Справа № 805/2721/18-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року справа №805/2721/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача: Ястребової Л.В., суддів: Компанієць І.Д., Казначеєва Е.Г.,

секретар Тішевський В.В.

за участі представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Голуба П.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Першого апеляційного адміністративного суду в м. Краматорську апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17.09.2018 р. (суддя Толстолуцька М.М., повний текст складено 08.10.2018р.) в справі № 805/2721/18-а за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Головного управління Держпраці у Донецькій області про скасування постанови про накладення штрафу,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держпраці у Донецькій області (далі - ГУ Держпраці) про скасування постанови Головного управління Держпраці у Донецькій області про накладення штрафу ФОП ОСОБА_4 по справі про адміністративне правопорушення № 05-16-3300/0007/26 від 20.03.2018 року про стягнення у вигляді штрафу у розмірі 74460,00 грн., яка прийнята на підставі акту інспекційного відвідування № 05-16-3300/0007 від 28.02.018 року за порушення вимог ч. 7 ст. 96 КЗпП України, ч. 7 ст. 6 Закону України «Про оплату праці» ч. 6 ст. 95 КЗпП, ст.. 33 Закону України «Про оплату праці». В обгрунтування зазначила, що постанова є незаконною та необґрунтованою, оскільки під час її винесення відповідачем не дотримано вимоги статей 245, 276, 280 КУпАП.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27 вересня 2018 р. адміністративний позов ОСОБА_4 задоволено повністю. Скасовано постанову Головного управління Держпраці у Донецькій області про накладення штрафу на фізичну особу-підприємця ОСОБА_4 по справі про адміністративне правопорушення № 05-16-3300/0007/26 від 20.03.2018 року про стягнення у вигляді штрафу у розмірі 74460,00 грн. та стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Донецькій області на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 1762 грн.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального та порушення процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. На думку апелянта, позовна заява ОСОБА_4 не містить вимог про визнання протиправним індивідуального акта чи окремих його положень та звертає увагу суду, що на теперішній час у встановленому законом порядку не визнано протиправною постанову про накладення штрафу уповноваженими особами від 20.03.2018 № 05-16-3300/0007/26. Наголошує на тому, що судом не була залучена до участі у справі належна особа - фізична особа-підприємець ОСОБА_4 Вважає, що при проведенні інспекційного відвідування та прийнятті спірної постанови Управління Держпраці діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством України. На виконання припису від 19.03.2018 № 05-16-3300/0007/0009 позивач повідомила про усунення виявлених порушень у повному обсязі, тобто фактично визнала допущені нею порушення законодавства про працю, а усунення виявлених порушень не є підставою для скасування фінансової санкції, яка застосована за сам факт вчинення порушення у сфері законодавства про працю.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено і вбачається з матеріалів справи, що на адресу ФОП ОСОБА_4 направлено повідомлення відповідно до наказу від 26.02.2018р . № 198 про проведення інспекційного відвідування суб'єкта господарювання з 27 лютого по 28 лютого 2018 року щодо дотримання вимог законодавства про працю, нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані щорічні відпустки при звільненні, нарахування та виплати індексації заробітної плати, визначення розміру оплати праці. (а.с. 8).

Відповідно до акта № 05-16-3300/0007 від 28 лютого 2018 року, інспекторами праці встановлено порушення ФОП ОСОБА_4 вимог ч. 7 ст. 96, ч. 6 ст. 95 КЗпП України, ст. ч. 7 ст. 6, ст. 33 Закону України «Про оплату праці», ст. 21 Закону України «Про відпустки», та у зв'язку з виявленими порушеннями законодавства про працю винесено припис від 19.03.2018 № 05-16-3300/0007/0009 про усунення виявлених порушень.(а.с. 9-12, 13).

20.03.2018 на виконання припису позивачем направлено заступнику начальника відділу контролю східного напрямку лист з повідомленням про усунення виявлених порушень 06.03.2018.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 21.03.2018 № 05-16-330/0007/0019, фізична особа-підприємець ОСОБА_4 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП, а саме: при проведенні 28.02.2018 року інспекційного відвідування на предмет нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані щорічні відпустки при звільненні, нарахування та виплати індексації заробітної плати, визначення розміру оплати праці встановлено, що ФОП ОСОБА_4, має право прийому та звільнення працівників, на підставі вимог ст.. 21 КЗпП України виступає однією із сторін трудового договору і як роботодавець повинна забезпечити реалізацію трудових прав найманих працівників, однак порушила вимоги чинно го законодавства про працю України, а саме: ст. 33Закону України «Про оплату праці», ч. 6 ст. 95 КЗпП не нараховано індексацію заробітної плати.(а.с. 18).

20.03.2018 відповідач прийняв постанову № 05-16-3300/0007/26, якою застосував до позивача штраф у розмірі 74460 грн. за порушення законодавства про працю.

Вказана постанова є предметом цього позову, оскільки позивач вважає її протиправною.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що, оскільки, позивачем виявлені порушення були усунуті як до складання припису, так і до прийняття оскаржуваної постанови, він підлягає звільненню від відповідальності.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-У (далі - Закон № 877), відносини, пов'язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, регулюються цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Закону № 877-У, заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96 (далі - Положення №96), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Відповідно до ст. 259 КЗпП України, Державна служба України з праці має реалізовувати державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Так, згідно з п. 2 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295 (далі - Порядок № 295), державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення; та сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин).

Відповідно до положень пп. 1 п. 5 Порядку № 295 інспекційне відвідування проводиться, зокрема, за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Закону України № 877-У, заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Так, згідно зі ст. 12 Конвенції МОП № 81, інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їхні повноваження, мають право безперешкодно, без попереднього повідомлення і в будь-яку годину доби проходити на будь-яке підприємство, яке підлягає інспекції, та здійснювати будь-який огляд, перевірку чи розслідування, які вони можуть вважати необхідними для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються. Згідно зі ст. 16 вказаної Конвенції інспекції на підприємствах проводяться так часто і так ретельно, як це необхідно для забезпечення ефективного застосування відповідних правових норм.

Тобто, Конвенція МОП № 81 визначає безумовне дискреційне повноваження інспектора самостійно приймати рішення щодо необхідності проведення інспектування того чи іншого роботодавця для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються.

Як було зазначено, у період з 27.02.2018 по 28.02.2018 інспекторами праці проведено інспекційне відвідування з питань додержань позивачем законодавства про працю.

Згідно пунктів 19, 20 Порядку № 295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складається акт і у разі виявлена порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Так, за результатами інспекційного відвідування інспекторами праці Кімачуком А.В. та Коптіковим В.В. складено акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю від 28.02.2018 № 05-16-3300//0852, який отриманий позивачем без зауважень і заперечень.

У зв'язку з виявленими порушеннями законодавства про працю позивачеві внесено припис від 19.03.2018 № 05-16-3300/0007/0009 про їх усунення та складено протокол про адміністративне правопорушення № 05-16-3300/0007/0019 від 21.03.2018.

Частиною другою статті 265 КЗпП України передбачена відповідальність юридичних та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю, за порушення вимог законодавства про працю.

Так, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі, зокрема, недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення; недотримання встановлених законом гарантій та: пільг працівникам, які залучаються до виконання обов'язків, передбачених законами України «Про військовий обов'язок і військову службу», «Про альтернативну (невійськову) службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», - у десятикратному розмір: мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення; порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацам другим - сьомим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати.

При цьому, зазначені штрафи є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.

Штрафи зазначені у частині другій статті 265 КЗпП України, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року № 509, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад та їх заступниками.

Згідно з положеннями зазначеного вище пункту штрафи можуть бути накладені, у тому числі, на підставі акта про виявлення під час перевірки порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об'єднаної територіальної громадами.

Так, у зв'язку з виявленими в ході інспекційного відвідування порушеннями вимог законодавства про працю, начальником Головного управління Держпраці у Донецькій області Шубіним В.П. 20.03.2018 винесено постанову про накладення штрафу № 05-16-3300/0007/26, якою на позивача накладено штраф в розмірі 74460 грн.

Виявлені порушення були усунені позивачем, проте, висновок суду першої інстанції щодо звільнення позивача від відповідальності у зв'язку з усуненням виявлених порушень є помилковим.

Частиною 11 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», встановлено, що у разі виконання в повному обсязі та у встановлений строк припису, розпорядження, рішення, іншого розпорядчого документа про усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу нагляду (контролю), фінансові та адміністративні санкції, заходи реагування до суб'єкта господарювання, його посадових осіб не застосовуються,

Проте, положення наведеної норми Закону суперечать змісту Конвенції МОП № 81.

Частиною 2 ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори» визначено, що якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлені інші правила ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Також, відповідно до ч.6 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що якщо міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, встановлені інші правила ніж ті, що встановлені законом, то застосовуються правила міжнародного договору.

Як було вище зазначено, згідно ч. 4 ст.2 Закону України «Про засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» заходи контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

При цьому, ч. 5 вказаної статті передбачено, що зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов'язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм, вбачається, що всі інші норми Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» не поширюються на відносини, які виникають під час здійснення заходів державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення, в тому числі, і положення ч.11 ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.03.2018 (справа № 697/2073/17).

Відповідно до п.27 Порядку № 295 у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об'єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Згідно п. 28 Порядку № 295 у разі виконання припису в установлений у ньому строк заходи до притягнення об'єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності не вживаються.

Однак, відповідно до положень п. 29 Порядку № 295, заходи про притягнення об'єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Так, згідно акту інспекційного відвідування № 05-16-3300/0007, позивачем в порушення ч. 7 ст. 96 КЗпП України та ч. 7 ст. 6 Закону України «Про оплату праці» продавцям непродовольчих товарів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не розроблено тарифну систему оплати праці для розподілу робіт в залежності від їх складності, виконувані роботи не віднесено до певних тарифних розрядів т не присвоєно кваліфікаційні розряди згідно з професійними стандартами (кваліфікаційними характеристиками), ч. 6 ст. 95 КЗпП України, ст.. 33 Закону України «Про оплату праці» не нараховано індексацію з червня 2017 по грудень 2017 ОСОБА_10 продавцю непродовольчих товарів та ОСОБА_8 з серпня 2017 по грудень 2017 року.

Отже, на переконання суду апеляційної інстанції, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, довів суду правомірність своїх дій та рішень, в той час, як доводи позивача не ґрунтуються на законі.

Доводи відповідача стосовно того, що судом першої інстанції прийнято рішення про права, свободи та інтереси особи, яка не була залучена до участі у справі, а саме фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки позовна заява подана ОСОБА_4 саме як фізичною особою-підприємцем, про що зазначено і в рішенні суду та не є спірним.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено при неповному з'ясуванні обставин справи та з помилковим застосуванням норм матеріального права, тому постанова суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.195,196,198,202,205,207,211,212,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Держпраці у Донецькій області - задовольнити частково.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 27 вересня 2018 року у справі № 805/2721/18-а - скасувати.

У задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Управління Держпраці у Донецькій області про скасування постанови про накладення штрафу - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова в повному обсязі складена 29 січня 2019 року.

Головуючий Л.В.Ястребова

Судді І.Д. Компанієць

Е.Г. Казначеєв