Справа № 673/2157/18
Суддя: Ягодіна Т. В.
Дата ухвалення: 2019-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 673/2157/18
Провадження № 2-а/673/24/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" січня 2019 р. м. Деражня

Деражнянський районний суд Хмельницької області в складі

головуючої - судді Ягодіної Т.В.

з участю секретаря судового засідання Ясінської М.О.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 Аррієвича до інспектора сектору реагування патрульної поліції Деражнянського відділення поліції Летичівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_2, третя особа Деражнянське відділення поліції Летичівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2018 року позивач звернувся із означеним позовом до суду, вказавши, що постановою у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 №904144, складеною 05.11.2018 року інспектором сектору реагування патрульної поліції Деражнянського відділення поліції Летичівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_2, на нього накладене адміністративне стягнення за ч.5 ст. 121, ч.2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн. за те, що 05.11.2018 року о 18 год. 50 хв. він, керуючи автомобілем марки «Форд Ескорт», держзнак ВС2441ЄІ, по вулиці Миру в м. Деражня Хмельницької області, всупереч п.2.3.в) Правил дорожнього руху України не був пристебнутий ременем безпеки, а також після зупинки автомобіля працівниками поліції не увімкнув аварійну сигналізацію, чим порушив п.9.9.б) Правил дорожнього руху України. Позивач стверджував, що жодних порушень Правил дорожнього руху України він не вчиняв, у звязку з чим оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, а тому він просив її скасувати та провадження у справі закрити, поновивши йому строк звернення до суду, як такий, що пропущений ним з поважних причин.

Згідно з ухвалою судді від 03.12.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із встановленням відповідачу строку для подання відзиву на позовну заяву.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити із підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не зявився, відзив на позовну заяву не надав, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, письмових пояснень щодо позову не надав.

Заслухавши пояснення позивача, повно і всебічно зясувавши всі фактичні обставини та докази, які мають значення для вирішення справи, суд вважає, що вказаний адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Так, відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як встановлено судом, 05.11.2018 року інспектором СРПП Деражнянського ВП Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_2 відносно позивача ОСОБА_1А було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 №904144, згідно якої ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «Форд Ескорт», держзнак ВС2441ЄІ, по вулиці Миру в м. Деражня Хмельницької області, всупереч п.2.3.в) Правил дорожнього руху України не був пристебнутий ременем безпеки, а також після зупинки автомобіля працівниками поліції не увімкнув аварійну сигналізацію, чим порушив п.9.9.б) Правил дорожнього руху України та у звязку з чим на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч.5 ст. 121, ч.2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

В обґрунтування позову позивач вказує, що така постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

Вирішуючи обґрунтованість таких доводів позивача, судом приймається до уваги те, що згідно із ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно п.2.3.в) Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких заважають користуватися ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі.

Відповідно до ч.5 ст.121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом п.9.9.б) Правил дорожнього руху України у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар повинна бути ввімкнена аварійна світлова сигналізація.

Відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

При цьому, судом враховується, що згідно із ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо (статті 245, 280 Кодексу). Згідно з Кодексом провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення (пункт 1 статті 247); справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці (частина перша статті 249); оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності (стаття 252) тощо.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязана зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом із цим, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що інспектором СРПП при її прийнятті не було наведено доказів, на яких ґрунтується його висновок про вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 121, ч.2 ст. 122 КУпАП, та не зазначено мотивів відхилення доводів позивача, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, зокрема, про те, що він не порушував Правил дорожнього руху України.

Крім того, відповідачем було проігноровано неодноразові вимоги суду щодо надання матеріалів, які стали підставою для прийняття оскаржуваної постанови, в тому числі фото- чи відеозйомки вчиненого правопорушення або інших доказів, якими субєкт владних повноважень обґрунтовує правомірність прийнятого ним рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на наведене, суд приймає до уваги доводи позивача, наведені ним в обґрунтування позовних вимог, як такі, що не спростовані відповідачем.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним доказам в цілому (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищенаведене, а також те, що судом не здобуто, а відповідачем не представлено належних доказів на підтвердження того, що позивач ОСОБА_1 порушив вимоги пунктів 2.3.в) та 9.9.б) Правил дорожнього руху України, суд вважає, що постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 №904144 від 05.11.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 121, ч.2 ст. 122 КУпАП слід визнати протиправною та скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вирішуючи вимогу позивача про поновлення йому строку звернення до адміністративного суду, суд виходить із наступного.

Згідно із ч.2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, може бути подано протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Як встановлено судом, оскаржувану постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення було складено 05.11.2018 року, а до суду він звернувся 27.11.2018 року.

Разом із цим, із пояснень в судовому засіданні позивача ОСОБА_3 та зі змісту наданого ним відеозапису, який був безпосередньо досліджений судом в судовому засіданні, встановлено, що оскаржувана постанова на місці інспектором СРПП не виносилася і не вручалася позивачу під розписку.

Крім того, встановлено, що копію постанови позивачем було отримано по пошті 19.11.2018 року, що підтверджується штемпелем на поштовому конверті, копія якого наявна в матеріалах справи.

З огляду на наведене та враховуючи момент отримання позивачем постанови, суд приходить до висновку, що строк звернення до адміністративного суду ним пропущений не був, у звязку з чим відсутні підстави для поновлення такого строку.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 8, 9, 22, 72, 77, 90, 128, 241-255, 272, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 Аррієвича до інспектора сектору реагування патрульної поліції Деражнянського відділення поліції Летичівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 №904144, складену 05.11.2018 року інспектором сектору реагування патрульної поліції Деражнянського відділення поліції Летичівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_2, про накладення на ОСОБА_1 Аррієвича адміністративного стягнення за ч.5 ст. 121, ч.2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн., а справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 Аррієвича закрити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 Аррієвич, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НА №456190, виданий Деражнянським РВ УМВС України в Хмельницькій області 29.01.1998 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1;

відповідач - інспектор сектору реагування патрульної поліції Деражнянського відділення поліції Летичівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_2, (місцезнаходження органу: Хмельницька область, м. Деражня, Майдан Привокзальний, 6);

третя особа - Деражнянське відділення поліції Летичівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області (місцезнаходження: Хмельницька область, м. Деражня, Майдан Привокзальний, 6).

Суддя: ОСОБА_4