Справа № 823/2180/17
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Руденко А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року Справа № 823/2180/17

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2018 року у справі

за позовом ОСОБА_2

до Головного управління Пенсійного фонду України

в Черкаській області

про визнання бездіяльності протиправною

та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - відповідач) про:

- визнання неправомірною бездіяльності щодо перерахунку позивачу пенсії та виплати недоотриманої суми нарахувань;

- зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача, з урахуванням грошового забезпечення поліцейського на посаді заступника ГУ НП в Черкаській області, з урахуванням позицій нарахування, визначених п. 5 постанови КМУ № 45 та вказаних у довідці від 16.06.2017 р. №4826, виданій ГУ НП в Черкаській області про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, врахувавши при перерахунку грошове забезпечення поліцейського станом на 01.01.2016 р.: посадовий оклад - 3 400 грн., оклад за спеціальним званням - 2 400 грн., надбавку за вислугу років - 2 900 грн., надбавки за оперативно-розшукову діяльність (28%), за виконання особливо важливих завдань (50%) та премії (43%);

- зобов'язання відповідача виплатити позивачу, починаючи з 01.01.2016 р. недоотримані пенсійні виплати.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 25 січня 2018 року позов було задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Черкаській області щодо перерахунку пенсії позивача відповідно до ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», постанови КМУ від 11.11.2015 р. № 988 та довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 16.05.2017 р. № 4826, виданої ліквідаційною комісією УМВС в Черкаській області;

- зобов'язано ГУ ПФУ в Черкаській області здійснити перерахунок пенсії позивача відповідно до ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», постанови КМУ від 11.11.2015 р. № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 16.05.2017 р. № 4826, виданої ліквідаційною комісією УМВС в Черкаській області, з 01.01.2016 р., та її виплату з урахуванням фактично виплаченої пенсії.

15.11.2018 р. позивач звернувся до суду із заявою про зміну порядку і способу виконання рішення суду, в якій, з урахуванням уточнення вимог, просив суд змінити спосіб і порядок виконання судового рішення у даній справі та стягнути з ГУ ПФУ в Черкаській області на його користь кошти згідно розрахунку від 21.03.2018 р., виданого ГУ ПФУ в Черкаській області з 01.01.2016 р. по березень 2018 року у сумі 47 052,36 грн., перерахувавши їх на поточний (картковий) рахунок № НОМЕР_1, відкритий у ТВБВ №10023/037 філії - Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк», код установи банку 354507, ».

Зазначена заява вмотивована тим, що, на його думку, виконати рішення у вказаний в ньому спосіб неможливо, оскільки відповідач повинен був його виконати в 10-денний строк, але проявив зневагу до суду та відділу примусового виконання рішень, не здійснює виконання судового рішення навіть після застосування до нього державним виконавцем штрафних санкцій і кошти не виплачує.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2018 року в задоволенні зазначеної заяви було відмовлено у зв'язку з тим, що зміна порядку та способу виконання судового рішення на стягнення коштів, як про таке просить позивач, призведе до зміни способу захисту його порушеного права, що суперечить правовим висновкам Верховного Суду, врахування яких є обов'язковим при вирішенні даного питання.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення його вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що ДВС при виконанні судового рішення також зверталася з поданням про зміну порядку і способу його виконання, але таке подання було повернуто через несплату судового збору, що в нього виникає підозра щодо прийняття Черкаським окружним адміністративним судом відносно нього незаконних рішень, що йому не зрозуміло, чому суд погоджується з незаконними діями відповідача, не приймає до уваги вимоги Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», що відповідач провів перерахунок, але кошти не виплачує і без зміни порядку і способу виконання судового рішення у цій справі їх виплата неможлива.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що ухвала суду прийнята за неповного встановлення обставин та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про зміну порядку і способу виконання рішення суду.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду - без змін, наполягаючи на відсутності підстав для зміни порядку і способу рішення суду та зазначаючи, що воно виконується в частині виплат відповідно до бюджетних асигнувань в порядку, визначеному постановою КМУ № 649.

У судове засідання сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, не з'явилися.

Судова колегія вважає, що в даному випадку наявні правові підстави передбачені КАС України для розгляду апеляційної скарги під час відсутності осіб, які не з'явилися, в порядку ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів даної справи, 11.04.2018 р. Черкаським окружним адміністративним судом на виконання рішення суду від 25.01.2018 р. у справі № 823/2180/17 видано виконавчий лист про зобов`язання ГУ ПФУ в Черкаській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 відповідно до ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», постанови КМУ від 11.11.2015 р. № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 16.05.2017 р. № 4826, виданої ліквідаційною комісією УМВС в Черкаській області, з 01.01.2016 р., та її виплату з урахуванням фактично виплаченої пенсії.

01.11.2018 р. державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Черкаській області Лисенком М.А. винесено постанову ВП № 56517071 про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 823/2180/17, виданого Черкаським окружним адміністративним судом 11.04.2018 р., у зв'язку з повторним без поважних причин невиконанням рішення суду відповідачем.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні заяви позивача через відсутність достатніх правових підстав, визначених ст. 378 КАС України.

Так, згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 124, ч. 3 ст. 129-1 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України, а обов'язковість рішень суду визнається однією з основних засад судочинства.

Обов'язковість судових рішень гарантується, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод: право на судовий захист було б примарним, якби правова система держави дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове судове рішення залишалося недіючим на шкоду одній зі сторін. Якщо органи влади відмовляються виконувати чи затримують виконання судових рішень, гарантії статті 6, якими користується особа на час судової стадії розгляду, втрачають зміст.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 378 КАС України за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

У ст.ст. 5, 245 КАС України визначено способи захисту порушеного права особи.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що виключною правовою підставою для прийняття судом рішення про зміну способу або порядку виконання судового рішення є наявність обставин, які унеможливлюють або ускладнюють його виконання у спосіб чи порядок, які первинно визначені в рішенні суду.

При цьому, під зміною способу і порядку виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання в раніше встановлений порядок і спосіб.

Разом з тим, здійснення судом зміни порядку чи способу виконання рішення не повинно змінювати способу захисту порушеного права, обраного судом при вирішенні справи.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 30.01.2018 р. по справі № 281/1820/14-а та, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, є обов'язковим для колегії суддів при розгляді даної справи.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що рішення суду у даній справі, яким визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку його пенсії та зобов'язано здійснити такий перерахунок і відповідні виплати, звернуто до примусового виконання і частково виконано відповідачем, зокрема щодо проведення перерахунку пенсії позивача за певний період.

В іншій частині, зокрема щодо виплати нарахованих позивачу коштів, відповідачем рішення суду не виконано через відсутність відповідних бюджетних надходжень і відповідач не відмовляється від його виконання, а зазначає про відсутність відповідних асигнувань і черговість проведення виплат у порядку, визначеному КМУ.

Однак, такі обставини не вказують на неможливість виконання судового рішення у цій справі саме через спосіб захисту, застосований судом при його ухваленні, та не надають достатніх правових підстав для застосування процесуального інституту зміни порядку і способу виконання судового рішення, регламентованого статтею 378 КАС України, а навпаки вказують на те, що така зміна призведе до зміни способу судового захисту у цій справі, що суперечить його цільовому призначенню даного процесуального інституту та наведеним вище правовим висновкам Верховного Суду.

При цьому, доводи апелянта про те, що ДВС при виконанні судового рішення також зверталася з поданням про зміну порядку і способу його виконання, але таке подання було повернуто через несплату судового збору, не підтверджують наявності правових підстав для застосування судом вказаної правової норми.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції обставини щодо звернення ДВС з вказаним поданням не були встановлені судом першої інстанції, спростовуються безпосередньо оскаржуваною ухвалою суду /Т.1 а.с.122/, якою, крім іншого встановлено, що підставою для звернення відділу примусового виконання рішення з поданням стало те, що боржник перерахував пенсію позивача, але не здійснив її виплати.

Крім того, судова колегія приймає до уваги, що в матеріалах справи наявна постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, але така обставина не надає підстав для зміни порядку і способу виконання рішення суду у цій справі.

Доводи апелянта про те, що в нього виникає підозра щодо прийняття Черкаським окружним адміністративним судом відносно нього незаконних рішень, що йому не зрозуміло, чому суд погоджується з незаконними діями відповідача, не приймає до уваги вимоги Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», що відповідач провів перерахунок, але кошти не виплачує і без зміни порядку і способу виконання судового рішення у цій справі їх виплата неможлива, є необґрунтованими з огляду на вищевикладене.

При цьому, у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

Згідно зі ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо відсутності достатніх та необхідних правових підстав для зміни порядку і способу виконання рішення суду у цій справі, що судом повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм процесуального права.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Черкаського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2018 року - без змін.

При цьому, оскільки судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, то відповідно до ст. 139 КАС України, понесені відповідачем та апелянтом у цій справі судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено 30 січня 2019 року.

Головуючий суддя

Судді: