Справа № 819/186/18
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/911/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Пліша М.А, Шинкар Т.І,

за участі секретаря судового засідання Гром І.І.,

позивач: не з'явився

відповідач:не з'явився

третя особа: не з'явилася

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 14 червня 2018 року у справі № 819/186/18 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Тернопільський обласний протитуберкульозний диспансер про визнання бездіяльності протиправною і зобов'язання вчинити певні дії,-

суддя в 1-й інстанції - Дерех Н.В.,

час ухвалення рішення - 14.06.2018 о 15:17 год.,

місце ухвалення рішення - м. Тернопіль,

дата складання повного тексту рішення - 21.06.2018,-

В С Т А Н О В И В:

31 січня 2018 року позивач - ОСОБА_2 звернулася в суд з адміністративним позовом до відповідача - Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Тернопільський обласний протитуберкульозний диспансер та просила визнати бездіяльність Тернопільського об'єднаного управління пенсійного фонду України Тернопільської області щодо не призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах передбачених п. «б» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» протиправною та зобов'язати Тернопільське об'єднане управління пенсійного фонду України Тернопільської області призначити ОСОБА_2 пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як працівнику зайнятому повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці - за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України за результатами атестації робочих місць.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що протягом своєї трудової діяльності, а саме з 16 листопада 2001 року по 16 лютого 2003 року працювала на посаді молодшої медичної сестри фтизіо - хірургічного відділення, а з 17 лютого 2003 року по 25 січня 2017 року - на посаді молодшої медичної сестри диспансерного відділення в Тернопільському обласному комунальному протитуберкульозному диспансері (з 01 квітня 2013 року - КУТОР «Тернопільський обласний протитуберкульозний диспансер»). 25січня 2017 року позивач звернулась до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області із заявою про перехід на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2. Проте протоколом №5 від 02 березня 2017 року позивачу було відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах, так як при загальному стажу роботи 34 роки 7 місяців 21 день, пільговий стаж позивача становить 8 років 24 дні, якого недостатньо для призначення вказаної пенсії. Такого висновку дійшла комісія оскільки, згідно із первинними документами немає можливості встановити, якою саме молодшою медичною сестрою (палатною, прибиральницею, буфетницею, банщицею, тощо) працювала заявниця. Дане рішення Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про відмову в призначенні її пенсії за віком на пільгових умовах вважає протиправним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 14 червня 2018 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано Рішення комісії Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області з розгляду спірних питань щодо призначення та перерахунку пенсій від 02 березня 2017 року, оформлене протоколом №5 про відмову ОСОБА_2 в переведенні на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Зобов'язано Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області перевести ОСОБА_2 на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач - Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 14 червня 2018 року та винести нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що підставою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є, зокрема наявність професії чи посади в зазначеному Списку, підтвердження шкідливих умов праці робітника безпосередньо на робочому місці результатами атестації робочих місць (при наявності пільгового стажу після 21 серпня 1992 року), а також зайнятість повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці. Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу. Апелянт звертає увагу, що згідно первинних документів поданих позивачем немає можливості встановити, якою саме молодшою медичною сестрою працювала заявниця. Таким чином вважає, що при загальному стажі роботи 34 роки 7 місяців 21 день пільговий стаж ОСОБА_2 становить 8 років 24 дня, що є меншим за необхідних - 10 років.

13 листопада 2018 року позивачем - ОСОБА_2 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує на безпідставність доводів апелянта та просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно частини 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цьогоКодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено, матеріалами справи підтверджено, що відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1ОСОБА_2 з 16 листопада 2001 року була прийнята в Тернопільський обласний комунальний протитуберкульозний диспансер на посаду молодшої медичної сестри фтизіо-хірургічного відділення, з 17 лютого 2003 року переведена на посаду молодшої медичної сестри диспансерного відділення (01 березня 2010 року назву відділення змінено на диспансерно-поліклінічне). 01 квітня 2013 року змінено назву закладу на КУТОР «Тернопільський обласний протитуберкульозний диспансер». 25 січня 2017 року позивач звільнена із займаної посади.

25 січня 2017 року, враховуючи вказаний стаж роботи, що підтверджується записами трудової книжки, ОСОБА_2 звернулась до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області із заявою про перехід на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Протоколом №5 від 02 березня 2017 року позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за віком, відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв'язку з відсутністю необхідного стажу, що дає право на призначення пенсії за Списком №2. Комісією зазначено, що первинними документами немає можливості встановити, якою саме молодшою медичною сестрою (палатною, прибиральницею, буфетницею, банщицею та інші) працювала заявниця. Підтверджено пільгового стажу за Списком №2 - 8 років 24 дні (а.с.10-13).

Вважаючи бездіяльність Тернопільського об'єднаного управління пенсійного фонду України Тернопільської області щодо не призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах передбачених п. «б» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» протиправною, позивач звернулася з адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах належними та допустимими доказами, а тому Рішення комісії Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області з розгляду спірних питань щодо призначення та перерахунку пенсій від 02 березня 2017 року, оформлене протоколом №5 є протиправним.

Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

У відповідності до вимог ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зі змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Згідно ч.1ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на призначення пільгової пенсії за віком мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема 51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року.

Згідно статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

П.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 встановлено, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 20 вищенаведеного Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731, встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Згідно п. 4.2 цього Порядку результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Відповідно до п. 4.3 Порядку у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97р. (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Якщо ж атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось (п.4.5 Порядку).

Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці затверджено постановою КМ України від 01 серпня 1992 року №442(далі - Порядок № 442) та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року №41 (далі - Методичні рекомендації №41), відповідно до яких основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у сфері реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 встановлено, що відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за віком на пільгових умовах за списками №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджуваними Кабінетом Міністрів України, а також пенсії, що можуть встановлюватися підприємствами й організаціями за рахунок власних коштів працівникам інших виробництв, професій та посад залежно від умов праці, призначаються за результатами атестації робочих місць.

Відповідно до п. 1 Порядку № 442 атестація проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров'я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Згідно п. 4 Порядку № 442 та п.п. 1.5 п. 1 Методичних рекомендацій №41 періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років; відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Пунктами 8, 9 Порядку № 442 передбачено, що відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналізуючи вищенаведені правові норми, колегія суддів приходить до висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт,що містяться у Списках № 1 та № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з довідок Управління охорони здоров'я Тернопільської обласної державної адміністрації №3 та №4 від 25 січня 2017 року ОСОБА_2 працювала у Тернопільському обласному протитуберкульозному диспансері на посаді молодшої медичної сестри (санітарки перев'язочної) фтизіо-хірургічного відділення з 16 листопада 2001 року, а з 17 лютого 2003 року переведена на посаду молодшої медичної сестри (санітарки прибиральниці) у диспансерно-поліклінічне відділення, де пропрацювала по 25 січня 2017 рік. Протягом повного робочого дня безпосередньо була зайнята по обслуговуванню та догляду за туберкульозними хворими. На зазначеній посаді фактично виконувана робота відповідає положенням посадової інструкції. За професією, посадою молодша медична сестра (санітарка перев'язочна) фтизіо-хірургічного відділення та молодша медична сестра (санітарка прибиральниця) диспансерно-поліклінічного відділення передбачена Списком №2 (а.с.21,22).

Відповідно до Постанов Кабінету Міністрів України № 162 від 11 березня 1994 року, № 36 від 16 січня 2003 року та № 461 від 24 червня 2016 року «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» посади на яких працювала позивач, а саме молодша медична сестра (санітарка перев'язочна) фтизіо-хірургічного відділення та молодша медична сестра (санітарка прибиральниця) диспансерного (диспансерно-поліклінічного) відділення передбачають право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Згідно наказів Тернопільського обласного протитуберкульозного диспансеру № 30 від 28 липня 1997 року та № 52 від 27 грудня 2002 року «Про затвердження переліку робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад, працівникам яких підтверджується право на пільги та компенсації за результатами атестації робочих місць за умовами праці» посада молодшої медичної сестри (санітарки перев'язочної) підтверджено право на пільгову пенсію за Списком №2 (а.с.35-37,42,45,46).

Відповідно до наказів Тернопільського обласного комунального протитуберкульозного диспансеру № 46 від 28 грудня 2007 року та № 56 від 20 грудня 2012 року «Про результати проведення атестації робочих місць за умовами праці» посада молодшої медичної сестри (санітарки прибиральниці) підтверджено право на пільгову пенсію за Списком № 2 (а.с.38-41,51,52,57,58).

Матеріалами справи також підтверджено, що Тернопільським обласним комунальним протитуберкульозним диспансером проводилась атестація робочих місць за умовами праці у відповідності до Порядку № 442 та Методичних рекомендацій №41.

Таким чином, загальний стаж роботи позивача - ОСОБА_2 складає 34 роки 7 місяців 21 день, на вказаних посадах, які дають право на пільгову пенсію пропрацювала 15 років 1 місяць 19 днів (за період з 16 листопада 2001 року по 25 січня 2017 року) та протягом повного робочого дня була зайнята по обслуговуванню та догляду за туберкульозними хворими, що підтверджується матеріалами справи, а отже має право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 згідно з пунктом «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за результатами атестації робочих місць.

Аналізуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах, оскільки у ОСОБА_2 наявний відповідний стаж (загальний стаж і стаж на роботах зі шкідливими та важкими умовами праці), що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, визначеної пункту «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а тому Рішення комісії Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області з розгляду спірних питань щодо призначення та перерахунку пенсій від 02 березня 2017 року, оформлене протоколом № 5 є протиправним, а належним способом захисту порушеного права є зобов'язання відповідача здійснити переведення ОСОБА_2 на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно пункту «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відтак, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись, ч. 4 ст. 229, ч. 3 ст.243, ст.ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст.ст. 322, 325, 329 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 14 червня 2018 року у справі № 819/186/18 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді М. А. Пліш
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 31.01.2019 року.