Справа № 405/3156/18(2-а/405/90/18)
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2019-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 січня 2019 року м. Дніпросправа № 405/3156/18(2-а/405/90/18)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19.06.2018 в адміністративній справі №405/3156/18(2-а/405/90/18) за позовом ОСОБА_1 до Поліцейського роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Янчук Євгенія Вікторовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

21.08.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з адміністративним позовом до Поліцейського роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Янчук Євгенія Вікторовича, в якому просив скасувати постанову серії ВР № 264501 по справі про адміністративне правопорушення від 11.05.2018 року.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19.06.2018 в адміністративній справі №405/3156/18(2-а/405/90/18) у задоволені позову ОСОБА_1 до Поліцейського роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Янчук Євгенія Вікторовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, вважаючи його незаконним, прийнятим із неповним з'ясуванням обставин справи, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи доводи своєї скарги, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки наявним в матеріалах справи доказам, що підтверджують вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Крім того, апелянтом зазначено, що інспектор зупинив автомобіль безпідставно, оскільки позивач не вчиняв адміністративного правопорушення, та не з'ясувавши обставин почав складати постанову. При цьому, про пред'явлення страхового полісу взагалі не йшлося, який, в свою чергу, був наявний у позивача, а саме: поліс № АМ/3392913 від 23.04.2018 року, дійсний до 13.04.2019 року.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Сторони до судового засідання не з'явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 11.05.2018 року іспектором патрульної поліції роти № 4 батальйону УПП в Кіровоградській області Янчук Є.В. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 264501, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП за порушення п.п. 2.1 «ґ» Правил дорожнього руху з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Так в постанові зазначено, що 11.05.2018 року о 18 год. 05 хв. водій ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом ВАЗ 210700 20, державний номерний знак НОМЕР_1, в м. Кропивницькому по вул. Волкова, 7/1, не виконав вимогу дорожнього знаку «Проїзд без зупинки заборонено», а саме: здійснив проїзд без зупинки та при перевірці документів не пред'явив поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 «ґ» ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Відмовляючи у задоволені адміністративного позову суд першої інстанції дійшов висновку, що доводи позивача про те, що постанова серії ВР № 264501 від 11.05.2018 року по справі про адміністративне правопорушення винесена незаконно, є не доведеними та необґрунтованими.

За наслідками перегляду судового рішення колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позову виходячи із наступного.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабміну від 10.10.2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із вимогами чиного законодавства.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За загальними правилами ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до підпункту «г» пункту. 2.1. Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

При цьому, в силу пункту 2.4 на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1.

Слід звернути увагу, що пункт 2.1. ПДР України (підпункт ґ) вказує на те, що документом, який має бути пред'явлений на вимогу поліцейського є поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Отже, зазначений документ має бути не тільки в наявності у водія транспортного засобу, але водій повинен пред'явити зазначений документ на вимогу поліцейського.

Також, відповідно до статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-XII, водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно зі статтею 53 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV, посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Матеріалами справи підтверджено, що підставою для зупинення транспортного засобу позивача стало порушення вимоги дорожнього знаку «Проїзд без зупинки заборонено», а саме: здійснив проїзд без зупинки. Існування вказаних обставин зумовило виникнення в інспектора права на реалізацію повноважень вимагати у позивача пред'явлення документів, які водій зобов'язаний мати відповідно до частини 2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух».

Погоджуючись з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що вимога поліцейського щодо пред'явлення водієм документів, зазначених в пункті 2.4 ПДР - кореспондується з обов'язком водія в силу п.2.1 (ґ) пред'явити до перевірки безпосередньо поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги Постанову Верховного Суду від 18.04.2018 року, справа № 682/2232/16-а, якою (за подібних обставин) в задоволенні касаційної скарги позивача - відмовлено та залишено без змін рішення суду першої, яким відмовлено в задоволенні позову.

Посилання позивача, що до матеріалів справи наданий страховий поліс, а відтак відсутній факт правопорушення, колегією суддів до уваги не приймається, оскільки, як зазначалось вище, п.п «г» пункту 2.1 ПДР України передбачено обов'язок водія мати при собі, зокрема поліс (сертифікат) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Надання позивачем копії страхового полісу до матеріалів справи не є підставою для звільнення його від адміністративної відповідальності, оскільки такий поліс ним не був наданий відповідачу під час складання оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, що підтверджується відеозаписом від 11.05.2018 року з бодікамери, який було надано відповідачем до відзиву.(а.с. 21).

Судом апеляційної інстанції не виявлено будь-яких порушень відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого статтею 280 КУпАП, форма та зміст постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача в повному обсязі відповідають вимогам чинного законодавства, зокрема нормам КУпАП.

Отже, виходячи з зазначених обставин справи, в даному випадку наявна належна доказова база, яка підтверджує факт скоєння Позивачем адміністративного правопорушення та як наслідок обґрунтовує правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності, що в свою чергу свідчить про обґрунтованість прийняття Відповідачем оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення та відсутності підстав для її скасування.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

В силу ч. 3 ст. 272 КАС України справи, визначені статтею 286 КАС не підлягають оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19.06.2018 в адміністративній справі №405/3156/18(2-а/405/90/18) - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили 28.01.2019 року та відповідно до ч.3 ст.272, ст.286 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 28.01.2019 року.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва