Справа № 0440/6583/18
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 січня 2019 року Справа № 0440/6583/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бондар М.В.
при секретарі судового засідання Бурцевій Я.Е.
представника позивача Іванченко Т.О.
представників відповідача Юрченко Г.В., Гаркуши Т.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Комунального підприємства «АПОСТОЛОВЕВОДОКАНАЛ» до Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування припису, -
Комунальне підприємство «АПОСТОЛОВЕВОДОКАНАЛ» (далі - КП «АПОСТОЛОВЕВОДОКАНАЛ», позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області (далі - ГУ Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області, відповідач), в якій, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить скасувати припис №1832/9-18 від 31.07.2018 року.
В обґрунтування позову зазначено, що позивач не погоджується з оскаржуваним приписом у повному обсязі. Так, позивач не погоджується з необґрунтованим включенням понаднормативних витрат з розрахунку планового обсягу реалізації, зазначаючи, що ревізором штучно зменшена сума тарифу на 1,28 грн. Позивач вказує на невірний обрахунок ревізором загальновиробничих та адміністративних витрат. На думку позивача, сума загальновиробничих витрат по підприємству у розмірі 195427,46 грн. не підкріплена розрахунком, а тому є необґрунтованою. По адміністративним витратам позивач не погоджується з сумою 275552 грн. Також, КП «АПОСТОЛОВЕВОДОКАНАЛ» не погоджується з розрахунком витрат на збут, проведених відповідачем, оскільки відсоток по підприємству складає 9,6195%, а відповідачем визначено на рівні 7,7715 грн. Ревізором було зроблено висновок про нецільове використання прибутку, але позивач не використовує прибуток та не розподіляє його; включений рівень прибутку (рентабельності) 12% до тарифу, який нараховано на витрати, ревізор переплутав з розподілом вже отриманого прибутку.
Ухвалою суду від 01.10.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.
ГУ Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області надано до суду відзив на позов, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог та в обґрунтування своєї позиції зазначив, що під час перевірки фахівцем відповідача були застосовані до спірних правовідносин норми Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 869 від 01.06.2011 року, та встановлено, що позивачем проведено зворотне формування обсягу централізованого водопостачання, шляхом додавання до обсягу реалізації нормативних витрат, що є штучним і не відповідає річному плану в частині показника обсягу підйому води. Розрахунки загально виробничих та адміністративних витрат проведені відповідачем згідно наданих позивачем до перевірки документів та норм чинного законодавства. Загальний обсяг планованого прибутку і напрями його використання відображає фінансовий план підприємства, який щорічно затверджується в органі місцевого самоврядування. Надані для перевірки фінансові плани за 2015-2018 роки не передбачали розподілів запланованого прибутку на вищевказані цілі. За відсутності затверджених в установленому порядку інвестиційної програми та планованих показників забезпечення необхідного рівня прибутковості капіталу власників (нарахування дивідендів), відрахування до резервного капіталу, відсутній і об'єкт оподаткування, тому і розрахувати планований податок на прибуток неможливо. Таким чином, є неможливим включення до структури тарифу прибутку на рівні 12 % рентабельності.
24.10.2018 року в підготовчому засіданні оголошено перерву до 21.11.2018 року; 21.11.2018 року підготовче провадження закрито та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 03.12.2018 року; 03.12.2018 року оголошено перерву у судовому засіданні до 11.12.2018 року; 11.12.2018 року оголошено перерву у судовому засіданні до 04.01.2019 року; 04.01.2019 року оголошено перерву у судовому засіданні до 10.01.2019 року.
В судовому засіданні представник позивач підтримала позов та просила суд його задовольнити в повному обсязі.
Представники відповідача у судовому засіданні заперечували проти позову та просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
Заслухавши пояснення представника позивача та представників відповідача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що КП «АПОСТОЛОВЕВОДОКАНАЛ» зареєстровано як юридичну особу 04.07.1996 року, має основний вид економічної діяльності - збір, очищення та постачання води.
ГУ Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області з 16.07.2018 року по 27.07.2018 року проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб'єктом господарювання вимог законодавства у сфері формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, за наслідком якого 27.07.2018 року складено акт №1832/9-18 з описом виявлених порушень.
Позивач не погодився з виявленими порушеннями та подав заперечення на акт перевірки. Листом від 13.08.2018 року № 9/1817924 ГУ Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області надало відповідь на заперечення.
31.07.2018 року відповідачем винесено припис №1832/9-18 про виконання законних вимог щодо усунення порушень порядку формування та встановлення державних (регульованих) цін, в якому заявлено вимогу:
1) в двомісячний термін здійснити розрахунки економічно обгрунтованих тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення для потреб населення, бюджетних споживачів та інших підприємств і організацій відповідно до вимог Порядку формування цін на централізоване водопостачання та водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року №869 та подати їх на затвердження до Апостолівської міської ради відповідно до підпункту 2 пункту «а» статті 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та пункту 1 статті 10 розділу ІІІ Закону України «Про житлово-комунальні послуги»;
2) в місячний термін шляхом здійснення перерахунку повернути споживачам:
- за період з 01.07.2015 року по 30.09.2016 року за послуги з водопостачання - 2191053,04 грн., з водовідведення - 390104,96 грн.;
- за період з 01.10.2016 року по 31.03.2017 року за послуги з водопостачання - 552407,89 грн., з водовідведення - 142167,16 грн.;
- за період з 01.04.2017 року по 30.04.2018 року за послуги з водопостачання - 1505660,84 грн., з водовідведення - 232547,03 грн.;
Відповідно до частини 2 статті 20 Закону України «Про ціни і ціноутворення», загальна сума необгрунтовано отриманої виручки, що становить позитивну різницю між фактичними нарахуваннями та нарахуваннями за цінами, сформованими відповідно до запровадженого способу регулювання, підлягає поверненню споживачам: з водопостачання - 4486030,86 грн., з водовідведення - 782373,46 грн., разом - 5268404,31 грн.
Позивач, не погодившись з винесеним приписом, звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд виходить з наступного.
Механізм формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення визначений Порядком формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 869 від 01.06.2011 року (далі - Порядок № 869).
Пунктом 12 Порядку № 869 встановлено, що розрахунки тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення проводяться шляхом ділення суми річних планованих витрат повної собівартості та річного планованого прибутку на планований річний обсяг централізованого водопостачання та водовідведення, визначений річними планами.
Пунктом 11 Порядку № 869 встановлено, що річні плани ліцензованої діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення складаються окремо за видами такої діяльності (водопостачання, водовідведення) на підставі фактичних за останні п'ять років та прогнозованих обсягів централізованого водопостачання та водовідведення з урахуванням укладених із споживачами договорів та інших техніко-економічних факторів, зокрема: зміни обсягів централізованого водопостачання та водовідведення в результаті економічного розвитку населеного пункту; здійснення заходів щодо зменшення обсягу витрат на технологічні потреби у питній воді та її втрат у процесі виробництва і транспортування, оснащення приладами обліку використання водних ресурсів, виробництва та реалізації питної води, підвищення вимог щодо якості послуг з централізованого водопостачання та водовідведення; удосконалення технологічних процесів підйому та/або подачі води, транспортування і очищення води і стічних вод у результаті автоматизації та механізації виробництва, заміни амортизованих мереж і обладнання, застосування енергозберігаючих технологій; підвищення рівня організації виробництва та поліпшення умов праці у зв'язку з удосконаленням операційно-виробничого планування, систем управління, поліпшенням матеріально-технічного забезпечення господарської діяльності та вимог щодо економії паливно-енергетичних ресурсів.
Термін централізоване водопостачання згідно статті 1 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» від 10.02.2002 року № 2918-ІІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №2918-ІІІ) - це господарська діяльність із забезпечення споживачів питною водою за допомогою комплексу об'єктів, споруд, розподільних водопровідних мереж, пов'язаних єдиним технологічним процесом виробництва та транспортування питної води. Виробництво питної води - це забір води з джерел питного водопостачання та/або доведення її якості до вимог на питну воду.
Транспортування питної води - це процес переміщення питної води до і після її очищення за допомогою комплексу об'єктів, споруд, водопровідних мереж (Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення, затверджені постановою НКРЕКП від 22.03.2017 року № 307).
Таким чином, плановий річний обсяг централізованого водопостачання є розрахунковою величиною, яка визначається виходячи з обсягу виробництва (підйому води), транспортування та реалізації споживачу. При цьому, згідно пункту 11 Порядку № 869, для визначення прогнозованих обсягів централізованого водопостачання використовують дві умови - враховують обсяги реалізації згідно договорів і інші техніко-економічні фактори.
Таким фактором є технологічні нормативи використання питної води - ТНПВП (галузеві та індивідуальні (ТНПВП)), які згідно зі статтею 40 Водного кодексу України встановлені саме для оцінки та забезпечення раціонального використання води у галузях економіки.
Пунктом 2 розділу III Порядку розроблення та затвердження технологічних нормативів використання питної води підприємствами, які надають послуги з централізованого водопостачання та/або водовідведення, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 25.06.2014 року № 179 (далі - Наказ № 179) передбачене, що ІТНВПВ застосовуються для визначення обсягів реалізації послуг з централізованого водопостачання та водовідведення для визначення їх собівартості та тарифів на ці послуги.
Згідно з пунктами 2, 4 розділу II Наказу № 179, індивідуальні нормативи втрат і витрат води для цілей тарифоутворення встановлюються у м-3 до обсягу піднятої води і не можуть перевищувати галузеві нормативи (п. 5 розділу III). Відтак, граничний норматив втрат і необлікованих витрат згідно Наказу № 179 складає 300 м-3 на 1000 м-3 піднятої води, або 30,0%, граничний норматив технологічних витрат складає 185 м-3 на 1000 м-3 піднятої води, або 18,5%.
Застосування вимог двох вищевказаних нормативних документів (Порядку № 869 і Наказу № 179) зумовлює механізм визначення величини планового річного обсягу водопостачання для розрахунку тарифу - зменшення планованого обсягу виробництва (підйому) води на розмір затверджених ІТНВПВ.
В судовому засіданні встановлено, що КП «АПОСТОЛОВЕВОДОКАНАЛ» проведено зворотне формування обсягу централізованого водопостачання, шляхом додавання до обсягу реалізації нормативних витрат, що є штучним і не відповідає річному плану в частині показника обсягу підйому води (стор. 1.4 річного плану).
За розрахунками позивача обсяг піднятої води в калькуляції на 2015 рік, на підставі якої встановлено тарифи рішеннями Апостолівської міської ради № 109 від 24.12.2014 року, № 42 від 27.05.2015 року та № 66 від 14.04.2016 року складає 558,8 тис.м-3 , а в річному плані - 1500 тис.м-3 аналогічно, в калькуляції 2016 року, згідно якої встановлені всі тарифи, окрім тарифу для населення, обсяг піднятої води за даними підприємства складає 679,2 тис.м-3 , в річному плані - 1400 тис.м-3 . Крім того, розрахунок загальновиробничих норм питомих паливно-енергетичних ресурсів (ПЕР) на 2015-2016 роки, затверджених головою Апостолівської міськради, здійснювався на обсяг виробництва згідно річних планів.
Згідно п. 1.5 Основних положень з нормування питомих витрат паливно-енергетичних ресурсів у суспільному виробництві, затверджених наказом Державного комітету України з енергозбереження №112 від 22.10.2002 року, нормування витрат ПЕР - це встановлення планової об'єктивно необхідної величини їх споживання на одиницю виробленої продукції, виконаних робіт або наданих послуг. Розрахунок норм ПЕР на 2015 і 2016 роки на обсяг виробництва відповідно 1500 та 1400 тис. м-3 води є додатковим підтвердженням правильності здійснення відповідачем розрахунку обсягу централізованого водопостачання для цілей тарифоутворення прямим, а не зворотнім шляхом.
В долученій матеріалів справи таблиці наведені дані щодо обсягів реалізації, які підприємство застосовувало при розрахунку тарифу на водопостачання, що затверджені річними планами та відповідно до яких перераховано тарифи в ході перевірки.
Твердження позивача щодо невідповідності обсягів реалізації за нормами в акті і розрахунку, яке є штучним завищенням понаднормованих втрат суд вважає безпідставним, оскільки на стор. 6 акту наводиться аналіз фактичних втрат і витрат підприємства в динаміці з 2011 року для оцінки заходів, які вживаються для зменшення понаднормативних втрат, а порушення встановлені при формуванні планових показників, тому порівнювати ці дані некоректно.
Щодо загальновиробничих витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до ПсБО 16 «Витрати» - перелік і склад змінних і постійних загальновиробничих витрат встановлюються підприємством, проте в наказі позивача про облікову політику такий перелік не затверджено. Оскільки бухгалтерський стандарт пропонує декілька варіантів визначення бази розподілу загальновиробничих витрат, підприємство має право самостійно обрати найбільш доцільний. Обраний варіант затверджується саме наказом про облікову політику.
КП «Апостоловеводоканал» згідно наказу про облікову політику в якості бази розподілу обрало натуральний показник - обсяг випущеної продукції. Натомість цей показник неможливо застосувати, оскільки продукція підприємства неоднорідна (водопостачання, водовідведенні, ритуальні послуги, утримання будинків і прибудинкових територій, збір та вивіз ТПВ, автопослуги).
Згідно з пунктом 22 Порядку № 869, змінні загальновиробничі та постійні розподілені загальновиробничі витрати розподіляються між видами діяльності пропорційно прямим витратам.
Відповідно до ПсБО 16, прямі витрати - витрати, що можуть бути віднесені безпосередньо до конкретного об'єкта витрат економічно доцільним шляхом.
Далі при розподілі загальновиробничих витрат між видами діяльності з водопостачання та водовідведення, підприємство зменшило їх загальну суму на 963102,46 грн., з яких -783991,90 грн. - прямі витрати з водопостачання, 179110,56 грн. - прямі витрати з водовідведення. Відповідно, до розподілу залишилась сума 1049734,86 грн. (2012837,32 -963102,46). За результатами перевірки сума, що розподіляється склала 854307,40 грн. (1817409,86-963102,46).
За базу розподілу підприємство прийняло прямі витрати згідно калькуляції, які склали 2637233,00 грн., і відсоток загальновиробничих витрат обраховано на рівні 39,8% (1049734,86 : 2637233,00). За розрахунками перевріяючого прямі витрати становлять 5116613,70 грн., а відсоток загальновиробничих витрат 16,7% (854307,40 : 5116613,7). До складу прямих витрат перевіряючим включені вартість електроенергії та покупної води за цінами, врахованими підприємством, - на плановий обсяг підйому води (в калькуляції 2015 року -1500 тис. м-3 , в калькуляції 2016 року - 1400 тис. м-3 ), фонд оплати праці машиністів насосів та відрахування ЄСВ, амортизація. Крім того, до складу прямих витрат додана сума заробітної плати начальників дільниць водопроводу і каналізації, майстра, завідувача лабораторії, слюсарів-сантехників тощо, в розмірі 963102,46 грн., тобто та сума, яка була знята і підприємством, і перевіряючим із загального обсягу загальновиробничих витрат.
В результаті розрахунків за даними підприємства загальновиробничі витрати в калькуляції 2015 року на водопостачання склали 1483350 грн., або 3,84 грн./м-3 , за даними перевірки - 1461421,69 грн., або 1,41 грн./м-3 за рахунок зменшення підприємством бази розподілу (прямих витрат) та заниження планованого обсягу централізованого водопостачання.
Щодо адміністративних витрат суд зазначає наступне.
До складу адміністративних витрат в ході перевірки додано суму, виходячи з наданих штатних розкладів. В результаті перевіряючим включено до фонду заробітної плати адміністративного персоналу 492,9 тис. грн. та відрахування на соціальні заходи 186,7 тис. грн., що на 40% більше показників фінансового плану на 2015 рік.
Крім того, до бази розподілу виробничої собівартості підприємство не врахувало собівартість послуг по водопостачанню с. Українка, автотранспортного цеху та дільниці ритуальних послуг, чим зменшило базу розподілу.
Щодо витрат на збут суд зазначає наступне.
Підприємство включило до собівартості водопостачання розподілену суму витрат на збут, яка загалом становить 480,5 тис.грн. В ході перевірки ця сума не коригувалась, незважаючи на те, що вона не збігається з фінансовим планом на 2015 рік (353,9 тис. грн.), зменшення відсотка питомої ваги витрат на збут відбулося за рахунок заниження підприємством бази розподілу, про що йшлось вище - за рахунок зворотного розрахунку обсягів виробництва води, не включення до прямих витрат сум, на які зменшено загальновиробничі витрати, що призвело до заниження виробничої собівартості.
Щодо планування прибутку суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 18 Порядку № 869 затверджено виключний перелік складових планованого прибутку. Так, планований прибуток визначається як сума коштів, що перевищує суму повної планованої собівартості і спрямовується на здійснення необхідних інвестицій, погашення основної суми запозичень та/або інвестування за рахунок власного капіталу в необоротні матеріальні та нематеріальні активи для провадження ліцензованої діяльності, забезпечення необхідного рівня прибутковості капіталу власників (нарахування дивідендів), відрахування до резервного капіталу та нарахування податку на прибуток. Планування складової частини зазначеного прибутку, що передбачається для здійснення необхідних інвестицій для провадження ліцензованої діяльності, провадиться відповідно до інвестиційної програми ліцензіата, затвердженої згідно з його установчими документами і погодженої в установленому уповноваженими органами порядку.
Складова частина планованого прибутку, що спрямовується на погашення основної суми запозичень, використаних для забезпечення провадження ліцензованої діяльності, визначається лише за тими запозиченнями (договорами), цільове використання яких узгоджено з уповноваженими органами та відсотки за користування якими враховані у складі планованих фінансових витрат. Дивідендами згідно п. 4 П(С)БО 15 вважається частина чистого прибутку, розподілена між учасниками (власниками) відповідно до їх долі у власному капіталі підприємства.
Загальний обсяг планованого прибутку і напрями його використання відображає фінансовий план підприємства, який щорічно затверджується в органі місцевого самоврядування. Надані для перевірки фінансові плани за 2015-2018 роки не передбачали розподілів запланованого прибутку на вищевказані цілі.
За відсутності затверджених в установленому порядку інвестиційної програми та планованих показників забезпечення необхідного рівня прибутковості капіталу власників (нарахування дивідендів), відрахування до резервного капіталу, відсутній і об'єкт оподаткування, тому і розрахувати планований податок на прибуток неможливо.
Таким чином, суд погоджується з висновками ГУ Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області про неможливість включення до структури тарифу прибутку на рівні 12 % рентабельності.
Отже, за наслідком розгляду справи в судовому засіданні доведено порушення КП «АПОСТОЛОВЕВОДОКАНАЛ» вимог Порядку №869 та Наказу №179.
На підставі пункту 7 частини 1 статті 18 Закону України «Про ціни і ціноутворення» уповноважені органи мають право: надавати органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування, суб'єктам господарювання обов'язкові для виконання приписи про усунення порушень вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.
З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог та відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Враховуючи відмову у задоволення позову, сплачений позивачем при звернення до суду судовий збір відшкодуванню на користь позивача не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення в повному обсязі складено 21 січня 2019 року.

Суддя М.В. Бондар