Справа № 398/3293/16-а(2-а/398/176/16)
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2019-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

31 січня 2019 року

Київ

справа №398/3293/16-а(2-а/398/176/16)

адміністративне провадження №К/9901/15540/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: головуючого судді - Гімона М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Кравчука В.М., Мороз Л.Л.,

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 січня 2017 року (головуючий суддя - Крімченко С.А.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2017 року (головуючий суддя - Дурасова Ю.В., судді: Щербак А.А., Баранник Н.П.)

у справі № 398/3293/16-а(2-а/398/176/16) за позовом ОСОБА_1 до Олександрійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі - Управління ПФУ) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних, просила:

- визнати протиправними дії Управління ПФУ, які полягають у відмові видати довідку про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, із зазначенням її складових (посадовий оклад, надбавка за вислугу років, надбавка за ранг державного службовця) станом на 1 травня 2016 року;

- зобов'язати Управління ПФУ видати їй довідку про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, із зазначенням її складових державного службовця на посаді начальника управління станом на 1 травня 2016 року, з урахуванням положень Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-УІІІ «Про державну службу», постанови Кабінету Міністрів України від 6 квітня 2016 року № 292 «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році», постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 229 «Про затвердження Порядку обчислення стажу державної служби», постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 року № 306 «Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями», якими безпосередньо визначено розміри та порядок розрахунку посадових окладів, надбавок за вислугу років та надбавок за ранг державних службовців;

- визнати протиправними дії Управління ПФУ щодо відмови в перерахунку пенсії на підставі пункту 5 «Прикінцевих положень» Закону України від 2 березня 2015 року № 213 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення»;

- зобов'язати Управління ПФУ провести перерахунок та виплату їй пенсії державного службовця починаючи з 1 травня 2016 року за врахуванням підвищень складових заробітної плати державних службовців, зокрема, виходячи із розміру її складових на посаді начальника управління, які склалися з 1 травня 2016 року відповідно до Закону України від 10 грудня 2015 року за № 889-VIII «Про державну службу», постанови Кабінету Міністрів України від 6 квітня 2016 року № 292 «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році», постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 229 «Про затвердження Порядку обчислення стажу державної служби», постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 року № 306 «Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями», якими безпосередньо визначено розміри та порядок розрахунку посадових окладів, надбавок за вислугу років та надбавок за ранг державних службовців. Перерахунок її пенсії провести із збереженням відсотку нарахування пенсії на момент її початкового призначення - 80 % заробітної плати, з якої нараховано та сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а також виплатити різницю пенсії з урахуванням раніше проведених виплат.

Постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 січня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

В обґрунтування касаційної скарги позивач зазначає, що пенсія як державному службовцю була призначена їй відповідно до Закону України «Про державну службу» в редакції на час призначення пенсії. З огляду на зазначене, право на перерахунок пенсії надане їй з моменту такого призначення і на підставі діючого на час призначення пенсії законодавства, а тому не може бути обмежене чи скасоване при прийнятті нових законів чи інших нормативно-правових актів. Вважає, що має право на перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а тому відмова відповідача у видачі довідки про заробітну плату та у проведенні такого перерахунку є протиправною.

У запереченні на касаційну скаргу відповідач просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій без змін.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги та заперечення на неї, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню не з огляду на наступне.

Межі перегляду судом касаційної інстанції визначені статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції з 15 грудня 2017 року, далі - КАС України), відповідно до якої: суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права; суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

Відповідно до статті 159 КАС України, в редакції діючій на час ухвалення рішень судами попередніх інстанцій, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 161 КАС України (в редакції діючій до 15 грудня 2017 року), під час прийняття постанови суд вирішує:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин;

4) чи належить задовольнити позовні вимоги або відмовити в їх задоволенні;

5) як розподілити між сторонами судові витрати;

6) чи є підстави допустити негайне виконання постанови;

7) чи є підстави для скасування заходів забезпечення адміністративного позову.

При виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Метою апеляційного перегляду є перегляд судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції може дослідити докази, які не досліджувалися у суді першої інстанції, з власної ініціативи або за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до суду першої інстанції або необґрунтованим відхилення їх судом першої інстанції. Суд апеляційної інстанції може дослідити також докази, які досліджувалися судом першої інстанції з порушенням вимог цього Кодексу. Суд апеляційної інстанції може встановити нові обставини, якщо вони не встановлювалися судом першої інстанції у зв'язку із неправильним застосуванням норм матеріального права (стаття 195 КАС України, в редакції діючій до 15 грудня 2017 року).

Отже, застосуванню норм матеріального права передує встановлення обставин у справі, підтвердження їх відповідними доказами. Тобто, застосування судом норм матеріального права повинно вирішити спір, який виник між сторонами у конкретних правовідносинах, які мають бути встановлені судами на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі.

Як вбачається із змісту рішення суду першої інстанції, суд встановив, що ОСОБА_1 з 24 липня 2009 року перебуває на обліку в Управлінні ПФУ та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу».

19 серпня 2016 року позивач звернулася до відповідача із заявою видати довідку про заробітну плату станом на 1 травня 2016 року, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсію.

Листом від 29 серпня 2016 року №9/07-57 Управління ПФУ відмовило позивачу у видачі довідки, посилаючись на відсутність законних підстав для здійснення перерахунку пенсії, а також у зв'язку зі скасуванням норм перерахунку пенсії.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції погодився з позицією відповідача про відсутність у позивача права на перерахунку пенсії, у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою, оскільки право на такий перерахунок було скасовано, а тому відмова відповідача у видачі довідки не свідчить про порушення права позивача на перерахунок пенсії, оскільки на момент звернення за довідкою, позивач вже не мала такого права.

Апеляційний суд залишаючи без змін рішення суду першої інстанції виходив з того, що

ОСОБА_1 з 12 серпня 2004 року перебуває на обліку в Управлінні ПФУ та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу» у розмірі 85% заробітної плати.

У зв'язку з набранням чинності постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», позивач 1 грудня 2016 року звернулася до відповідача із заявою про перерахунок раніше призначеної їй пенсії на підставі виданої 28 листопада 2016 року виконавчим комітетом Знам'янської міської ради довідки.

Листом від 5 грудня 2016 року Управління ПФУ повідомило позивача про відмову у здійсненні перерахунку пенсії з огляду на те, що згідно з пунктом 5 розділу ІІІ Прикінцевих положень Закону України від 2 березня 2015 року №213 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», з 1 червня 2015 року скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ. Таким чином, починаючи з 1 червня 2015 року, органи Пенсійного фонду України пенсії відповідно до Закону не призначають і не перераховують.

Отже, судами попередніх інстанцій встановлено протилежні обставини. При цьому, встановлені апеляційним судом обставини не підтверджені належними та допустимими доказами, оскільки відсутні в матеріалах справи, що позбавляє суд касаційної інстанції перевірити правильність застосування норм матеріального права.

Суд касаційної інстанції позбавлений можливості згідно частини другої статті 341 КАС України встановлювати нові обставини або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; або необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.

Відповідно до частини четвертої наведеної статті, справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права, зокрема, не встановив обставин, які можуть мати значення для правильного вирішення справи та встановив обставини, які не підтверджені належними і допустимими доказами, у зв'язку з чим справа підлягає направленню до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Під час нового розгляду справи суду слід встановити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, і лише після цього слід вирішити яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин. Судове рішення, на підставі встановлених обставин та зібраних доказів, повинно містити обґрунтування, чому суд приймає або відхиляє той чи інший доказ, надавши правову оцінку усім доводам сторін в межах заявленого позову.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 345, 353, 356 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2017 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон

В.М. Кравчук

Л.Л. Мороз,

Судді Верховного Суду