Справа № 826/8478/18
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2019-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

31 січня 2019 року № 826/8478/18

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Огурцов О.П., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області
провизнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просить визнати протиправними дії та зобов'язати відповідача вчинити дії щодо проведення перерахунку пенсії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.06.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.05.2018 замінено відповідача в адміністративній справі № 756/17379/17 його правонаступником, а саме: Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві на Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу у призначенні йому пенсії за вислугою років у зв'язку з тим, що календарна вислуга років на день звільнення становить 18 років 11 місяців та 16 днів, оскільки при призначенні пенсії відповідно до вимог чинного законодавства має враховуватись вислуга років не в календарному, а в пільговому обчисленні, яка становить 24 роки 03 місяці та 11 днів, що є достатнім для призначення позивачу пенсії за вислугою років.

Відповідачем надано суду відзив на позовну заяву в якому зазначено про те, що позивач був звільнений з військової служби в 2016 році у зв'язку зі скороченням штатів та на час звільнення не досяг 45 - річного віку та мав вислугу менш ніж 22 календарних роки та 6 місяців, а саме, 18 років 11 місяців та 16 днів, з огляду на що відсутні підстав для призначення позову пенсії за статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Наказом №185/ОС-16 від 28.07.2016 "З особового складу", відповідно до пункту 5 статті 23 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України», пункту 4 частини першої 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію» звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України (у зв'язку зі скороченням штатів) полковника внутрішньої служби ОСОБА_1 (НОМЕР_2), старшого інспектора з особливих доручень відділу комплектування територіальних органів департаменту по роботі з персоналом апарату Державної пенітенціарної служби України з 01.08.2016.

Відповідно до зазначеного наказу вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні становить 18 років 11 місяців 16 днів, у пільговому обчисленні 24 роки 03 місяці 11 днів.

21.07.2017 ОСОБА_1 звернувся до комісії з ліквідації Державної пенітенціарної служби України з приводу призначення пенсії за вислугою років.

Листом від 25.07.2017 № 5/1-1481-7.01/217 комісія з ліквідації Державної пенітенціарної служби України відмовила позивачуу призначенні пенсії, оскільки календарна вислуга років на день звільнення складала 18 років 11 місяців 16 днів.

26.07.2017 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області з пакетом документів для призначення пенсії за вислугою років у відповідності до вимог статті 23 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України».

Листом від 11.08.2017 № 679/П-01 Головного управління пенсійного фонду України у Київській області ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії через порушення порядку подання документів.

Постановою Шевченківський районний суд м. Києва від 08.12.2017 у справі № 761/29981/17 (№ 2-а/761/676/2017) за позовом ОСОБА_1 до Державної пенітенціарної служби України, Головного управління пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій неправомірними та зобов'язати вчинити дії, позов задоволено, визнано неправомірними дії Державної пенітенціарної служби України щодо не підготовки та подання до Головного управління пенсійного фонду України у Київській області документів для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугою років на пільгових умовах, зобов'язано Державну пенітенціарну службу України в особі голови ліквідаційної комісії Державної пенітенціарної служби України підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області документи на ОСОБА_1 для призначення пенсії за вислугою років на пільгових умовах у відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, що затверджений постановою Правління Пенсійного Фонду України від 30.01.2007 року за №3-1 та зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугою років на пільгових умовах з 26.07.2017, з моменту звернення.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2018 апеляційну скаргу задоволено частково, скасовано постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 08.12.2017 в частині задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 про зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити пенсію за вислугою років на пільгових умовах з 26.07.2017, з моменту звернення та прийняти в цій частині нове рішення та відмовлено в зазначеній вимозі, змінено постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 08.12.2017 в частині стягнення судового збору, та в решті залишено без змін.

Державна установа "Генеральна дирекція Державної кримінально - виконавчої служби України" направила до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області подання по призначення пенсії від 10.04.2018 № 282 та пакет документів для призначення пенсії ОСОБА_1.

Листом від 05.05.2018 № 1108/03 Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повернуло Державній установі "Генеральна дирекція Державної кримінально - виконавчої служби України"без виконання пакет документів для призначення пенсії ОСОБА_1 з огляду на те, що на день звільнення з військової служби ОСОБА_1 мав 18 років 11 місяців та 16 днів календарної вислуги років у той час, як необхідним строком вислуги років відповідно до чинного законодавства має бути 22 календарних роки, та 6 місяців і більше.

ОСОБА_1 вважаючи, що йому має бути призначено пенсію за вислугою років звернувся з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Спірна правовідносини мали місце з серпня 2016 року по травень 2018, а отже до них мають застосовуватись норми права чинні на момент їх існування.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до пункту "б" частини першої статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Згідно з частиною першою статті 2 вказаного Закону військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Частиною другою статті 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визначено, що до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п'яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Статтею 171 зазначеного Закону встановлено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини другої статті 172 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" перелік документів, що підтверджують окремі періоди військової служби, служби в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, які підлягають зарахуванню до вислуги років у календарному обчисленні або на пільгових умовах, визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з абзацом 11 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, особам, зазначеним у пункті "ж" статті 1 2 такого Закону, до вислуги років зараховуються, зокрема, час перебування на посадах службовців у виправно-трудових установах, в органах і установах виконання покарань, слідчих ізоляторах, лікувально-трудових профілакторіях, інспекціях виправних робіт, підрозділах кримінально-виконавчої інспекції та невоєнізованої професійно-пожежної охорони, які переведені в категорію посад, що заміщуються рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ та Державної кримінально-виконавчої служби за переліком посад і на умовах (в порядку), затверджуваних відповідно Міністерством внутрішніх справ та Міністерством юстиції.

Абзацом 1 пункту 2 вказаної постанови встановлено, що до вислуги років особам офіцерського складу Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Цивільної оборони України та інших військових формувань, створених Верховною Радою України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, а також особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, поліцейським, особам, зазначеним у пункті "ж" статті 1 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, Державної інспекції техногенної безпеки та Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсій згідно з пунктом "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" додатково зараховується час їхнього навчання (у тому числі заочно) у цивільних вищих навчальних закладах, а також у інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п'яти років із розрахунку - один рік за шість місяців.

Відповідно до підпункту "в" пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяця, зокрема: у військових частинах і підрозділах внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії з охорони дипломатичних представництв, консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних організацій в Україні, у підрозділах Управління державної охорони, що визначаються в установленому порядку, а також у підрозділах спеціального призначення Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, установ виконання покарань органів внутрішніх справ, воєнізованих формуваннях Державної кримінально-виконавчої служби, у частинах і підрозділах (загонах) спеціального призначення внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії та у підрозділах міліції особливого призначення за Переліком посад і умовами (в порядку), що визначаються керівниками відповідних міністерств і відомств; час проходження служби особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби в установах виконання покарань, призначених для тримання засуджених до довічного позбавлення волі, за переліком посад і в порядку, затверджуваних Міністерством юстиції.

Згідно з пунктом "а" частини першої статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д", "ж" статті 1 - 2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше. До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Відповідно до частини четвертої статті 23 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії - один місяць служби за сорок днів; особам, які проходять службу у воєнізованих формуваннях і установах виконання покарань, призначених для тримання засуджених до довічного позбавлення волі, - один місяць служби за півтора місяця, а в установах виконання покарань, призначених для тримання і лікування інфекційних та психічно хворих засуджених, - один місяць служби за два місяці за переліком посад і в порядку, що затверджуються Міністерством юстиції України.

Отже, правовою підставою для набуття особою, яка проходила службу, зокрема в органах Державної кримінально-виконавчої служби, права на призначення пенсії за вислугою років є наявність в неї відповідного стажу роботи, набутого у відповідності до норм законодавства, регулюючих засади трудової діяльності зазначеної категорії осіб та їх соціального забезпечення. Водночас досягнення певного віку, зокрема, 45- років як на те посилається відповідач, у випадку наявності відповідної вислуги років положеннями статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" не визначено умовою призначення пенсії за вислугою років.

При цьому, законодавством регламентовано пільгове обчислення стажу осіб, які проходять службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби, що є гарантією їх соціальних прав на пільгове пенсійне забезпечення.

Разом з тим, жодною нормою чинного законодавства не передбачено обмежень щодо зарахування вислуги років вказаної категорії осіб у пільговому обчисленні до стажу, який надає право на призначення пенсії за вислугу років.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2018, у справі № 761/29981/17 (№ 2-а/761/676/2017) за позовом ОСОБА_1 до Державної пенітенціарної служби України, Головного управління пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій неправомірними та зобов'язати вчинити дії, позов задоволено, визнано неправомірними дії Державної пенітенціарної служби України щодо не підготовки та подання до Головного управління пенсійного фонду України у Київській області документів для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугою років на пільгових умовах, зокрема, встановлено наступне: "Крім того, посилання ДПтС України на відсутність календарної вислуги років у позивача для призначення йому пенсії за вислугою років суперечать чинному законодавству, оскільки, у відповідності до норм, як Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», так і Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», визначено, що особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії."

Позивача звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України (у зв'язку зі скороченням штатів) з 01.08.2016 наказом №185/ОС-16 від 28.07.2016 "З особового складу" в якому зазначено про те, що вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні становить 18 років 11 місяців 16 днів, у пільговому обчисленні 24 роки 03 місяці 11 днів.

Факт наявності у позивача вислуги років у розмірі визначеному у зазначеному наказі сторонами визнається.

З огляду на зазначене враховуючи те, що вислуга років позивача у пільговому обчисленні стажу його роботи на день звільнення становить 24 роки 03 місяці 11 днів, що сторонами визнається та підтверджується наявною в матеріалах справи копією наказу №185/ОС-16 від 28.07.2016, він у відповідності до пункту «а» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», він набув право на отримання пенсії за вислугою років.

Державною установою "Генеральна дирекція Державної кримінально - виконавчої служби України" на виконання постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 08.12.2017 у справі № 761/29981/17 (№ 2-а/761/676/2017) та постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2018, у справі № 761/29981/17 (№ 2-а/761/676/2017) було направлено відповідачу подання про призначення пенсії від 10.04.2018 № 282 та пакет документів для призначення пенсії ОСОБА_1.

Відповідач повертаючи пакет документів для призначення пенсії позивачу без виконання єдиною підставлю для цього в листі від 05.05.2018 № 1108/03 зазначив те, що на день звільнення з військової служби ОСОБА_1 мав 18 років 11 місяців та 16 днів календарної вислуги років у той час, як необхідним строком вислуги років відповідно до чинного законодавства має бути 22 календарних роки, та 6 місяців і більше.

В наданому суду відзиві відповідач також посилався на те, що позивач не досяг 45 річного, віку, водночас, як було встановлено судом відповідної вимоги положення чинного законодавства не містять.

Інших доводів та обгрунтувань на підтвердження наявності підстав для відмови позивачу у призначенні пенсії за вислугою років відповідачем наведено не було, як не було надано відповідних доказів.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку про те, що відповідачем було відмовлено позивачу у призначенні пенсії за відсутності на те правових підстав.

Пунктами 3 та 4 частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Позивач у позовній заяві просить суд визнати неправомірними дії (бездіяльність) відповідача щодо відмови в призначенні пенсії за вислугою років.

Враховуючи положення частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України та той факт, що відповідачем шляхом повернення пакету документів для призначення пенсії позивачу без виконання листом від 05.05.2018 № 1108/03 фактично відмовлено позивачу у призначенні пенсії за вислугою років, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога щодо визнання неправомірними дій (бездіяльності) відповідача щодо відмови в призначенні пенсії за вислугою років підлягає задоволенню шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в призначенні пенсії за вислугою років позивачу.

Оскільки позовна вимоги щодо зобов'язання відповідача призначити позивачу пенсію за вислугу років на пільгових умовах з 02.08.2016 спрямована на майбутній захист прав, свобод та інтересів позивача, які на час розгляду справи не були порушені, суд дійшов висновку про безпідставність заявленої позовної вимоги.

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Враховуючи встановлення судом протиправності дій відповідача щодо відмови позивачу у призначенні позивачу пенсії за вислугою років, суд дійшов висновку про необхідність для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача вийти за межі позовних вимог та зобов'язати відповідача повторно розглянути питання щодо призначення позивачу пенсії за вислугою років на пільгових умовах з урахуванням висновків суду.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З огляду на зазначене, керуючись статтями 241, 243, 244, 245, 246, 262, 263, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (04071, м. Київ, вул. Ярославська, 40, ) про визнання протиправними дії та зобов'язати вчинити дії - задовольнити частково та вийти за межі позовних вимог.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови в призначенні пенсії за вислугою років ОСОБА_1.

3. Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) пенсії за вислугою років на пільгових умовах.

4. В решті позовних вимог - відмовити.

5. Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (04071, м. Київ, вул. Ярославська, 40, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 500,00 грн. (п'ятсот грн. 00 коп.).

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.П. Огурцов