Справа № 2-а-287/11
Суддя: Дзерин М. М.
Дата ухвалення: 2011-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2а-287/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2011 року

Ямпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Дзерина М.М.

за участю секретаря с/з ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ямпіль

цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Ямпільському районі Вінницької області про визнання неправомірними дій управління Пенсійного фонду України у Ямпільському районі Вінницької області та перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся із вказаним адміністративним позовом до суду. Суду зазначив, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії та інвалідом війни 1-ї групи по захворюванням, пов'язаних з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Відповідно до чинного законодавства, йому як інваліду 1-ї групи по захворюванням, що встановлений зв'язок з Чорнобильською катастрофою, пенсія повинна бути 10 мінімальних пенсій за віком. Крім того, йому як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї інваліду 1-ї групи повинна бути призначена додаткова щомісячна пенсія за шкоду, причинену здоров'ю у розмірі по 1-й групі інвалідності 100 відсотків мінімальної пенсії за віком. Також вказані пенсії повинні постійно коригуватися у відповідності збільшення прожиткового мінімуму та розміру мінімальної пенсії за віком. Обов'язок проведення перерахунку покладено на органи пенсійного забезпечення, не залежно від наявності заяви пенсіонера про проведення такого перерахунку. Відповідно до зазначеного відповідач повинен був самостійно зробити перерахунок призначеної йому основної та додаткової пенсії. Але відповідач перерахунок пенсії не робив. Позивач вважає, що УПФУ в м.Ямпіль своїми протиправними діями грубо порушив його конституційні права на отримання пенсії. Зазначене вказує на те, що відповідач повинен був самостійно робити перерахунки пенсій у відповідності зміни рівня прожиткового мінімуму, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на відповідні роки". Вважає, що відповідач при відмові виконувати вимоги ч. 3 ст. 67 Закону (796-12), тобто не проведення донарахувань основної та додаткової пенсій при зміні рівня прожиткового мінімуму, керується невідомо якими нормативними актами, які суперечать Конституції України та Закону України (796-12) і виплачує пенсію в менших розмірах, ніж встановлено цим Законом, відповідач тим самим грубо порушує не тільки норми цього Закону, а також обмежує право на соціальний захист, встановлений нормою статті 46 Конституції України. Тому просить суд винести рішення, яким поновити йому строк звернення до суду, визнати неправомірними дій відповідача у відмові по перерахунку пенсії та зобов»язати відповідача здійснити перерахунок основної та додаткової пенсій.

Представник відповідача ОСОБА_3 Пенсійного фонду України у Ямпільському районі Вінницької області в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що Позивач отримує пенсію по інвалідності, що настала внаслідок Чорнобильської катастрофи в управлінні Пенсійного фонду України в Ямпільському районі. При визначенні права на пенсію громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, управління керується Законом України «Про статус громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи»№ 796 - XII, від 28.02.1991 року (далі - Закон). На даний час до вказаного Закону внесено багато нових змін, які не передбачають такі виплати які вказує позивач. А тому ніяких на рахувань та перерахунків згідно нових змін до Закону вони не можуть робити. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

Вивчивши надані матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Судом встановлено такі обставини.

Із досліджених письмових доказів - посвідчення серії А № 402243 від 12 листопада 2002 року встановлено, що дійсно ОСОБА_2 перебуває на обліку як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії та інвалідом війни 1-ї групи по захворюванням, пов'язаних з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується посвідченням серії Б № 557862 виданого управлінням праці та соціального захисту населення Ямпільського району Вінницької області 20 вересня 2006 року (безтермінове).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачено Конституцією України.

Згідно п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України про здійснені правосуддя»№9 від 01.11.1996 року судам необхідно виходити з того що нормативно правові акти державного чи іншого органу підлягають оцінці на відповідність як Конституції так і закону. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав скасуванню не відповідає чи суперечить законові, суд зобовязаний скасувати закон, який регулює ці правовідносини.

Статтею 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи»передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи», в якій наведено підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1, в усіх випадках розмір пенсії для інвалідів І групи, щодо яких установлено звязок із Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 10 мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, зокрема інвалідам 1І групи у розмірі 100 процентів мінімальної пенсії за віком. Як передбачено ст..53 Закону, виплата додаткової пенсії здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Таким чином, вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсій виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно зі ст..28 Закону України від 9 липня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а саме законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено постановою КМУ від 30 травня 1997 року №523. Ця постанова є чинною, її положення стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають змісту статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи». А у пункті 2 постанови від 3 січня 2002 №1 Кабінет Міністрів України установив розмір суми, з якої проводиться розрахунок пенсій, усупереч положенням зазначених статей Закону, причому ця сума не відповідає розмірам мінімальної пенсії за віком.

Вирішуючи цей спір, необхідно брати до уваги, що з огляду на загальні засади пріоритету законів над підзаконними актами при розрахунку державної та додаткової пенсії, передбачених статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи», застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений у закону про Державний бюджет України на відповідний рік, з урахуванням якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Положення частини 3 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»не є перешкодою для застосування мінімальної пенсії за віком для розрахунку інших повязаних із нею пенсій чи доплат, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком, крім передбаченого частиною 1 цієї статті.

Відповідно до ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи ту обставину, що позивач знав про нарахування та виплату йому державної та додаткової пенсій, по скільки частково їх отримував, а тому у суду є підстави позов задоволити частково, а саме в межах ст.99 КАС України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що управлінням ПФУ в Ямпільському районі не у повній мірі проводилось нарахування державної та додаткової пенсії, тому приходить до висновку, що заявлені вимоги щодо перерахунку державної та додаткової пенсій підлягають частковому задоволенню, а саме з 14 вересня 2010 року по 14 лютого 2011 року.

Посилання представника відповідача на відсутність бюджетних видатків на такі виплати, не може бути підставою для позбавлення позивача права на їх отримання.

Бюджетні фінансові зобовязання щодо виплат компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законодавством мають право відповідні категорії громадян, компенсуються органами Державного казначейства незалежно від визначених на цю межу призначень і бюджетних асигнувань (абз. 3. п.2.13 Порядку обліку зобовязань розпорядників бюджетних коштів в органах Державного Казначейства України. Затвердженого наказом Державного Казначейства України від 09.08.2004 року №136).

Крім того, компенсації, право на які передбачено законом, є додатковим до основних джерел існування, необхідною складовою конституційного права на забезпечення життєвого рівня. (ст. 48 Конституції України), звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст.22 Конституції України не допускається.

З врахуванням викладеного, суд вважає встановленим, що позивачеві ОСОБА_2 як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС не доплачено в повному обсязі державну та додаткову пенсії, чим порушено його право, передбачене Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відновлення порушеного права позивача можливе шляхом визнання неправомірними дій відповідача щодо невиплати позивачеві у повному обсязі державної та додаткової пенсій, та стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості по недоплаченій державній та додатковій пенсії, що є підставою для задоволення позовних вимог частково.

В іншій частині позову суд приходить до висновку необхідно відмовити.

.

Керуючись ст.ст.48,50,54,67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», 3 Керуючись ст.ст.9, 11, 99, 100, 160, 161, 162, 163 Кодексу Адміністративного судочинства України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Ямпільському районі Вінницької області про визнання неправомірними дій управління Пенсійного фонду України у Ямпільському районі Вінницької області та перерахунок пенсії - задоволити частково.

Визнати протиправними дії ОСОБА_3 пенсійного фонду України у Ямпільському районі Вінницької області по відмові в перерахунку пенсії і додаткової пенсії ОСОБА_2 з урахуванням мінімальної пенсії за віком.

Зобов'язати ОСОБА_3 Пенсійного фонду України у Ямпільському районі Вінницької області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_2 державної пенсії за віком з 14 вересня 2010 року по 14 лютого 2011 року.

Зобов'язати ОСОБА_3 Пенсійного фонду України у Ямпільському районі Вінницької області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_2 додаткових пенсій за шкоду причинену здоров'ю, з 14 вересня 2010 року по 14 лютого 2011 року.

В решті частині позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу Адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу Адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

.

Головуючий М.М.Дзерин