Справа № 1.380.2019.000460
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2019-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1.380.2019.000460
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

01 лютого 2019 року

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Костецький Н.В., перевіривши матеріали позовної заяви Суддя Львівського окружного адміністративного суду Костецький Н.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у місті Києві про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у місті Києві, у якому просить суд:

- визнати дії щодо ненадання інформації заявнику про відкриття та закриття виконавчого провадження, зокрема на заяву від 02.11.2018 неправомірними;

- визнати протиправною та скасувати постанову Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у місті Києві про закінчення виконавчого провадження № 57315006.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Згідно з статтею 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За змістом частини 1 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Зі змісту вказаної статті слідує право на звернення до адміністративного суду учасників виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та осіб, які залучаються до проведення виконавчих дій, якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Проте, у даному випадку чинним законодавством передбачений інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця, зокрема Законом України "Про виконавче провадження".

Частиною 1 статті 74 закону України "Про виконавче провадження" визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 448 ЦПК України).

Отже, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на спори про оскарження дій органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов судів прийнятих в порядку цивільного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 31.01.2018 № К/9901/1189/18, від 19.02.2018 № К/9901/6550/18.

Згідно позовної заяви та доданих до неї матеріалів, ОСОБА_1, який є стягувачем у виконавчому провадженні № 57315006 звернувся до суду з вимогами про визнання неправомірними дій щодо ненадання інформації заявнику про відкриття та закриття виконавчого провадження, зокрема на заяву від 02.11.2018 та визнання протиправною та скасування постанови Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у місті Києві про закінчення виконавчого провадження № 57315006, яка прийнята державним виконавцем в ході примусового виконання виконавчого листа № 465/6343/17, виданого 28.03.2018 Франківським районним судом м. Львова у цивільній справі.

Суд зазначає, що позивач 02.11.2018 звернувся до начальника Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у місті Києві зі скаргою, у якій просив невідкладно розпочати дії примусового виконання рішення надіславши відповідну постанову боржнику та копію такої постанови стягувачу, відтак фактично у даному позові оскаржує дій відповідача, вчинені під час примусового виконання виконавчого листа, виданого Франківським районним судом м. Львова за результатами розгляду цивільної справи.

Таким чином, позивач оскаржує дії та рішення відповідача, вчинені та прийняті ним при примусовому виконанні виконавчого листа № 465/6343/17, виданого 28.03.2018 Франківським районним судом м. Львова у цивільній справі, а тому даний спір не може розглядатись за правилами адміністративного судочинства, а повинен розглядатись за правилами цивільного судочинства .

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Аналіз зазначеної норми міжнародного права свідчить, що обов'язково суд повинен бути встановлений законом, тобто кожен має право на розгляд справи компетентним судом, компетентність якого встановлюється тільки законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12.10.1978 р. вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Роз'яснити позивачу його право на звернення до суду з позовом в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовну заяву позивача не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства і на підставі п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України слід відмовити у відкритті провадження у даній справі.

Керуючись ст. ст. 170, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,-

ухвалив:

1. Відмовити у відкритті провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у місті Києві про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії.

2. Роз'яснити позивачу його право на звернення до Франківського районного суду м.Львова з позовом в порядку цивільного судочинства.

3. Роз'яснити позивачу, що відповідно до ч. 5 ст. 170 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

4. Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі невідкладно надіслати особі яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї документами.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статями 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідні положення цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя Костецький Н.В.