада 2010 року у справі №2-6260 позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації провести перерахунок ОСОБА_2 згідно вимог ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щорічної допомоги на оздоровлення із розрахунку 5 мінімальних заробітних плат за 2008 рік, 2009 рік, 2010 рік та одноразову компенсацію за шкоду заподіяну здоров'ю.

Зобов'язано Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення Київської міської державної адміністрації провести виплату ОСОБА_2 згідно вимог ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щорічної допомоги на оздоровлення із розрахунку 5 мінімальних заробітних плат за 2008 рік, 2009 рік, 2010 рік та одноразову компенсацію за шкоду заподіяну здоров'ю.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 05.04.2011 апеляційну скаргу Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат - відхилено, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 листопада 2010 року залишено без змін.

У серпні 2018 року позивач звернувся з заявою про роз'яснення рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 листопада 2010 року у справі № 2-6260/10, шляхом визначення, що при його виконанні підлягає застосуванню закріплений розмір мінімальної заробітної плати на момент безпосередньої виплати ОСОБА_2 щорічної допомоги на оздоровлення за 2008, 2009 та 2010 роки та одноразової компенсації за шкоду заподіяну здоров'ю.

Вказана заява обґрунтована тим, що Управлінням праці та соціального захисту населення Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації у порушення вимог статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та практики Європейського суду з прав людини взято за основу для нарахування розмір мінімальної плати минулих років, а не її розмір на момент здійснення виплати.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 10 жовтня 2018 року, ухваленою в порядку КАС України, у задоволенні вказаної заяви про роз'яснення судового рішення - відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Зокрема, апелянт вказує на те, що рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 листопада 2010 року у справі № 2-6260/10 ухвалено за нормами Цивільного процесуального кодексу України.

При цьому, відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції керувався виключно нормами КАС України.

Відтак, судом першої інстанції застосовано інший процесуальний закон, який не підлягає застосуванню у даній справі, тому порушене питання вирішено неправильно, тому така ухвала підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

Відповідачі не скористались своїм правом на подання до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, а ухвалу суду - слід залишити без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні заяви про роз'яснення судового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що зі змісту рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18.11.2010 не вбачається того, що воно є незрозумілим або його важко чи неможливо виконати внаслідок неясності резолютивної частини.

При цьому, у своїй заяві про роз'яснення судового рішення ОСОБА_2 фактично не просить роз'яснити рішення суду, а просить роз'яснити порядок його виконання у зв'язку з можливістю виникнення сумнівів щодо його виконання, що Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 254 КАС України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз'яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.

Подання заяви про роз'яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Суд розглядає заяву про роз'яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження.

Подання заяви про роз'яснення судового рішення зупиняє перебіг строку, встановленого судом для виконання судового рішення, а так само строку, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання. Ухвалу про роз'яснення судового рішення або відмову у його роз'ясненні може бути оскаржено.

Тобто, роз'яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом.

Також, роз'яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання. Тобто, це стосується випадків, коли судом не дотримані вимоги ясності, визначеності рішення. Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання.

Фактично роз'ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акта, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше.

При цьому, суд, роз'яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення. Тобто процесуальна процедура роз'яснення судового акта виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення, навіть у разі подальшого виявлення судом правових помилок, допущених під час його ухвалення.

Водночас, механізм, визначений цією статтею, не може використовуватись, якщо хтось із осіб, які беруть участь у справі, не розуміє мотивації судового рішення. У разі незгоди з мотивацією судового рішення особи, які беруть участь у справі, можуть оскаржити це судове рішення в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Як свідчать матеріали справи, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18 листопада 2010 року у справі №2-6260, у порядку Цивільного процесуального кодексу України позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації провести перерахунок ОСОБА_2 згідно вимог ст.. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щорічної допомоги на оздоровлення із розрахунку 5 мінімальних заробітних плат за 2008 рік, 2009 рік, 2010 рік та одноразову компенсацію за шкоду заподіяну здоров'ю.

Зобов'язано Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення Київської міської державної адміністрації провести виплату ОСОБА_2 згідно вимог ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щорічної допомоги на оздоровлення із розрахунку 5 мінімальних заробітних плат за 2008 рік, 2009 рік, 2010 рік та одноразову компенсацію за шкоду заподіяну здоров'ю.

У серпні 2018 року позивач звернувся з заявою про роз'яснення рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 листопада 2010 року у справі № 2-6260/10, шляхом визначення, що при його виконанні підлягає застосуванню закріплений розмір мінімальної заробітної плати на момент безпосередньої виплати ОСОБА_2 щорічної допомоги на оздоровлення за 2008, 2009 та 2010 роки та одноразової компенсації за шкоду заподіяну здоров'ю.

Колегія суддів звертає увагу, що рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 листопада 2010 року у справі №2-6260 є зрозумілим і додаткового роз'яснення не потребує, а викладені у заяві заявника підстави для роз'яснення постанови суду є безпідставними.

Зі змісту заяви про роз'яснення рішення вбачається, що позивачу зрозуміла суть судового рішення, однак, не зрозумілий порядок та механізм виконання судового рішення, що виключає можливість його роз'яснення в порядку ст.254 КАС України.

При цьому, резолютивна частина рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 листопада 2010 року, якою задоволено позовні вимоги ОСОБА_2, повністю відповідає заявленим позовним вимогам.

Посилання апелянта на помилковість розгляду судом першої інстанції заяви про роз'яснення судового рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 листопада 2010 року за правилами Кодексу адміністративного судочинства України замість норм Цивільного процесуального кодексу України колегія суддів не приймає до уваги з огляду на таке.

Як зазначено у пункті 19 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» за правовою природою роз'яснення судового рішення є продовженням його ухвалення, а ухвала про роз'яснення є його складовою, тому заява про роз'яснення судового рішення розглядається у тому ж провадженні, в якому було ухвалене судове рішення, про роз'яснення якого ставиться питання. В ухвалі про роз'яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18 листопада 2010 року у справі №2-6260, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 05.04.2011, ухвалених у порядку цивільного судочинства, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 10 жовтня 2018 року, ухваленою в порядку КАС України, у задоволенні вказаної заяви про роз'яснення судового рішення - відмовлено.

Так, з набранням 01 вересня 2005 року чинності КАС України всі публічно-правові спори, у яких хоча б однією зі сторони є суб'єкт владних повноважень, були віднесені до підсудності адміністративних судів.

Законом України від 25 грудня 2008 року № 808 «Про внесення змін до статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України щодо предметної підсудності адміністративних справ місцевим загальним судам як адміністративним судам» частину першу ст. 18 КАС України доповнено новим п. 3, відповідно до якого місцевим загальним судам як адміністративним судам були підсудні усі адміністративні справи у спорах фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

У подальшому, згідно з п. 2 розділу І Закону України від 18 лютого 2010 року № 1691 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов'язаних із соціальними виплатами», який набрав чинності з 10 березня 2010 року, п. 3 частини першої ст. 18 КАС України виключено, а частину першу ст. 15 ЦПК України викладено в новій редакції, згідно з якою суди розглядали у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; спорів з приводу призначення, обчислення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням та інших соціальних виплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, речового майна, пайків або грошової компенсації замість них; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Проте, Законом України від 07 липня 2010 року № 2453-VІ «Про судоустрій і статус суддів» знову змінено юрисдикцію відносно даної категорії справ та з 1 січня 2011 року передбачено їх розгляд адміністративними судами.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що у відповідності до рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов'язаних із соціальними виплатами» № 19-рп/2010 від 09.10.2010 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), пункт 2 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов'язаних із соціальними виплатами» від 18 лютого 2010 року №1691-VI, яким було закріплено положення про те, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: спорів з приводу призначення, обчислення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням та інших соціальних виплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, речового майна, пайків або грошової компенсації замість них.

У зв'язку з прийняттям Конституційним Судом України зазначеного рішення, 02 грудня 2010 року прийнято Закон України № 2748-VІ «Про внесення змін до розділу XII «Прикінцеві положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо передачі справ, пов'язаних із соціальними виплатами», який набрав чинності з 30 грудня 2010 року.

Вказаним Законом встановлювалось, що апеляційні скарги щодо спорів, які подані до апеляційних судів до дня набрання чинності Законом України від 02 грудня 2010 року № 2748-VІ «Про внесення змін до розділу XII «Прикінцеві положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо передачі справ, пов'язаних із соціальними виплатами» в порядку цивільного судочинства, та апеляційні скарги, передані відповідним апеляційним судам згідно з пунктом 2 розділу II Закону України від 18 лютого 2010 року № 1691-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов'язаних із соціальними виплатами», провадження за якими не відкрито, розглядаються цими апеляційними судами у порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, апеляційні скарги у справах цієї категорії, подані в порядку цивільного судочинства, та апеляційні скарги, передані до цивільних палат апеляційних судів згідно з пунктом 2 розділу II Закону України від 18 лютого 2010 року № 1691-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов'язаних із соціальними виплатами», підлягали розгляду цивільними палатами апеляційних судів. Апеляційні скарги у справах цієї категорії, які були розглянуті за правилами КАС України, подані після вказаного в Законі строку в порядку адміністративного судочинства, підлягали розгляду апеляційними адміністративними судами.

Враховуючи викладене, на момент прийняття судом ухвали про роз'яснення судового рішення вказана категорія справа повинна розглядатися за правилами визначеними Кодексом адміністративного судочинства, незалежно в даному випадку від розгляду спору в порядку цивільного судочинства.

Аналогічна правова позиція висловлена Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі №6-44013св13 від 18.12.2013.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 10 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 28.01.2019.

Головуючий-суддя: А.Ю. Кучма

Судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова