Справа № 812/881/17
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2019-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

29 січня 2019 року

Київ

справа №812/881/17

адміністративне провадження №К/9901/48156/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Хохуляка В.В.,

суддів - Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 20.11.2017 (суддя - Кисельова О.О.) та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 13.03.2018 (головуючий суддя - Гайдар А.В., судді: Арабей Т.Г., Василенко Л.А.)

у справі №812/881/17 за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» до Запорізького управління Офісу великих платників ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені, -

встановив:

Приватне акціонерне товариство «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія»» (далі - ПрАТ «ЛИНІК») звернулось до Луганського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило скасувати рішення Запорізького управління Офісу великих платників Державної фіскальної служби про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 10.01.2017 №8.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 20.11.2017, залишеною без змін постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 13.03.2018, позовні вимоги задоволено .

Не погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій Офіс великих платників податків ДФС оскаржив їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Луганського окружного адміністративного суду від 20.11.2017, постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 13.03.2018 та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові повністю.

В обґрунтування своїх вимог Офіс великих платників податків ДФС посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, вважає рішення прийнято без надання вірної правової оцінки обставинам справи, а саме: судами невірно застосовано норми статей 6, 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», а також порушення норм процесуального права: статей 86, 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідач зазначає, що платники єдиного соціального внеску, які перебувають на обліку в фіскальних органах, розташованих на території, де проводилася антитерористична операція або було оголошено військовий чи надзвичайний стан, продовжують здійснювати господарську діяльність, нараховувати обчислювати та сплачувати заробітну плату та зобов'язані виконувати всі вимоги Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції та сертифікат Торгово-Промислової палати України. Для звільнення від виконання обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) платник єдиного внеску зобов'язаний подати відповідну заяву та сертифікат Торгово-промислової палати України, що засвідчує настання форс мажорних обставин, який вирішує питання щодо списання податкового боргу та не застосування штрафних санкцій.

У відзиві на касаційну скаргу ПрАТ «ЛИНІК» зазначає, що рішення судів першої та апеляційної інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставинам справи судами надано правильно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими. Отже, позивач просить залишити касаційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями, ПрАТ «ЛИНІК» зареєстровано у якості юридичної особи, ідентифікаційний код: 32292929, місцезнаходження: 93113, Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Свердлова, 371, оф. 1а, про що зазначено у статуті ПАТ «ЛИНІК», свідоцтві про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 № 190805.

Відповідачем проведено перевірку ПрАТ «ЛИНІК» з питання своєчасності сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за вересень 2014 року, січень-квітень, грудень 2015 року, січень, вересень, жовтень 2016 року, про що складено акт від 20.12.2016 № 31/28-10-47-08/32292929, в якому відображено висновок про несвоєчасну сплату єдиного внеску, чим порушено пункту 8 статті 9 розділу ІІІ Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

На підставі названого акту перевірки відповідачем прийнято рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 10.01.2017 №8, згідно з яким до позивача застосовано штраф у загальному розмірі 111286,04 грн. та нарахована пеня у розмірі 749,29 грн. за період з 20.10.2014 по 27.10.2014 та період з 20.02.2015 по 24.11.2016.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати, повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Порядок обчислення та строки сплати єдиного внеску передбачені статтею 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Частиною восьмою цієї статті встановлено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Відповідно до частини десятої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Частиною одинадцятою цієї статті передбачено, що орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції, зокрема за несвоєчасну сплату єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20% своєчасно не сплачених сум (у редакції Закону до 01 січня 2015 року - 10%).

Згідно вимог статті 25 цього Закону у разі виявлення своєчасно несплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів та підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти робочих днів після надходження відповідного рішення.

Указом Президента України від 14.04.2014 № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції (АТО) на території Донецької і Луганської областей.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України; територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 1053-р затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, у якому, серед інших населених пунктів, зазначено м. Красноармійськ.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 1079-р було зупинено дію Розпорядження від 30.10.2014 № 1053-р. Проте, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015 у справі № 826/18327/14, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду 02.04.2015, Розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 1079-р визнано нечинним.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України по даній справі було зупинено виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду до розгляду касаційної скарги Кабінету Міністрів України у Вищому адміністративному суду України.

Отже, розпорядження від 30.10.2014 № 1053-р було чинне у період з 30.10.2014 по 04.11.2014 та у період з 02.04.2015 по 27.04.2015. Відповідно, знаходження населених пунктів, зазначених у вказаному у Розпорядженні № 1053-р Переліку (в тому числі, м. Лисичанськ Луганської області) у вказані періоди часу на території, де проводилась антитерористична операція - встановлено.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275-р визнано такими, що втратили чинність Розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція», розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 1053-р» та затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, у якому, серед інших населених пунктів, зазначено м. Лисичанськ.

Частиною 4 статті 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» внесено зміни до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»: розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 9-3, згідно якого платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», на період з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення платника від виконання своїх обов'язав, передбачених Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

При цьому, ненадання позивачем заяви про звільнення від відповідальності за несвоєчасне виконання обов'язку щодо своєчасного перерахування єдиного внеску не є безумовною нормою, оскільки надання такої заяви відповідачу згідно з наведеними вище положеннями Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», передбачено в разі невиконання обов'язку, визначеного частиною другою статті шостої цього Закону, щодо своєчасної та в повному обсязі сплати єдиного внеску, а не в разі звільнення платника єдиного внеску від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зазначеного обов'язку.

Необхідність подання заяви обумовлена низкою підстав, зокрема, списання і в подальшому ненарахування штрафних санкцій та пені на суми несвоєчасної сплати зобов'язань по єдиному внеску, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу. Можливість подання такої заяви має місце після закінчення антитерористичної операції. Натомість, звільнення від відповідальності передбачено безпосередньо у Законі, в силу його прямої дії та не потребує додаткового звернення, оскільки норма встановлює «незастосування відповідальності, штрафних та фінансових санкцій» та вона адресована насамперед до осіб, які наділені повноваженнями щодо застосування відповідальності, штрафних та фінансових санкцій.

Слід також зазначити, що наявність або відсутність сертифікату Торгово-промислової палати не впливає на вирішення спірних відносин, оскільки аналіз наведених вище законів та нормативно-правових актів, якими регулюються спірні відносини, дає підстави для висновку, що відповідальність у вигляді застосування штрафних (фінансових) санкцій за невиконання обов'язку щодо своєчасного перерахування єдиного внеску в повному обсязі не застосовується до платників єдиного внеску за умови, якщо вони перебувають на обліку в податкових органах на території, де здійснювалася антитерористична операція.

З огляду на дію абзацу третього пункту 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються, а отже, позивач звільняється від відповідальності за несвоєчасну сплату єдиного внеску з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції.

Таким чином, застосування до позивача штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне страхування згідно спірного податкового повідомлення-рішення є неправомірним.

Водночас Верховний Суд зазначає, що Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» не скасовує обов'язків платника єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а надає можливість на період антитерористичної операції не виконувати їх у встановлені строки (своєчасно) та в повному обсязі.

Крім того, судами встановлено, що згідно розрахунку до рішення від 10.01.2017 № входить нарахована раніше штрафна санкція рішенням від 12.07.2016 № .

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 16.05.2017, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 16.05.2017, позовні вимоги задоволено.

Відповідно зворотного боку облікової картки ПрАТ «ЛИНІК» відповідачем обліковано двічі суму штрафної санкції в розмірі 285351,50 грн. за попереднім рішенням від 12.07.2200, що також підтверджується листом від 16.05.2017 № 26665/10/28-10/47-08, наданим Запорізьким управлінням Офісу великих платників податків ДФС, за наслідками розгляду листа ПрАТ «ЛИНІК» від 26.04.2017 № 130000/.

Отже, рішення судів першої та апеляційної інстанції про задоволення позовних вимог є правильними та підлягають залишенню без змін.

Доводи касаційної скарги не спростовують зазначених висновків судів попередніх інстанцій.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 20.11.2017 та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 13.03.2018 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.В. Хохуляк

Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна ,

Судді Верховного Суду