Справа № 1540/3233/18
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2019-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2019 р.м.ОдесаСправа № 1540/3233/18

Категорія: 9 Головуючий в 1 інстанції: Самойлюк Г. П.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Потапчук В.О.

суддів: Шляхтицький О.І. , Семенюк Г.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ Банк Михайлівський Смолія Богдана Володимировича на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2018 року прийнятого у відкритому судовому засіданні о 16:21 год. у справі за позовом ОСОБА_4 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ Банк Михайлівський Смолія Богдана Володимировича, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ Банк Михайлівський Волкова Олександра Юрійовича про визнання протиправними дій в частині визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) № 980-017-00027339 від 06 квітня 2016 року, зобов'язання включити до переліку владників, які мають право на відшкодування за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

У липні 2018 року ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4, позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ Банк Михайлівський Смолія Богдана Володимировича, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ Банк Михайлівський Волкова Олександра Юрійовича, в якій позивач, уточнивши позовні вимоги (вх. № 21110/18 від 23 липня 2018 року), просить:

визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ Банк Михайлівський Смолія Б.В. в частині визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) № 980-017-00027339 від 06 квітня 2016 року;

зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ Банк Михайлівський Смолія Б.В. включити ОСОБА_4 до переліку вкладників, який має право на відшкодування коштів за вкладами в публічному акціонерному товаристві " Банк Михайлівський " за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу (депозиту) № 980-017-00027339 від 06 квітня 2016 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 06 квітня 2016 року між позивачем та ПАТ Банк Михайлівський укладено договір банківського вкладу (депозиту) № 980-017-00027339, згідно якого позивачем внесено на депозитний рахунок кошти у розмірі 22 000,00 грн. Враховуючи, що на підставі рішення Національного банку України № 14/БТ від 23 травня 2018 року ПАТ Банк Михайлівський віднесено до категорії неплатоспроможних, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 812 від 23 травня 2018 року, яким запроваджено у банку тимчасову адміністрацію. З урахуванням зазначеного позивачем неодноразово було направлено директору-розпоряднику Фонду гарантування вкладів фізичних осіб заяви з вимогою про відшкодування коштів у розмірі 22 000,00 грн. за вкладом, розміщеним у банку. Однак Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ Банк Михайлівський Волковим О.Ю. повідомлено, що правочини з переказу коштів, здійснені за договором № 980-017-00027339 від 06 квітня 2016 року, є нікчемними на підставі ст.ст. 215, 216 ЦК України, ст. 37, п 7-9 ч.3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Визнання правочину нікчемним здійснено на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичними особами через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживанням у сфері банківських та інших послуг». Позивач не погоджується з такими діями відповідачів та вважає, що він має право на відшкодування за вкладом, розміщеним у банку у розмірі 22 000,00 грн. На думку позивача, дії щодо визнання договору банківського вкладу нікчемним є протиправними, оскільки такий договір укладено до початку дії тимчасової адміністрації та відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» його не може бути визнано нікчемним.

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ Банк Михайлівський Смолієм Б.В. в обґрунтування позовних вимог зазначено, що грошові кошти, які обліковуються на рахунках позивача останнім отримано на умовах договору та вони є сумою поверненої позики та процентів за користування нею. Відповідач вважає, що вкладом є саме залучені банком кошти, а кошти позивача по своїй природі не є вкладом у розумінні Закону України «Про банки та банківську діяльність» та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відтак, зазначено про відсутність підстав для зобов'язання відповідача вчинити дії щодо надання до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткової інформації щодо виплати та відшкодування позивачу за рахунок коштів фонду за договором № 980-017-00027339 від 06 квітня 2016 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2018 року адміністративний позов ОСОБА_4 задоволено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ Банк Михайлівський Смолій Б.В. звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій зазначено, що рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим скаржник просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Окрім того, скаржник зазначає, що суд попередньої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивач набув право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за рахунок коштів Фонду у межах граничного розміру відшкодування, відповідно до ч.2 ст. 26 Закону №4452-VI.

До того ж, укладений Договір позики №980-017-000217339 від 06 квітня 2016 року є двостороннім, укладений позивачем безпосередньо з ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр", без участі Банку як повіреного, а кошти, що вносились/отримувались за таким договором по своїй природі не є вкладом згідно Закону України «Про банки і банківську діяльність» та Закону №1736-VIII.

Отже, гарантії Закону №4455-VI, зі змінами, внесеними Законом №1736-VIII, не поширюються на ситуацію з позивачем.

Відповідач/скаржник вважає, що судом першої інстанції при винесенні рішення не було застосовано норми Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживанням у сфері банківських та інших фінансових послуг» №1736-VIII від 15 листопада 2016 року, якими регламентовано випадок, коли фізична особа, набуває права на отримання гарантованої суми відшкодування за рахунок коштів Фонду у разі, коли її кошти залучались не банком, а фінансовими установами як позика або вклад, та не досліджено суб'єктивний склад Договору.

Ухвалою П'ятого апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2018 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно приписів ст. 311 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції, може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Обставини справи.

05 березня 2015 року ОСОБА_4 внесено грошові кошти в розмірі 22 000,00 грн. на рахунок № НОМЕР_1 у ПАТ "Банк Михайлівський" (а.с. 17).

06 квітня 2016 року між ОСОБА_4 та ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр" укладено договір № 980-017-00027339, за умовами якого позивач передає ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр" грошові кошти в розмірі 22 000,00 грн. на строк не більше 91 дня у безготівковій формі на рахунок у ПАТ "Банк Михайлівський", а ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр" зобов'язується повернути кошти ОСОБА_4 та виплатити проценти на рахунок № НОМЕР_1 (а.с. 11).

06 квітня 2016 року ОСОБА_4 здійснено переказ коштів на користь ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр" згідно договору № 980-017-00027339 від 06 квітня 2016 року, що підтверджується копією квитанції № QS233501 (а.с. 16).

Як вбачається з виписок по особовим рахункам з 19 травня 2016 року по 31 жовтня 2016 року, 19 травня 2016 року на рахунок позивача № НОМЕР_1 надійшли від ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" кошти на загальну суму 22 000,00 грн. з призначенням платежу "Повернення коштів згідно з договором № 980-017-00027339 від 06 квітня 2016 року" та на суму 681,63 грн. з призначенням платежу "Оплата процентів по договору № 980-017-00027339 від 06 квітня 2016 року" (а. с. 56).

19 травня 2016 року ПАТ "Банк Михайлівський" з ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" укладено Договір відступлення права вимоги № 2. Згідно з Договором відступлення ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" зобов'язалось відступити Банку права вимоги, належні ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр", за кредитними договорами з усіма додатковими угодами до них, укладеними з фізичними особами. Банк в свою чергу, зобов'язався оплатити права вимоги (а.с. 63-65).

23 травня 2016 року постановою Правління Національного банку України № 14/БТ ПАТ "Банк Михайлівський" віднесено до категорії неплатоспроможних.

На підставі вказаної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення № 812 від 23 травня 2016 року "Про затвердження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень тимчасового адміністратора".

Відповідним рішенням розпочато процедуру виведення ПАТ "Банк Михайлівський" з ринку, шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 23 травня 2016 року до 22 червня 2016 року включно та на цей період уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Банк Михайлівський" призначено Ірклієнка Ю.П.

13 червня 2016 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення № 991 "Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський", відповідно до якого продовжено строки тимчасової адміністрації в ПАТ "Банк Михайлівський" з 23 червня 2016 року до 22 липня 2016 року.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України № 124-рш від 12 липня 2016 року "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 1213 від 12 липня 2016 року, згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" з 13 липня 2016 року по 12 липня 2018 року включно, призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ "Банк Михайлівський" Ірклієнку Ю. П. строком на два роки з 13 липня 2016 року по 12 липня 2018 року.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 1702 від 01 вересня 2016 року змінено уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ "Банк Михайлівський", та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова О.Ю. з 05 вересня 2016 року.

Позивач звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" Смолія Б.В. із заявою від 22 червня 2016 року, в якій просив включити інформацію про нього до переліку осіб, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про відшкодування коштів у розмірі 22 000,00 грн. (а.с. 12).

30 травня 2018 року позивач направив заяву директору розпоряднику Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якій просив виплатити йому гарантовану суму відшкодування за вкладами, що розміщені у ПАТ "Банк Михайлівський", додаючи копії відповідних документів (а.с. 13).

05 червня 2018 року (вих. № 3Г/102) на адресу ОСОБА_4 направлено лист, в якому повідомлено, що з урахуванням приписів Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором. Передумовою включення фізичної особи до загального реєстру вкладників та прирівняння їх коштів до вкладу, є укладення договору з небанківською установою через ПАТ "Банк Михайлівський" як повіреного, однак договір № 980-017-00027339 від 06 квітня 2016 року укладено без участі ПАТ "Банк Михайлівський" в якості повіреного відтак останній не відповідає вимогам вищевказаного Закону (а.с. 14).

Листом № /11211 від 25 січня 2017 року уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" О.Ю. Волков повідомив позивача про нікчемність правочину з перерахування ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" 19 травня 2016 року на рахунок позивача НОМЕР_1 коштів на загальну суму 22 000,00 грн. з призначенням платежу "Повернення коштів згідно з договором № 980-017-00027339 від 06 квітня 2016 року" та на суму 681,63 грн. з призначенням платежу "Оплата процентів по договору № 980-017-00027339 від 06 квітня 2016 року" (а. с. 15).

Наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський" Ірклієнка Ю. П. № 27/1 від 24 травня 2016 року було створено Комісію по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними.

За результатами проведення перевірки правочинів на предмет їх нікчемності встановлено нікчемність правочинів (трансакції) з виконання 19 травня 2016 року платіжних документів ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" з перерахування коштів позивача в ПАТ "Банк Михайлівський".

Позивача включено до переліку осіб актом № 3 від 01 червня 2016 року Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, який затверджено наказом уповноваженої особи Фонду від 01 червня 2016 року № 42/1 (а.с. 70-71).

Не погоджуючись з викладеним позивач звернувся до суду з даним позовом.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що позивач є вкладником в розумінні Закону №4452-VI, оскільки на його депозитному рахунку знаходились кошти у вказаній сумі до дня запровадження тимчасової адміністрації банку. Відсутні підстави не приймати до уваги вказаний доказ у справі, як і відсутні правові підстави для висновку про нікчемність правочину, укладеного між суб'єктами переказу коштів.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції правильним та таким, що відповідає вимогам Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту - КАС України), Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23 лютого 2012 року № 4452-VI (далі - Закон № 4452-VI), Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживанням у сфері банківських та інших фінансових послуг» №1736-VIII від 15 листопада 2016 року.

Джерела права й акти їх застосування.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст.26 Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23 лютого 2012 року № 4452-VI (далі - Закон № 4452) Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Статтею 2 Закону № 4452 встановлено, що вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 27 Закону № 4452 уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 11 частини четвертої статті 26 цього Закону.

Частиною 5 ст. 27 Закону № 4452 встановлено, що протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 20 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно ч. 1 ст. 26, ч.1 ст. 27 Закону № 4452 обов'язок уповноваженої особи щодо включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, безпосередньо пов'язаний із наявністю у позивача статусу вкладника банку. Такий статус, в свою чергу, обумовлюється дійсністю договору банківського вкладу.

Відповідно до ч. 2, п.1 ч. 4 ст. 38 Закону № 4452 протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду. Фонд протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 11 частини четвертої статті 26 цього Закону.

Згідно з положеннями статей 37, 38 Закону № 4452-VI, Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів, тобто мають здійснити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою статті 38; прийняти відповідне рішення про виявлення факту нікчемності правочину і повідомити про це сторін правочину, а також вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів.

Оцінка суду.

Дослідивши матеріали справи, а саме текст направленого позивачу листа від 25 січня 2017 року колегією суддів встановлено, що підставою для не включення позивача до вказаного переліку є визнання нікчемними переказів коштів ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на підставі п.п. 1, 2, 7, 9 ч. 3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року №4452-VI.

Згідно вимог ч.ч. 2, 3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року № 4452-VI, протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Тобто, Уповноважена особа наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних.

Разом з тим, дане право не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину, тобто саме по собі твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно у даному випадку нівелюється протилежним твердженням вкладника про його дійсність.

За обставин відсутності у розпорядчому рішенні посилань на передбачені Законом підстави визнання правочину нікчемним, такі дії суб'єкта владних повноваження не є обґрунтованими.

Як вбачається з матеріалів справи, направляючи позивачу лист про визнання нікчемними переказів коштів на його рахунки, Уповноважена особа не послалася на жодні фактичні обставини.

В листі Уповноваженої особи Фонду лише наявні посилання на положення ст.ст. 37, 215, 216 ЦК України та п.п. 1, 2, 7, 9 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року № 4452-VI без розкриття їх змісту та будь-якого фактичного обґрунтування. Уповноваженою особою не визначено, з яких саме підстав у спірному випадку останній дійшов висновку про нікчемність переказів.

Ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, ні в апеляційній скарзі, відповідачем/скаржником/Уповноваженою особою Фонду жодним чином не обґрунтовано наявність наведених обставин у спірних правовідносинах та вчинення відповідачем оскаржуваних дій саме як заходу щодо забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна та збитків банку, як то передбачено вимогами ст.38 Закону України «Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб».

Апеляційний суд відхиляє доводи скаржника про те, що позивач не є вкладником за договором банківського рахунку. При цьому, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п.1.8 Постанови Правління НБУ «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах» від 12 листопада 2003 року №492, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за №1172/8493, банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунку поточні рахунки, за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні) рахунки.

Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Вкладний (депозитний) рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей, що передаються клієнтом в управління на встановлений строк або без зазначення такого строку під визначений процент (дохід) і підлягають поверненню клієнту відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до п.3, п.4 ст.1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Суд апеляційної інстанції зазначає що відповідно до умов договору №980-017-00027339 банківського рахунку «Суперкапітал» (інвестиційний) з виплатою процентів щомісячно, 19 травня 2016 року ТОВ «Кредитно-Інвестиційний центр» внесено на відкриті на ім'я позивача поточні рахунки у ПАТ «Банк Михайлівський» безготівкові кошти, про які йдеться в повідомленні відповідача.

А тому, в розумінні Закону України №4452-VІ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», позивач є вкладником банку ПАТ «Банк Михайлівський».

В апеляційній скарзі апелянт, як на підставу для визнання переказу коштів на рахунки позивача нікчемним, з посиланням на положення п.п. 1, 2, 7, 9 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», вказує на те, що 19 травня 2016 року ПАТ «Банк Михайлівський» уклав із ТОВ «Кредитно-Інвестиційний центр» договір відступлення права вимоги №2, згідно з умовами якого ТОВ «Кредитно-Інвестиційний центр» зобов'язалось відступити Банку права вимоги, що належать ТОВ «Кредитно-Інвестиційний центр» за договорами купівлі-продажу цінних паперів з усіма додатковими угодами до них, які укладені між ТОВ «І Кредитно-Інвестиційний центр» та юридичними особами. Перелік договорів, права за якими відступаються банку з боку ТОВ «Кредитно-Інвестиційний центр», міститься в реєстрі Основних договорів. Банк, в свою чергу, зобов'язався оплатити права вимоги за вартістю, зазначеною в реєстрі основних договорів, протягом 3-х робочих днів з дня підписання вказаного реєстру.

Водночас, відповідач вказує, що станом на момент укладення вказаних правочинів ПАТ «Банк Михайлівський» було віднесено до категорії проблемних згідно постанов Національного банку України №917/БТ від 22 грудня 2015 року та №295/БТ від 27 квітня 2016 року. Отже, за твердженнями скаржника, банком було вчинено операції, які йому було заборонено вчиняти.

Колегія суддів не приймає такі доводи скаржника, оскільки зазначений вище договір відступлення права вимоги стосується відступлення права вимоги за договорами купівлі-продажу цінних паперів, та не стосуються договорів позики. Таким чином, вчинення банком перерахування коштів за оплату договорів відступлення права вимоги не впливають на договори за якими ТОВ «Кредитно-Інвестиційний центр» повинно повернути залучені кошти.

Відповідачами не доведено належними та допустимими доказами того, що ТОВ «Кредитно-Інвестиційний центр» не мало достатніх власних коштів для здійснення повернення коштів своїм кредиторам-фізичним особам, а також, що кошти, повернені на рахунок позивача, являються коштами ПАТ «Банк Михайлівський».

Отже, обставини щодо наявності визначених п.п. 1, 2, 7, 9 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» підстав нікчемності правочину не доведено відповідачем.

Також, як вже зазначалось судом, відповідачем на адресу позивача був направлений лише лист про нікчемність переказів коштів на рахунок позивача, без будь-яких фактичних обґрунтувань наведеному висновку. Такий лист був направлений на звернення позивача, а не на підставі наказу від 01 червня 2016 року №42/2.

Враховуючи наведені обставини та норми чинного законодавства, позивач є вкладником в розумінні Закону №4452-VI, оскільки на його депозитному рахунку знаходились кошти у вказаній сумі до дня запровадження тимчасової адміністрації банку. У суду відсутні підстави не приймати до уваги вказаний доказ у справі, як і відсутні правові підстави для висновку про нікчемність правочину, укладеного між суб'єктами переказу коштів. Правочини, укладені позивачем з Банком відповідачами не ставляться під сумнів на предмет їх нікчемності. Умови таких договорів не передбачали платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

При цьому, колегія суддів не приймає до уваги посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на постанову Правління Національного банку України № 14/БТ від 23 травня 2016 року "Про віднесення ПАТ "Банк Михайлівський" до категорії неплатоспроможних, якою введено обмеження щодо недопущення проведення будь-яких операцій за договорами, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, крім договорів, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків - не заслуговують на увагу, оскільки таке рішення адресоване посадовим особам Банку, а не клієнтам Банку, відтак невиконання посадовими особами Банку постанови НБУ, навіть якщо і мало місце, не є саме по собі підставою для висновку про нікчемність правочину, укладеного між клієнтами банку.

За змістом висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 826/1476/15, якщо внаслідок проведених операцій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державою виплат), то ст. 38 Закону № 4452-VI не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі ст. 228 ЦК України. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею.

Окрім того, за правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у вищевказаній постанові, при виявленні нікчемних правочинів Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону незалежно від того, чи була проведена передбачена ч. 2 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону.

19 листопада 2016 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" № 1736-VIII від 15 листопада 2016 року, яким передбачено, що до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності зазначеним Законом, віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника.

Пунктом 3 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 14 від 09 серпня 2012 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07 вересня 2012 року за № 1548/21860 (далі - Положення), уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Згідно з пунктом 4 розділу ІІІ зазначеного Положення перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку. Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що так як відповідачами протягом трьох днів з початку процедури ліквідації не включено позивача до відповідного переліку, а Закон № 1736 в цей період не діяв, то неможливо його застосувати в частині обов'язку для позивача подати повний перелік документів для отримання гарантованої суми вкладу.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що в даному випадку наявні підстави для визнання протиправними дій Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова О.Ю. в частині визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) № 980-017-00027339 від 06 квітня 2016 року, оскільки саме ним вчинялись відповідні дії щодо визнання правочину нікчемним та повідомлялось про це позивача, а не Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" Смолієм Б.В.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, і у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення суду.

Таким чином, враховуючи наведене, з метою захисту порушеного права позивача на відшкодування коштів за вкладами в публічному акціонерному товаристві "Банк Михайлівський" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу (депозиту) № 980-017-00027339 від 06 квітня 2016 року, колегія суддів також погоджується з судом першої інстанції щодо необхідності задовольнити позов шляхом визнання протиправними дій Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова О.Ю. в частині визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) № 980-017-00027339 від 06 квітня 2016 року; зобов'язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Смолія Б.В. включити інформацію щодо ОСОБА_4 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в публічному акціонерному товаристві "Банк Михайлівський" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу (депозиту) № 980-017-00027339 від 06 квітня 2016 року.

З системного аналізу вимог чинного законодавства та обставин справи колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_4

Статтею 316 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат згідно вимог ст.139 КАС України не підлягає.

Керуючись ст.ст. 316, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ Банк Михайлівський Смолія Богдана Володимировича - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ Банк Михайлівський Смолія Богдана Володимировича, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ Банк Михайлівський Волкова Олександра Юрійовича про визнання протиправними дій в частині визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) № 980-017-00027339 від 06 квітня 2016 року, зобов'язання включити до переліку владників, які мають право на відшкодування за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текс судового рішення складений та підписаний 23 січня 2019 року.

Головуючий суддя Потапчук В.О.
Судді Шляхтицький О.І. Семенюк Г.В.