Справа № 826/3734/18
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2019-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/3734/18 Суддя першої інстанції: Григорович П.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Беспалова О.О. та Степанюка А.Г.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

за участі:

представника позивача: - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича, третя особа: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2018 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича, третя особа: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича щодо не включення рахунку НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2 до Переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича внести зміни та доповнення до Переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «Банк Михайлівський» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, шляхом внесення відомостей щодо рахунку НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2 на суму 98377,06 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 жовтня 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2019 року, з метою повного захисту прав позивача, було зобов'язано ОСОБА_2 надати додаткову угоду до договору № 980-025-000186604 від 08.02.2016 року на суму 100 000 грн.

Разом з тим, станом на дату розгляду справи в суді апеляційної інстанції, позивачем додаткових доказів надано не було, як не було надано обґрунтованих пояснень відсутності таких документів.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що обов'язковому відшкодуванню за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб підлягають кошти, граничний розмір відшкодування яких не може бути більшим 200 000 гривень та які одночасно є вкладом фізичних осіб, в розумінні пункту 3 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно до умов договору № 980-025-000186604 від 08.02.2016 року, позивачем 15.03.2016 року було перераховано ТОВ «ІРЦ» 100 000 грн., що підтверджується Довідкою по рахунку позивача НОМЕР_1, цією ж довідкою підтверджується, що 19.05.2016 року з рахунку ТОВ «ІРЦ» на рахунок позивача було перераховано: 200 000,00 з призначенням платежу «повернення коштів згідно з договором № 980-025-000186604 від 08.02.2016 р.; 1 622,94 грн. з призначенням платежу «оплата процентів по договору 980-025-000186604 від 08.02.2016 року, втім, в матеріалах справи відсутні правочини про внесення змін до договору №980-025-000186604 від 08.02.2016 року, які підтверджують обставини додаткового внесення позивачем на користь ТОВ «ІРЦ» коштів в сумі 100 000 грн., окрім 100 000 грн., що внесені позивачем на підставі основного договору.

Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, 08 лютого 2016 року між ОСОБА_2 (сторона-1) та публічним акціонерним товариством «БАНК «Михайлівський» (сторона-2) укладено Договір № 980-025-000186604 «Суперкапітал» (з виплатою процентів щомісячно), відповідно до умов якого сторона-1 передає стороні-2 у власність грошові кошти у розмірі 100 000 грн. на строк по 09.02.2017 зі ставкою за користування коштами на рівні 33,54% річних.

Відповідно до пп.1.1 вказаного Договору, сторона-2 сплачує стороні-1 проценти у безготівковій формі на рахунок сторони-1 НОМЕР_1 в ПАТ «БАНК «Михайлівський». Також сторонами погоджено, що сторона-2 повертає стороні-1 кошти в безготівковій формі на рахунок стороні-1 НОМЕР_1 в ПАТ «БАНК «Михайлівський».

За змістом п.1.4 Договору Сторона-1 підтверджує, що повідомлена та згодна, що цей договір укладений між нею, як Стороною-1 та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», як Стороною-2, через повіреного - ПАТ «Банк Михайлівський», який вчиняє дії від імені, в інтересах та за рахунок Сторони-2 (довірителя).

15 березня 2016 позивачем було перераховано на користь ТОВ «ІРЦ» на підставі зазначеного вище договору кошти в сумі 100 000 грн., що відповідачем не заперечується.

Втім, як дослівно зазначає позивач в позовній заяві: «Таким чином, загалом відповідно до Договору № 980-025-000186604 «Суперкапітал» (з виплатою процентів щомісячно) від 08.02.2016 року, позивачем було перераховано Стороні-1 200 000,00 гривень».

Окружний адміністративний суд міста Києва, в своєму рішенні зазначив, що вбачає допущення позивачем описки в позовній заяві в частині «перерахування коштів позивачем в сумі 200 000 грн. Стороні 1», адже за змістом договору № 980-025-000186604, позивач і є Стороною 1.

Таким чином, з урахуванням суб'єктивного складу та умов договору, є можливим дійти висновку про те, що в позовній заяві позивач має на увазі перерахування Стороною 1 (ОСОБА_2) Стороні 2 (ТОВ «ІРЦ») коштів в загальній сумі 200 000 грн.

У той же час, позовна заява та додані до неї документи не дають можливості встановити правові (договірні) підстави для перерахування позивачем на користь ТОВ «ІРЦ» 200 000 грн., з урахуванням того, що сума договору №980-025-000186604 становить лише 100 000 грн.

У подальшому, 19.05.2016 року з рахунку ТОВ «ІРЦ» на рахунок Позивача було перераховано: 200 000,00 з призначенням платежу «повернення коштів згідно з договором № 980-025-000186604 від 08.02.2016 р.; 1 622,94 грн. з призначенням платежу «оплата процентів по договору 980-025-000186604 від 08.02.2016 р., що підтверджується випискою по рахунку, доданою відповідачем до відзиву.

На підставі рішення Національного банку України від 23 травня 2016 року №14/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 23 травня 2016 року №812 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Згідно з даним рішенням розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 23 травня 2016 року до 22 червня 2016 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «Банк Михайлівський», визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Ірклієнку Юрію Петровичу на один місяць з 23 травня 2016 року до 22 червня 2016 року включно.

Виконавча дирекція Фонду прийняла рішення від 13 червня 2016 року №991 відповідно до якого продовжено строки тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» з 23 червня 2016 року до 22 липня 2016 року включно. Відповідно до даного рішення продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» Ірклієнка Юрія Петровича з 23 червня 2016 року до 22 липня 2016 року включно.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 12 липня 2016 року №124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 12 липня 2016 року №1213, про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» з 13 липня 2016 року та делегування повноважень ліквідатора банку Юрію Ірклієнку. У зв'язку з цим, з 18 липня Фонд гарантування вкладів фізичних осіб розпочав виплати гарантованого відшкодування вкладникам ПАТ «Банк Михайлівський».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 01 вересня 2016 року №1702 змінено уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський».

Згідно із зазначеним рішенням всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський», визначені Законом «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53, в тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, делеговано провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Волкову О.Ю. з 05 вересня 2016 року.

Як підтверджується матеріалами справи, Позивачу було розблоковано 101 622,94 грн. відповідно до Листа ПАТ «Банк Михайлівський» №18.02.2017/04-вих від 08.02.2017 p.

Таким чином, порушене право позивача вбачається в частині не розблокування та не відшкодування коштів в сумі 98 377,06 грн. (200 000 грн. - 101 622,94 грн.), у зв'язку з чим, позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

За визначенням пункту 3 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Частиною першою статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що Фонд є економічно самостійною установою, має самостійний баланс, поточний та інші рахунки в Національному банку України, а також рахунки в цінних паперах у депозитарних установах - державних банках.

Відповідно до частин першої та третьої статті 12 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду здійснює управління поточною діяльністю Фонду; виконавча дирекція Фонду зокрема має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами: визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду; визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Фонду; визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних; приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами відповідно до цього Закону та затверджує реєстри відшкодувань вкладникам у порядку та у черговості, що встановлені нормативно-правовими актами Фонду; затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів; встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб;

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Аналіз зазначених вище норм, дає змогу дійти висновку, що обов'язковому відшкодуванню за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб підлягають кошти, граничний розмір відшкодування яких не може бути більшим 200 000 гривень та які одночасно є вкладом фізичних осіб, в розумінні пункту 3 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до умов договору № 980-025-000186604 від 08.02.2016 року, позивачем 15.03.2016 року було перераховано ТОВ «ІРЦ» 100 000 грн., що підтверджується Довідкою по рахунку позивача НОМЕР_1.

Цією ж довідкою підтверджується, що 19.05.2016 року з рахунку ТОВ «ІРЦ» на рахунок Позивача було перераховано: 200 000,00 з призначенням платежу «повернення коштів згідно з договором № 980-025-000186604 від 08.02.2016 р.; 1 622,94 грн. з призначенням платежу «оплата процентів по договору 980-025-000186604 від 08.02.2016 р.

Втім, в матеріалах справи відсутні правочини про внесення змін до договору №980-025-000186604 від 08.02.2016 року, які підтверджують обставини додаткового внесення позивачем на користь ТОВ «ІРЦ» коштів в сумі 100 000 грн., окрім 100 000 грн., що внесені позивачем на підставі основного договору.

При цьому, як підтверджується матеріалами справи, листами від 22.08.2017 року №ЗГ1(К)/22473, від 21.02.2018 року №21.02.18/01-Бт/вих., Уповноважена особа повідомляла позивача про необхідність надання додаткових документів, що підтверджують правомочність зарахування на його рахунок від ТОВ «ІРЦ» додаткових 100 000 грн.

Однак, як Уповноваженій особі, так і до матеріалів справи, позивачем не було надано додаткової угоди до договору №980-025-000186604 від 08.02.2016 року на суму 100 000 грн., що виключає можливість ототожнення даних коштів з поняттям «вкладу», відповідно до пункту 3 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Не надано таких доказів і на вимогу ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.01.2019 року.

За таких обставин, оскільки позивача включено до переліку вкладників в сумі 101 622,94 грн., втім позивачем не надано доказів, що дають можливість прирівняти кошти в сумі 98 377,06 грн. до вкладу, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 жовтня 2018 року - без змін.

Керуючись ст..ст. 241, 242, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 329, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: О.О.Беспалов

А.Г.Степанюк

Повний текст виготовлено 29 січня 2019 року.