Справа № 400/234/19
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2019-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

31 січня 2019 р. № 400/234/19
м. Миколаїв

Суддя Миколаївського окружного адміністративного суду Малих О.В., ознайомившись з

адміністративним позовом:Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", вул. Щорса, 36-Б, м. Київ 133, 01133; б-р Дружби Народів, 38, м. Київ, 01014
до відповідача:Державного реєстратора Миколаївської районної державної адміністрації Миколаївської області ОСОБА_1, вул. Одеське шосе, 18, м. Миколаїв, 54036
треті особи:1. ОСОБА_2, АДРЕСА_1, 54040 2. Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_3, вул. 3 Слобідська, 51, оф. 4, м. Миколаїв, 54055
про:визнання протиправним та скасування рішення від 18.07.2018 № 30507974,
ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" звернулось до суду з адміністративним позовом до державного реєстратора Миколаївської районної державної адміністрації Миколаївської області ОСОБА_1, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Миколаївської районної державної адміністрації Миколаївської області ОСОБА_1 № 30507974 від 18.07.2018 року про державну реєстрацію припинення іпотеки;

- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Миколаївської районної державної адміністрації Миколаївської області ОСОБА_1 № 30507974 від 18.07.2018 року про припинення обтяження нерухомого майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до приписів ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви зясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку про те, що дану позовну заяву не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

У відповідності до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

- хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

- хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Аналіз вищезазначених норм закону свідчить про те, що до юрисдикції адміністративних судів віднесено розгляд тільки тих справ, де предметом спору є порушення прав, свобод чи інтересів конкретної особи з боку суб'єкта владних повноважень саме у сфері публічно-правових відносин. При цьому владні повноваження повинні здійснюватися відповідним суб'єктом саме в сфері публічно-правових відносин і стосуватися безпосередньо конкретної особи. Спори з приводу владних управлінських рішень, дій чи бездіяльності, що вчинені у межах приватних правовідносин, до адміністративної юрисдикції не відносяться.

Предметом судового розгляду в даному випадку є публічно-правовий спір, тобто спір між двома (кількома) конкретними суб'єктами суспільства стосовно їх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

Таким чином, особливістю правовідносин, що виникають, є їх публічно правовий характер, пов'язаність із сферою реалізації публічної влади.

Проте, слід зазначити, що специфіку публічно-правового спору визначає не тільки його суб'єктний склад, а й підстави виникнення цього спору і тісно пов'язане з цим питання межі повноважень адміністративного суду.

Під час визначення предметної юрисдикції справ слід виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Отже, загальними критеріями для того, щоб визначити за спірними правовідносинами адміністративну юрисдикцію, є суб'єктний склад сторін (однією із сторін повинен бути суб'єкт владних повноважень) та предмет спору відповідно до природи спірних правовідносин (наявність публічно-правових відносин між сторонами під час виконання суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій на основі законодавства, тобто при реалізації цим суб'єктом своїх владних функцій та повноважень, визначених законодавством). Спори з приводу владних управлінських рішень, дій чи бездіяльності, що вчинені у межах приватних правовідносин до адміністративної юрисдикції не відносяться.

Як слідує з позовної заяви, 17.09.2008 року між ТОВ "Український промисловий Банк" та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 73-0041021/ФКВ-08, на підставі якого банк надав кредит у розмірі 47500,00 дол. США. З метою забезпечення належного виконання зазначеного договору, між ТОВ "Український промисловий Банк" та ОСОБА_4 17.09.2008 року укладено Іпотечний договір № 5186, за умовами якого Іпотекодавець передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру загальною площею 51,2 ев.м, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_3.

В подальшому між ТОВ "Український промисловий Банк" та ПАТ "Дельта Банк" укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ТОВ "Український промисловий Банк" передав ТОВ "Дельта Банк" права вимоги за кредитним договором та забезпечувальними договорами.

В ході перевірки заставного майна відповідно до Іпотечного договору від 17.09.2008 року № 5186, було виявлено, що 18.07.2018 року державним реєстратором Миколаївської районної державної адміністрації Миколаївської області ОСОБА_1 прийнято рішення № 30507974 про державну реєстрацію припинення іпотеки та про державну реєстрацію припинення обтяження нерухомого майна, про що внесено відповідні записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Позивач вважає, що зазначені рішення є незаконними та підлягають скасуванню та звернувся за захистом до суду.

Проте заявлені позивачем вимоги є похідними від приватноправових відносин при вирішенні судом питання щодо неналежного виконання умов договору іпотеки. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб'єктного складу сторін.

У відповідності до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Враховуючи суб'єктний склад цієї справи й те, що спірні правовідносини пов'язані з невиконанням умов кредитного та іпотечного договорів, суд дійшов висновку, що цей спір не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин, а тому має вирішуватися судами за правилами ЦПК України.

Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 04.07.2018 року по справі № 820/7173/16 (провадження № 11-613апп18); від 14.11.2018 року по справі № 815/5810/16 (провадження № 11-1007апп18); від 04.09.2018 року по справі № 907/574/16 (провадження № 12-87гс18); від 04.09.2018 року № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18).

Крім того, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі з обов'язком суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Оскільки між позивачем та відповідачем виник спір який випливає із договірних відносин, заявлений з підстав порушення права власності та пов'язаний із виконанням/невиконанням умов цивільно-правових угод, тобто цей спір не є публічно-правовим, а стосується цивільного права і має приватно-правовий характер, тому слід вирішувати в порядку цивільного судочинства.

Знідно п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства України.

При цьому ч. 6 ст. 170 КАС України зобовязує суд розяснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи, у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті.

Суд розяснює позивачу, що з даним позовом він може звернутись до відповідного місцевого суду в порядку цивільного судочинства з додержанням правил підсутності, передбачених нормами ЦПК.

Так, відповідно до ст. 27 ЦПК позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб предявляються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно ч. 1 ст. 30 ЦПК позови, що виникають із приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 19, 170-171 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті провадження у адміністративній справі надіслати позивачу разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвалу про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі може бути оскаржено.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею в порядку ст. 256 КАС України.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до П'ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення в порядку, визначеному ст. 295-297 з урахуванням п. 15.5 Перехідних положень КАС України.

Ухвала підписана суддею 31.01.2019 року.

Суддя О.В. Малих