Справа № 336/8009/18
Суддя: Галущенко Ю. А.
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Галущенко Ю.А.,розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу 2 роти 1 батальйону 2 УПП в Миколаївській області лейтенанта поліції Загороднюка Олександра Віталійовича,інспектора взводу 2 роти 1 батальйону 2 УПП в Миколаївській області поліцейського Білоуса Олександра Валерійовича про визнання протиправними дій посадових осіб та скасування постанов у справах про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

21.12.2018 року ОСОБА_1звернувся до суду з адміністративним позовом,в якому зазначає, що 14.09.2018 р.посадовою особою інспектором взводу 2 роти 1 батальйону 2 УПП в Миколаївській області лейтенантом поліції Загороднюком О.В.відносно нього була винесена постанова серії НК № 601404 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,зафіксоване не в автоматичному режимі,за вчинення адміністративного правопорушення,передбаченого ст.122 ч.2 КпАП України, та накладено штраф в розмірі 425 гр.

За змістом оскаржуваної постанови,позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за те,що він 14.09.2018 р.о 13.15 год.,керуючи автомобілем «ВАЗ 2109» р.н.АР 4359АРпо автодорозі Одеса-Мелітополь-Новоазовськ на 150 км.,після зупинки на вимогу поліцейського не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив вимоги п.9.9 Правил дорожнього руху .

Також 14.09.2018 р.посадовою особою інспектором взводу 2 роти 1 батальйону 2 УПП в Миколаївській області поліцейським Білоусом О.В. відносно ОСОБА_1була винесена постанова серії НК № 601424 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,зафіксоване не в автоматичному режимі,за вчинення адміністративного правопорушення,передбаченого ст.122 ч.2 КпАП України, та накладено штраф в розмірі 425 гр.

За змістом оскаржуваної постанови,позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за те,що він 14.09.2018 р.о 13.27 год.,керуючи автомобілем «ВАЗ 2109» р.н.АР 4359АР по автодорозі Одеса-Мелітополь-Новоазовськ на 147 км.порушив правила обгону ,здійснив обгін на перехресті,здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, чим порушив вимоги п.14 .6 Правил дорожнього руху .

Після зупинки автомобіля під керуванням позивача,працівники поліції не пред'явили доказів вчинення інкримінованого ОСОБА_1порушення п.14.6 ПДР,ст.122 ч.2 КУпАП не передбачено відповідальності за порушення п.9.9 ПДР,однак,незважаючи на те,що він оспорював допущене порушення ті адміністративне стягнення,яке на нього накладалося,відповідачі,всупереч вимогам ч.5 ст.258 КУпАП,не склали відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення,на місці складання оскаржуваних постанов їх копії під розписку позивачу не вручили,поштою не направили.

Посилаючись на те,що докази вчинення ним адміністративного правопорушення відсутні,про наявність оскаржуваних постанов він дізнався при ознайомленні з ними 13.12.2018 р.у державного виконавця Олександрівського відділу ДВС м.Запоріжжя,оскаржувані постанови винесені відповідачами на місці,без врахування відомостей про матеріальний стан позивача та інших доказів,що характеризують його особу,з порушенням прав позивача,ОСОБА_1просить суд визнати дії посадових осіб інспектора взводу 2 роти 1 батальйону 2 УПП в Миколаївській області лейтенанта поліції Загороднюка О.В.,інспектора взводу 2 роти 1 батальйону 2 УПП в Миколаївській області поліцейського Білоуса О.В.протиправними,постанову про притягнення до адміністративної відповідальності серії НК № 601404 та постанову про притягнення до адміністративної відповідальності серії НК № 601424 скасувати повністю.

За змістом позову,позивач також посилається на ч.6 ст.161 КАС України та просить вважати позов заявою про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.

Ухвалою від 24.12.2018 р.у справі відкрито провадження та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін на 24.01.2019 р.

Відповідачі відзиву на позов у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження строк не надали,документів для доручення до справи не надіслали.

Відзив на позов,поданий представником за довіреністю Департаменту патрульної поліції Тарасюк І.Є.,судом до уваги не приймається,оскільки поданий від імені особи,яка не є стороною в адміністративному процесі,з порушенням встановленого судом строку,без підтвердження надіслання копій іншим учасникам справи.

Вивчивши обставини справи, перевіривши доводи адміністративного позову на користь його задоволення ,дослідивши наявні у справі докази в сукупності,суд дійшов до висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Як випливає із змісту ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, а в силу ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Судом з матеріалів справи встановлено,що 14.09.2018 р.посадовою особою інспектором взводу 2 роти 1 батальйону 2 УПП в Миколаївській області лейтенантом поліції Загороднюком О.В.відносно ОСОБА_1була винесена постанова серії НК № 601404 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,зафіксоване не в автоматичному режимі,за вчинення адміністративного правопорушення,передбаченого ст.122 ч.2 КпАП України, та накладено штраф в розмірі 425 гр.

За змістом оскаржуваної постанови,позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за те,що він 14.09.2018 р.о 13.15 год.,керуючи автомобілем «ВАЗ 2109» р.н.АР 4359АРпо автодорозі Одеса-Мелітополь-Новоазовськ на 150 км.,після зупинки на вимогу поліцейського не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив вимоги п.9.9 Правил дорожнього руху .

14.09.2018 р.посадовою особою інспектором взводу 2 роти 1 батальйону 2 УПП в Миколаївській області поліцейським Білоусом О.В. відносно ОСОБА_1була винесена постанова серії НК № 601424 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,зафіксоване не в автоматичному режимі,за вчинення адміністративного правопорушення,передбаченого ст.122 ч.2 КпАП України, та накладено штраф в розмірі 425 гр.

За змістом оскаржуваної постанови,позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за те,що він 14.09.2018 р.о 13.27 год.,керуючи автомобілем «ВАЗ 2109» р.н.АР 4359АР по автодорозі Одеса-Мелітополь-Новоазовськ на 147 км.порушив правила обгону ,здійснив обгін на перехресті,здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, чим порушив вимоги п.14 .6 Правил дорожнього руху .

Правомірність та обґрунтованість дій посадових осіб та вказаних вище постанов є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Відповідно до ст.121 ч.2 КАС України, суд поновлює позивачу строк на оскарження цих постанов,виходячи з такого.

Як встановлено ст.286 КАСУ, позовну заяву щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

З тексту оскаржуваних постанов вбачається,що безпосередньо після складання вони під розписку ОСОБА_1вручені не були через його відмову від їх отримання,доказів вручення цих постанов позивачу у інший спосіб,передбачений ст.285 ч.2,3 КУпАП,суду не надано.

Під час розгляду справи відповідачі не спростували доводів позивача про те,що вперше ним отримана інформація про зміст оскаржуваних постанов,які не вручені дотепер,при ознайомленні у державного виконавця 13.12.2018 р.

Відтак,суд визнає,що позивачем строк оскарження пропущений з поважних причин,неможливість поновлення цього строку цим Кодексом не встановлена, з метою недопущення порушення права на захист особи,з урахуванням недотримання відповідачами вимог ст.285 КУпАП,доводи позивача щодо поважності причин пропуску строку на оскарження постанов у суді є поважними, а заява про поновлення пропущеного процесуального строку постанов підлягає задоволенню і такий строк судом поновлюється.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП при розгляді адміністративної справи органом (посадовою особою) повинно бути вжито всіх необхідних заходів для повного, всебічного і об'єктивного дослідження доказів та зясовано: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналогічні роз'яснення викладені у п.24 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення ,які мають ознаки злочину»,залежно від ступеня їх суспільної небезпеки(рішення у справі «Лутц проти Німеччини»,»Отцюрк проти Німеччини»,»Девеєр проти Бельгії»,»Адольф проти Австрії» та інші),отже,адміністративне обвинувачення має бути доведено державою ,в особі уповноважених на те посадових осіб,а тому особа,яка притягається до адміністративної відповідальності не зобов*язана доводити свою невинуватість.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 70 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані ,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів),що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи,та інші обставини,що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

-письмовими,речовими і електронними засобами;

-висновками експертів;

-показаннями свідків.

Статтею 72 ч.2 цього ж Кодексу встановлено,що в адміністративних справах про протиправність рішень,дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення,дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатись на докази,які не були покладені в основу оскаржуваного рішення,за винятком випадків,коли він доведе,що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення,але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ст.122 ч.2 КУпАП порушення правил обгону, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як встановлено п.14.6 «а»ПДР,обгін заборонений,зокрема,на перехресті.

Порушення саме цього пункту ПДР інкримінується позивачу за змістм оскаржуваної постанови НК № 601424.

В позові ОСОБА_1зазначає,що під час руху за викладених у оскаржувані постанові обставин він ПДР не порушував та доказів вчинення інкримінованого йому порушення п.14.6 ПДР відповідач на час винесення оскаржуваної постанови не пред'явив.

На час розгляду даної справи жодних доказів винуватості позивача у порушенні п.14.6 ПДР на час розгляду справи відповідачем Білоусом О.В.,який виніс відповідну постанову НК № 601424,не надано,відповідач у жодний передбачений процесуальним законом спосіб не спростував викладених позивачем обставин з посиланням на докази, які підтвердили б правомірність прийнятого ним рішення та спростовували доводи позивача.

Згідно з ст.122 ч.2 КУпАП порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку,використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як встановлено п.9.9 «б» ПДР,аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена разі зупинки на вимогу працівника поліції або внаслідок осліплення водія світлом фар.

Порушення саме цього пункту ПДР інкримінується позивачу за змістом оскаржуваної постанови НК № 601404.

В позові ОСОБА_1зазначає,що за викладених у оскаржувані постанові обставин він ПДР не порушував,та нормою ч.2 ст.122 КУпАП не передбачена відповідальність водія за порушення п.9.9 «б» ПДР.

На час розгляду даної справи жодних доказів винуватості позивача у порушенні п.9.9 «б» ПДР на час розгляду справи відповідачем Загороднюком О.В.,який виніс відповідну постанову НК № 601404,не надано,відповідач у жодний передбачений процесуальним законом спосіб не спростував викладених позивачем обставин з посиланням на докази, які підтвердили б правомірність прийнятого ним рішення та спростовували доводи позивача.

Правила користування зовнішніми світловими приладами визначені розділом 19 ПДР,за змістом якого,до світлових приладів всіх механічних транспортних засобів відносяться фари ближнього(дального )світла,протитуманні фари,які вмикаються у випадках,передбачених п.19.1-19.4 ПДР.

З матеріалів справи не вбачається ,що ОСОБА_1під час керування транспортним засобом порушив Правила користування зовнішніми світловими приладами,він у цьому і не звинувачується,а невиконання ним вимог п.9.9 «б» ПДР,навіть,за умови доведеності цього факту,не являється підставою для притягнення до відповідальності по ч.2 ст.122 КУпАП.

Водночас,при розгляді справи не знайшли свого підтвердження доводи позивача про порушення відповідачами процедури притягнення його до адміністративної відповідальності,зокрема ч.5 ст.258 КУпАП,оскільки зазначена норма визначає,що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення,що на неї накладається,то уповноважена особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст..256 цього Кодексу,крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення,передбаченого ст.185-3 цього Кодексу та правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху,у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Суд на підставі ст.2 КАС України перевірив чи діяв відповідач на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, на підставі та у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України з використанням цих повноважень з метою, з якою вони надані, обґрунтовано, неупереджено, добросовісно, розсудливо з дотриманням принципу рівності перед законом, протягом розумного строку.

Судом встановлено, що вищенаведені вимоги закону відповідачами,які безпосередньо складали оскаржувані постанови,не були дотримані,відповідачі діяли хоча і у межах наданих їм повноважень,з прийняттям рішення про накладення на позивача адміністративного стягнення передбаченого законом виду та розміру,проте не встановили всіх обставин,що мають значення для прийняття рішення,не надали оцінку доводам позивача щодо відсутності у його діях порушень ПДР,не підтвердили доказами ті звинувачення,які викладені в оскаржуваних постановах.

Суд, під час розгляду справи, в повній мірі надав всім учасникам судового розгляду, з урахуванням принципів диспозитивності та змагальності сторін, право та можливість надати пояснення, представити докази, спростувати доводи іншої сторони та довести переконливість своїх вимог.

На підставі зазначеного, суд вважає, що за результатами розгляду справи об'єктивно, повно та всебічно досліджені обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи,порушення ПДР,яке інкримінується ОСОБА_1,об*єктивно доказами не підтверджено,тому оскаржувані постанови є незаконними та підлягають скасуванню.

При перевірці доводів позивача про незаконність дій відповідачів ,суд встановив наступне.

Наказом Міністерства внутрішніх справи України від 06.11.2015 р.№ 1376 затверджено Інструкцію з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції,яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 01.12.2015 р.за № 1496/27941,розділом ІV якої унормовується порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Зокрема,вказана Інструкція у розділі ІV передбачає,що :

1.Розгляд справ про адміністративні правопорушення здійснюють уповноважені посадові особи органів поліції відповідно до статті 222 КУпАП.

3. Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення або місцем проживання правопорушника відповідно до статті 276 КУпАП у строки, визначені статтею 277 КУпАП.

У випадках, передбачених частиною першою статті 258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова по справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 КУпАП.

4. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються її права, передбачені частиною першою статті 268 КУпАП та статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України.

7. Уповноважена посадова особа, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, відповідно до статті 280 КУпАП зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правомірного вирішення справи.

8.Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, уповноважена посадова особа органу поліції відповідно до статті 283 КУпАП виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення (додаток 7).

Постанова по справі про адміністративне правопорушення складається на спеціальному бланку, виготовленому друкарським способом згідно з технічним описом бланка постанови по справі про адміністративне правопорушення (додаток 8), на якому проставлено відповідні серію і номер.

11.У справі про адміністративне правопорушення посадова особа органу поліції, яка її розглядає, відповідно до статті 284 КУпАП виносить одну з таких постанов:

про накладення адміністративного стягнення;

про закриття справи.

12.Відповідно до частини першої статті 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до КУпАП підвідомчі суду (судді).

Відповідачі як уповноважені посадові особи органів поліції розгляд справ про адміністративні правопорушення відносно позивача здійснили з дотриманням цих вимог,хоча і прийняли за результатами розгляду справ рішення,яке судом скасовується,проте зазначені обставини не вказують на незаконність дій відповідач,які діяли у межах своїх повноважень.

Відповідно до ч.4 ст.288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Верховний Суд України у постанові від 13 грудня 2016 року по справі № 306/17/16-а зазначив, що у випадку незгоди із судовим рішенням, прийнятим за наслідками розгляду справи цієї категорії, позивач вправі оскаржити його в апеляційному порядку. Однаковою мірою це стосується й відповідача у спірних правовідносинах, оскільки він як рівноправна сторона в адміністративній справі також має право на апеляційне/касаційне оскарження судового рішення. Розгляд позовної заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення провадиться з урахуванням положень статей 287, 288 КУпАП, які передбачають звільнення від сплати платежу за судовий перегляд цих рішень.

Згідно із постановою Пленуму ВАСУ №2 від 23.01.2015 "Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України "Про судовий збір", судовий збір не справляється при поданні позовів про скасування постанов у справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до абз.2 ч.5 ст.139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7,9,251,280,283,285 КУпАП, Правилами дорожнього руху України п.14.6,п.9.9 «б»,ст.ст.2,70,72,257,286 КАС України,суд-

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора взводу 2 роти 1 батальйону 2 УПП в Миколаївській області лейтенанта поліції Загороднюка Олександра Віталійовича,інспектора взводу 2 роти 1 батальйону 2 УПП в Миколаївській області поліцейського Білоуса Олександра Валерійовича про визнання протиправними дій посадових осіб та скасування постанов у справах про адміністративне правопорушення,-задовольнити частково.

Постанову серії НК № 601404,винесену 14.09.2018 р. інспектором взводу 2 роти 1 батальйону 2 УПП в Миколаївській області лейтенантом поліції Загороднюком Олександром Віталійовичем про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,зафіксоване не в автоматичному режимі,за вчинення адміністративного правопорушення,передбаченого ст.122 ч.2 КпАП України за порушення вимог п.9.9 Правил дорожнього руху та накладення штрафу в розмірі 425 гривень-скасувати.

Постанову серії НК № 601424,винесену 14.09.2018 р. інспектором взводу 2 роти 1 батальйону 2 УПП в Миколаївській області поліцейським Білоусом Олександром Валерійовичем про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,зафіксоване не в автоматичному режимі,за вчинення адміністративного правопорушення,передбаченого ст.122 ч.2 КпАП України за порушення вимог п.14.6 Правил дорожнього руху та накладення штрафу в розмірі 425 гривень-скасувати.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя Ю.А. Галущенко