Справа № 2040/5873/18
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2019-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

28.01.2019 р. справа №2040/5873/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Сліденка А.В.,

за участі:

секретаря - Стрєлка О.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу за позовом

Харківської міської ради в особі Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю
до гр. ОСОБА_3
прозобов'язання ОСОБА_3 знести об'єкт самочинного будівництва - двоповерховий житловий будинок з гаражем по вул. Ялиновій у м. Харкові (колишня адреса - Харківська область, Харківська обл., с. Циркуни, вул. Данилівська, 3), -
встановив:

Позивач, Харківська міська рада (як юридична особа публічного права) в особі Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю (далі за текстом Інспекція), у порядку адміністративного судочинства заявив вимогу про зобов'язання ОСОБА_3 знести об'єкт самочинного будівництва - двоповерховий житловий будинок з гаражем по вул. Ялиновій у м. Харкові (колишня адреса - Харківська область, Харківська обл., с. Циркуни, вул. Данилівська, 3)

Підставами позову є доводи про те, що згаданий у позові обєкт будівництва по вул. Ялиновій у м. Харкові (колишня адреса - Харківська область, Харківська обл., с. Циркуни, вул. Данилівська, 3) є обєктом самочинного будівництва, зведеним з численними порушеннями державних будівельних норм, стандартів та правил. Оскільки вимог припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил відповідач у добровільному порядку не виконав, отже згаданий обєкт підлягає знесенню за рішенням суду.

Відповідач, ОСОБА_3, з поданим позовом не погодився.

Підставами заперечень проти позову є доводи про те, що у спірних правовідносинах відсутні підстави для застосування такого крайнього заходу, як знесення обєкту самочинного будівництва. До того ж, за твердженням відповідача, право власності на земельну ділянку, на якій розташований спірний обєкт, належить іншій особі.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, повно виконавши процесуальний обов'язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

За матеріалами справи судом установлено, що 15.02-16.02.2018 р. Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю за зверненням гр. ОСОБА_3 було проведено захід контролю позапланову перевірку на обєкті будівництва по вул. Ялиновій у м. Харкові (колишня адреса - Харківська область, Харківська обл., с. Циркуни, вул. Данилівська, 3), результати якого оформлені актом №159-А від 16.02.2018 р. Висновками акту встановлено порушення п. 1 ч. 1 ст. 34, ч. 1, 2 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», абз. 2 п. 5, п. 13 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 13.04.2011 р. №466 та ч. 1 ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність».

16.02.2018 р. Інспекцією відносно ОСОБА_3 було винесено приписи №159-Пр-З про зупинення підготовчих та будівельних робіт та №159-Пр-У від 16.02.2018 р. про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм державних стандартів і правил.

19.04.2018 р. Інспекцією було здійснено вихід на згаданий обєкт будівництва, зазначеним позаплановим заходом контролю встановлено невиконання вимог припису №159-Пр-У від 16.02.2018 р.

Вирішуючи спір, суд зазначає, що правовідносини з приводу кваліфікації нерухомого майна як обєкта самочинного будівництва унормовані приписами ст. 376 Цивільного кодексу України.

Так, за визначенням ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Зі змісту наведеної норми закону витікає, що під обєктом самочинного будівництва законодавцем розуміється нерухоме майно, котре відповідає хоча б одній з таких кваліфікуючих ознак: 1) обєкт розміщений на земельній ділянці, яка не була відведена під мету будівництва; 2) обєкт зведений без документа з приводу дозволу на виконання будівельних робіт; 3) обєкт споруджений без належно затвердженого проекту; 4) наявні істотні порушення будівельних норм і правил.

Водночас із цим, суд зауважує, що сама лише кваліфікація нерухомого майна як обєкта самочинного будівництва не призводить до виникнення абсолютного наслідку у вигляді безумовного знесення такого обєкта.

Так, за правилом ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Таким чином, законом передбачено, що дефект у підставі речового права на земельну ділянку може бути нівельований зацікавленою особою шляхом одержання правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

Продовжуючи розгляду справи, суд зазначає, що за приписами ч. 4 ст. 376 ЦК України обєкт самочинного будівництва підлягає знесенню у разі, якщо продовження фізичного існування нерухомого майна (тобто збереження обєкта) порушує права інших осіб.

Окрім того, за приписами ч. 7 ст. 376 ЦК України обєкт самочинного будівництва (за умови неможливості перебудови чи відмови особи від проведення перебудови) підлягає знесенню також і у разі: 1) істотного відхилення від проекту, обтяженого суперечністю суспільним інтересам або порушенням прав інших осіб; 2) істотного порушення будівельних норм і правил.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст. 72-78, 90, 211 КАС України, суд доходить до переконання, що будинок зведений на належній подружжю (членом якого є відповідач) на праві власності земельній ділянці, спорудження будинку узгоджується з цільовим призначенням земельної ділянки.

Таким чином, за критерієм наявності у особи речового права на земельну ділянку заявлена владним субєктом вимога до задоволення не підлягає.

Розвязуючи спір, суд бере до уваги, що правовідносини з приводу реалізації особою права власності унормовані приписами ст.ст. 13, 14, 41, 47 Конституції України, ст.ст. 316-394 Цивільного кодексу України, а правовідносини з приводу видачі документів дозвільного характеру у сфері будівельної справи регламентуються приписами Закону України Про регулювання містобудівної діяльності, приписами Закону України Про основи містобудування та деталізовані приписами Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт (затверджено постановою КМУ від 13.04.2011р. №466; далі за текстом Порядок №466).

Так, згідно з ст. 14 Закону України Про основи містобудування до компетенції виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування належать, зокрема, надання (отримання, реєстрація), відмова у видачі чи анулювання (скасування) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, здійснення державного архітектурно-будівельного контролю у випадках та відповідно до вимог, встановлених законом.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 34 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності передбачено, що замовник має право виконувати будівельні роботи після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об'єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об'єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

У силу ч. 1 ст. 35 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності після набуття права на земельну ділянку та відповідно до її цільового призначення замовник може виконувати підготовчі роботи, визначені будівельними нормами, стандартами і правилами, з повідомленням органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об'єктах, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об'єктів з незначними наслідками (СС1), об'єктах, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт.

Отже, законом передбачено, що право на проведення будівельних робіт стосовно обєкта класу наслідків СС1 набувається особою за подією подання відповідного повідомлення до владного субєкта безвідносно до факту внесення відомостей за таким повідомленням до Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, що засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів (далі за текстом Єдиний реєстр).

Правильність вказаного тлумачення підтверджується змістом ч. 4 ст. 37 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності, з якої витікає, що повноваження на прийняття владним субєктом рішення про відмову у видачі дозволу на виконання будівельних робіт видається надано виключно відносно 1) об'єктів будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об'єктів з середніми (СС2) наслідками, 2) об'єктів будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об'єктів з значними (СС3) наслідками, 3) об'єктів будівництва, що підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із Законом України "Про оцінку впливу на довкілля", 4) підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд.

За правилами ч.5 ст.32 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності усі об'єкти поділяються за такими класами наслідків (відповідальності): незначні наслідки - СС1; середні наслідки - СС2; значні наслідки - СС3.

Відповідно до ч.6 ст.32 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності віднесення об'єкта до певного класу наслідків (відповідальності) здійснюється проектною організацією за погодженням із замовником будівництва.

Розвязуючи спір, суд бер до уваги, що обставина належності будівлі за адресою: вул. Ялинова, 8 у м. Харкові (колишня адреса - Харківська область, Харківська обл., с. Циркуни, вул. Данилівська, 3) до обєкту класу наслідків СС1 сторонами не заперечується.

Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Продовжуючи розгляд справи, суд враховує наведене у п. 2 Порядку №466 визначення будівельних робіт як 1) робіт з нового будівництва, 2) реконструкції, 3) реставрації, 4) капітального ремонту.

Відповідно до п. 5 Порядку №466 будівельні роботи можуть виконуватися замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію та: подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об'єктів з незначними наслідками (СС1) та об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта; видачі замовнику дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об'єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об'єктів із середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками.

За приписами п. 15 Порядку №466 у разі виявлення відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю факту подання наведених у надісланому повідомленні недостовірних даних, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, а також у разі скасування містобудівних умов та обмежень, право на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення, підлягає скасуванню відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю.

Аналізуючи положення наведених вище норм права, суд доходить висновку, що право особи на проведення будівельних робіт відносно обєкту класу наслідків СС1 спочатку виникає у безумовному порядку за подією подання повідомлення про початок робіт (або одержання паспорту забудови) та безвідносно до внесення будь-якої інформації до Єдиного реєстру документів, а у подальшому може бути припинене за письмовим рішенням владного субєкта у випадку зазначення у надісланому повідомленні недостовірних даних, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом з підстав: 1) ведення будівництва на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, 2) ведення будівництва без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, 3) ведення будівництва без належно затвердженого проекту, 4) ведення будівництва без будівельного паспорта, 5) скасування містобудівних умов та обмежень.

Окрім того, стверджуючи про неодержання відповідачем як власником земельної ділянки документа про право на початок будівництва, позивач Інспекція, поміж тим, не зясував достеменно дати початку спорудження будинку.

У той же час, застосування до спірних правовідносин положень Порядку №466 та юридичних наслідків неодержання особою дозволу на початок будівництва можливо лише у тому випадку, коли будівництво було розпочато після дати набрання чинності згаданою постановою Уряду України.

Таким чином, за критерієм наявності у особи дозволу на початок будівництва заявлена Інспекцією вимога до задоволення не підлягає.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Між тим, до матеріалів справи позивачем не подано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів спорудження будинку з істотним недотриманням будівельних норм.

Таким чином, за критерієм наявності істотних порушень будівельних норм і правил заявлена Інспекцією вимога до задоволення не підлягає.

Доказів порушення зведеним будинком суспільних інтересів або прав інших осіб матеріали справи також не містять.

Отже, Інспекцією у порядку ч. 1 ст. 77 КАС України не доведено існування у спірних правовідносинах обставин, з якими закон повязує виникнення обовязку по знесенню обєкту будівництва.

До того ж серед іншого суд звертає увагу на подані відповідачем докази належності права власності на земельну ділянку №8 по вул. Ялиновій у м. Харкові іншій особі ОСОБА_4, що також виключає можливість задоволення заявлених вимог.

Вирішуючи спір, суд звертає також увагу Інспекції як органу управління і на приписи ч. 2 ст. 2 КАС України, котра за своїм змістом, суттю та призначенням є нормою матеріального права (хоча і включена до тексту процесуального закону), котра зобовязує владного субєкта при реалізації управлінської функції забезпечити пропорційність, тобто справедливий баланс інтересів.

Суд вважає, що у спірних правовідносинах інтерес фізичної особи - громадянина на використання належної на праві приватної власності земельної ділянки та розміщеної на ній житлової будівлі не виключається з-під охорони за ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (далі за текстом Конвенція) та ст.1 Протоколу Першого до Конвенції.

Такий інтерес особи у даному випадку (збереження обєкту будівництва) є конкретним, чітко сформульованим і має з достатньою визначеністю окреслені у часі параметри.

Заявлена ж Інспекцією вимога спрямована на припинення фізичного існування речі матеріального світу житлового будинку, тобто на знищення будинку як такого.

За умови недоведеності Інспекцією виникнення реальної загрози від обєкту будівництва правам та інтересам інших осіб, Державі або суспільства у цілому заявлена вимога не забезпечує дотримання згаданого вище балансу.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Проведеним судовим розглядом виявлено факт порушення заявленою владним субєктом вимогою прав та інтересів громадянина у сфері публічно-правових відносин у галузі будівельної справи, що є визначеною процесуальним законом підставою для відмови у позові.

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст.ст.139, 143 КАС України та Закону України Про судовий збір.

Керуючись ст.ст.6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, 241-243, 255, 295, Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов - залишити без задоволення.

Роз'яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку п.15.5 Розділу VII КАС України та у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України, а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Роз'яснити, що рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України, а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Рішення виготовлено у повному обсязі у порядку ч.3 ст.243 КАС України 29 січня 2019 року.

Суддя Сліденко А.В.