Справа № 761/6125/18
Суддя: Мальцев Д. О.
Дата ухвалення: 2019-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 761/6125/18
Провадження № 2-а/761/39/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Мальцева Д.О.,

за участю секретаря Ставничий Н.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Шевченківського районного суду м. Києва справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 3 роти 4 батальйону 1 полку УПП у м. Києві Кириченко О.С., третя особа Департамент патрульної поліції Національної поліції України, про визнання дій неправомірними та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до інспектора 3 роти 4 батальйону 1 полку УПП у м. Києві Кириченко Олександра Сергійовича (далі по тексту - відповідач), третя особа - Департамент патрульної поліції Національної поліції України (далі по тексту - третя особа), відповідно до якого просив:

- визнати дії відповідача щодо винесення відносно позивача постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ВР № 122574 від 04.02.2018 неправомірними;

- визнати Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ВР № 122574 від 04.02.2018 незаконною;

- скасувати Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ВР № 122574 від 04.02.2018, винесену відносно позивача, якою притягнуто останнього до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн.;

- закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Позиція позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.02.2018 відносно позивача відповідачем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ВР № 122574, відповідно до якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП (далі по тексту - Постанова від 04.02.2018) на накладено адміністративне стягнення в розмірі 1700 грн. Позивач вважає, що вказана постанова підлягає скасуванню, оскільки винесена відповідачем із порушенням вимог КУпАП.

Так, 04.02.2018 близько 15 години позивач зупинився по вул. Рогнединська, 1/13 у м. Києві, щоб висадити пасажира, свою дружину. При цьому, до нього одразу підійшли поліцейські, які не представились, не пред'явили посвідчення, спілкувались з позивачем неввічливо, поводились агресивно та зухвало, провокували своїми діями на конфлікт. В подальшому, відповідач, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, не зачитав позивачу його права, не вчиняв дій щодо встановлення інших обставин вчинення адміністративного правопорушення. В подальшому після ознайомлення позивача з текстом постанови відповідач силоміць відібрав її у останнього, пошкодивши руку, у зв'язку з чим позивач був змушений звернутись до лікаря. Крім того, через вказану ситуацію позивач був змушений звернутись до лікаря-невролога. При цьому, під час винесення оскаржуваної постанови у відповідача були відсутні належні та допустимі докази, на основі яких відповідачем було прийнято оскаржувану постанову - пояснення особи, свідків, показання технічних приладів/засобів, що мають функції фото- та кінозйомки тощо. У зв'язку вище викладеним, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Позиція відповідача.

Відповідно до відзиву, наданого відповідачем, останній просить в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. В своїх письмових поясненнях зазначив, що оскаржувана постанова була винесена відносно позивача, оскільки останній здійснив стоянку на місці, яке позначено під знаком 5.38 «Місце для стоянки» з додатковою табличкою до нього «Інвалід», не являючись водієм з інвалідністю та водієм, який перевозить особу з інвалідністю, чим порушив вимоги підпункту «ґ» пункту 8.4 ПДР України. За вказані дії відповідачем було винесено постанову, якою позивача притягнуто до відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн.

Зазначає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення в порядку, визначеному ст. 278-280 КУпАП відбувся після того, як інспектор оцінив докази, ознайомився з поясненнями водія та прийняв рішення про притягнення останнього до адміністративної відповідальності. Позивач також мав можливість. скористатись правами, передбаченими ст. 268 КУпАП в повній мірі, проте останнім не вчинялось жодних дій щодо надання пояснень, доказів та клопотань. При цьому, вказав, що форма спілкування відповідача з позивачем була прийнятною, надавала можливість позивачу розуміти зміст висловлений до виконання вимог та не містила ненормативної лексики. Також, відповідачем зазначено, що на відеозаписі з нагрудної камери вбачається, що на неодноразові вимоги інспектора надати документи для розгляду справи по суті, позивач не реагував. При цьому, на момент виклику евакуатора позивачем не було надано документів, які б дозволяли здійснювати стоянку в зазначеному місці. А після надання таких евакуація не проводилась. Крім того, вказав, що інформація щодо непредставлення відповідача також не відповідає дійсності. Зазначив, що постанова була винесена особою, що мала право її складати в порядку, передбаченому законодавством, тому підстави для її скасування відсутні.

26.02.2018 ухвалою суду відкрито провадження по справі, призначено проведення підготовчого засідання, встановлено сторонам строки для надання заяв по суті справи.

25.04.2018 ухвалою суду залучення до участі у справі в якості третьої особи Департамент патрульної поліції Національної поліції України.

07.12.2018 ухвалою суду закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. 17.10.2018 до суду направив відзив на позовну заяву.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Суд встановив фактичні обставини справи, які підтверджуються наступними доказами.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 04.02.2018 відповідач - інспектор 3 роти 4 батальйону 1 полку УПП у м. Києві Кириченко О.С. виніс Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ВР № 122574 від 04.02.2018, згідно з якою позивача - ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн.

Згідно вказаної Постанови, 04.02.2018 за адресою: м. Київ, вул. Рогнединська, 1/13 водій ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «Lexus RX 350», д.н.з. НОМЕР_1, здійснив зупинку на місці, позначеному дорожнім знаком 5.38 «Місце для стоянки» з додатковою табличкою 7.17 «Інвалід» не являючись водієм з інвалідністю чи водієм, який перевозить особу з інвалідністю, чим порушив вимоги підпункту «ґ» пункту 8.4 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Копію постанови позивачем отримано.

Так, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Згідно з пп. «ґ» п. 8.4. ПДР України, дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи, зокрема, інформаційно-вказівні знаки, які запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об'єктів, територій, де діють спеціальні правила;

Відповідно до Правил дорожнього руху України, дорожній знак п. 5.38 "Місце для стоянки" - застосовується для позначення місць та майданчиків для стоянки транспортних засобів. Знак з літерою "Р" та символом даху застосовується для критих стоянок. Знак з літерою "Р" та символом автобуса застосовується для критих стоянок з можливістю пересадки на маршрутні транспортні засоби.

При цьому, дорожній знак 7.17 "Особи з інвалідністю" означає, що дія знака 5.38 поширюється лише на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак "Водій з інвалідністю" відповідно до вимог цих Правил.

Положеннями ч. 5 ст. 122 КУпАП встановлено, що зупинка чи стоянка транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю" тягнуть за собою накладення штрафу від шістдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до ч. 1 ст. 222 КУпАП, розгляд справ про правопорушення, передбачені частиною першою, другою, третьою та п'ятою статті 122 КУпАП, покладено на органи Національної поліції.

Згідно положень ч. 1, 3 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Частиною другою статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Разом з тим, згідно ст. 251 КупАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, згідно норм ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Принцип презумпції невинуватості, передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ч. 2 ст. 74 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 76 КАС України).

Відповідно до ч.5 ст. 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідач був уповноважений розглянути справу про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 122 КУпАП та прийняти оскаржувану постанову.

Разом з тим, вислухавши пояснення позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, в тому числі відеозапис з нагрудної камери працівника патрульної поліції, суд дійшов висновку, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Зокрема, наданими до матеріалів справи доказами не підтверджується та обставина, що позивач порушив вимоги підпункту «ґ» пункту 8.4 ПДР України, тобто скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 122 КУпАП, оскільки з дослідженого в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції не вбачається, що позивач здійснив зупинку знаком 5.38 «Місце для стоянки» з додатковою табличкою до нього «Інвалід», не являючись водієм з інвалідністю та водієм, який перевозить особу з інвалідністю.

При цьому, з наданого відеозапису також не вбачається, що позивач відмовлявся надавати документи на вимогу відповідача.

Інших доказів, які б підтверджували вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, відповідачем до матеріалів справи не надано.

За вказаних обставин, суд, приходить до висновку, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується жодним доказом, а відповідачем, в порушенням вимог ст. 280 КУпАП, додатково не було встановлено чи було вчинено правопорушення, чи винен позивач в його вчиненні, чи підлягає він адміністративній відповідальності та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, а відтак дії працівників патрульної поліції щодо прийняття рішення у формі постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП є неправомірними та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства.

З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ВР № 122574 від 04.02.2018, - підлягає скасуванню як така, що винесена з порушенням вимог чинного законодавства, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 3 роти 4 батальйону 1 полку УПП у м. Києві Кириченко О.С., третя особа Департамент патрульної поліції Національної поліції України, про визнання дій неправомірними та скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову серії ВР № 122574 від 04 лютого 2018року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складений 23.01.2019.

Суддя: