Справа № 813/2012/18
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/3555/18

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Багрія В.М. , Старунського Д.М.,

за участі секретаря судового засідання Смидюк Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вентарок» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2018 року (суддя - Сподарик Н.І., м. Львів, повний текст судового рішення складено 05 листопада 2018 року) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вентарок» до Головного управління ДФС у Запорізькій області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вентарок» 14.05.2018 звернулося до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Запорізькій області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління ДФС України у Запорізькій області від 20.04.2018 №657891/40652647 про відмову в реєстрації податкової накладної від 29.03.2018 №21, складеної ТОВ «Вентарок» у Єдиному реєстрі податкових накладних та зобов'язання ДФС України зареєструвати вказану податкову накладну у Єдиному реєстрі податкових накладних датою її подання не реєстрацію - 13.04.2018. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що рішення про відмову в реєстрації податкової накладної є протиправним та підлягає скасуванню, а податкова накладна підлягає реєстрації, оскільки у податкового органу не було визначених законом підстав для зупинення реєстрації податкової накладеної, а відтак для відмови у її реєстрації. Крім цього, зазначало, що TOB «Вентарок» не відповідало жодному із критеріїв ризиковості платника податків, визначених згідно листа ДФС України від 21.03.2018 №959/99-99-07-18. Вказувало і на те, що згадана вище податкова накладна не підлягала моніторингу податковим органом, оскільки не підпадала під жодну з ознак, передбачених пунктом 3 «Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №117 (далі - Порядок №117).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2018 року у справі №813/2012/18 в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на обставини, викладені у позовній заяві, яким суд першої інстанції не надав належної правової оцінки. Окрім того, позивач наголосив на тому, що оскаржуване рішення відповідача є незаконним та необґрунтованим, оскільки у ньому чітко не зазначено, які документи складені з порушенням законодавства та яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, а подані платником пояснення та документи підтверджують факт здійснення господарських операцій, за якими було складено податкову накладну від 29.03.2018 №21.

Відповідач у письмовому відзиві на апеляційну скаргу вважає рішення суду першої інстанції обґрунтованим, прийнятим з врахуванням всіх обставини справи та таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржуване рішення скасувати з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що пакет документів, які позивач надав до повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по податковій накладній від 29.03.2018 №21 не є достатнім для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, що стало підставою для прийняття контролюючим органом рішення про відмову в реєстрації податкової накладної. Оскільки під час розгляду справи ознак протиправності рішення податкового органу від 20.04.2018 №657891/40652647 про відмову в реєстрації податкової накладної судом не встановлено, то позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його помилковим, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ТОВ «Вентарок» зареєстроване як юридична особа, ідентифікаційний код 40652647, місцезнаходження юридичної особи : м. Львів, вул. Городоцька, 207.

Між TOB «Вентарок» (Постачальник) та TOB «ТОРГ-БУД-ПАРТНЕР» (Покупець) 18.08.2017 укладено договір поставки №271т/17, відповідно до якого Постачальник зобов'язувався передати у власність Покупця фасадний камінь VENTAROCK, згідно його замовлень, у відповідній кількості, визначеної якості та за узгодженою вартістю, а Покупець зобов'язується прийняти і оплатити товар в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до п.2.1. Договору, Постачальник зобов'язаний здійснити поставку товару на умовах DDP Київ. Місце поставки склад Покупця, зазначений в заявці або Специфікації на поставку товару (окремої партії товару). Вартість товару і порядок розрахунків визначено у пункті 3 Договору. Так, відповідно до підпункту 3.2.1 пункту 3.2 вказаного Договору попередня оплата за товар здійснюється Покупцем у розмірі 50% вартості партії товару. Відповідно до узгодженої сторонами Специфікації, сплачується Покупцем одним або декількома платежами не пізніше ніж через 20 робочих днів з дати підписання Специфікації на відповідну партію.

TOB «ТОРГ-БУД-ПАРТНЕР» згідно платіжного доручення №1271 здійснило оплату за товар 29.03.2018 на рахунок TOB «Вентарок» у розмірі 4000000 грн.

На проведену оплату TOB «Вентарок» виписано податкову накладну від 29.03.2018 №21 на суму 4000000 грн., в тому числі податок на додану вартість у розмірі 666 666,67 грн.

Вказана податкова накладна була оформлена та направлена засобами електронного зв'язку для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Однак, через автоматизовану систему «Єдине вікно подання електронних документів», 13.04.2018 Головне управління ДФС у Запорізькій області направило позивачу квитанцію, в якій містилась інформація про зупинення реєстрації вказаної податкової накладної, відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України), оскільки податкова накладна відповідає вимогам підпункту 1.6 пункту 1 «Критеріїв ризиковості платника податку». Додатково зазначено: показник D=0, Р=35179,92. Позивачу запропоновано надати пояснення або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних.

ТОВ «Вентарок» 17.04.2018 надало пояснення та копії документів, що підтверджують реальність господарської операції. Згідно повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по податковій накладній позивачем додано 13 документів.

20.04.2018 комісією, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації прийнято рішення №657891/40652647 про відмову в реєстрації податкової накладної від 29.03.2018 №21, у зв'язку із ненаданням позивачем копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання, транспортування та ненадання копій розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків.

Позивач 20.04.2018 звернувся до ДФС України із скаргою на зазначене рішення, однак рішенням Комісії з питань розгляду скарг від 02.05.2018 №1781/40652647/2 скаргу позивача залишено без задоволення, а рішення комісії контролюючого органу - без змін.

Вважаючи рішення комісії Головного управління ДФС України у Запорізькій області від 20.04.2018 №657891/40652647 про відмову в реєстрації податкової накладної від 29.03.2018 №21 в Єдиному реєстрі податкових накладних протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з підпунктами «а», «б» пункту 185.1 статті 185 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг згідно приписів норми пункту 187.1 статті 187 ПК України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню; б) дата відвантаження товарів.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Враховуючи, що 29.03.2018 TOB «ТОРГ-БУД-ПАРТНЕР» здійснило зарахування коштів, а саме попередню оплату за товар на банківський рахунок ТОВ «Вентарок», в останнього виник обов'язок скласти податкову накладну. Оплата ТОВ «ТОРГ-БУД-ПАРТНЕР» платежу у розмірі 400000,00 грн підтверджується платіжним дорученням від 29.03.2018 №1271.

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних» від 29 грудня 2010 року №1246 (далі - Порядок №1246) визначено, що податкова накладна - це електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі - платник податку) відповідно до вимог ПК України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно з пунктом 12 Порядку №1246, після надходження податкової накладної/розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов'язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 01 липня 2015 року); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних або розрахунків коригування; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до пункту 13 Порядку № 1246 за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування.

01.01.2018 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році» від 07.12.2017 №2245-VIII. Вказаним Законом, пункт 201.16 ПК України викладено в новій редакції, за якою: «Реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України».

На виконання вказаної норми Кабінетом Міністрів України прийнята постанова від 21.02.2018 №117 «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних», якою, зокрема, затверджено Порядок №117.

Згідно з пунктом 3 Порядку №117 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) податкові накладні/розрахунки коригування, що подаються на реєстрацію в Реєстрі до проведення моніторингу, за результатами якого можливе зупинення їх реєстрації, перевіряються відповідно до таких ознак: 1) податкова накладна, яка не підлягає наданню отримувачу (покупцю) або складена за операцією, що є звільненою від оподаткування; 2) обсяг постачання, зазначений платником податку в податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі в поточному місяці, з урахуванням поданої на реєстрацію в Реєстрі податкової накладної / розрахунку коригування, становить менше 500 тис. гривень та керівник - посадова особа такого платника податку є особою, яка займає аналогічну посаду не більше ніж у трьох (включно) платників податку; 3) одночасно значення показників D та P, розрахованих у наведеному у цьому підпункті, мають такі розміри: D>0,03, Р<РмЧ1,4, де: D - розрахункова величина, яка дорівнює S/T; S - загальна сума сплачених за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю, в якому складено податкову накладну/розрахунок коригування, сум єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків і зборів (крім суми податку на додану вартість, сплаченої під час ввезення товарів на митну територію України) платником податку та його відокремленими підрозділами; T - загальна сума постачання товарів/послуг на митній території України, що оподатковуються за ставками 0, 20 і 7 відсотків, зазначеними платником податку в податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю, в якому складено податкову накладну/розрахунок коригування; P - сума податку на додану вартість, зазначена платником податку в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі у звітному (податковому) періоді, з урахуванням поданої на реєстрацію в Реєстрі податкової накладної / розрахунку коригування; Рм - найбільша місячна сума податку на додану вартість, зазначена у податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих платником податку в Реєстрі за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю, в якому складено податкову накладну / розрахунок коригування. Значення показника D за останні 12 календарних місяців обраховується ДФС станом на перше число календарного місяця та кожного 10 числа стає доступним платнику податку в електронному кабінеті.

Відповідно до пункту 5 Порядку №117 податкова накладна/розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку.

Пунктом 6 Порядку №117 визначено, що у разі, коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Відповідно до пунктів 12, 13 Порядку №117 у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації. У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складання податкової накладної / розрахунку коригування; 2) порядковий номер, номенклатура товарів/послуг продавця, код товару згідно з УКТЗЕД / послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, зазначені у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена; 3) критерій ризиковості платника податку або критерій ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 4) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Із змісту квитанції про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в ЄРПН від 13.04.2018 видно, що підставою для зупинення реєстрації податкової накладної позивача було те, що податкова накладна відповідає вимогам підпункту 1.6 пункту 1 критеріїв ризиковості платника податку.

Пунктом 10 Порядку №117 передбачено, що критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, визначає ДФС та надсилає на погодження Мінфіну в електронній формі через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади. ДФС оприлюднює на своєму офіційному веб-сайті погоджені критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку.

Державна фіскальна служба України листом від 21.03.2018 №959/99-99-07-18 визначила Критерії ризиковості платника податку.

Підпунктом 1.6 пункту 1 вказаного листа передбачено, що комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків, а саме: платник податку зареєстрований (перереєстрований) за адресою, що знаходиться на непідконтрольній території України (зона АТО, АР Крим); дата реєстрації платником податку на додану вартість не перевищує трьох місяців з дати такої реєстрації; платник податку - юридична особа, який не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах державної казначейської служби України (крім бюджетних установ); платник податку, посадова особа або засновник якого був посадовою особою або засновником суб'єкта господарювання, якого ліквідовано за процедурою банкрутства протягом останніх трьох років; платником податку не подано контролюючому органу податкову звітність з податку на додану вартість за два останні звітні періоди всупереч нормам пп.16.1.3 п.16.1 ст.16 та абзацу першого п.49.2 і п.49.18 ст.49 ПК України; платником податку на прибуток не подано контролюючому органу фінансову звітність за останній звітний період всупереч нормам пп.16.1.3 п.16.1 ст.16 та п.46.2 ст.46 Податкового кодексу України; наявна податкова інформація, що свідчить про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником.

При цьому, Головні управління ДФС в областях, м. Києві та Офіс великих платників податків ДФС постійно обраховують та проводять моніторинг показників, визначених у пунктах 1.1 - 1.6 цих Критеріїв. Ризиковість платника податку може бути встановлено у разі виконання хоча б одного з критеріїв, визначених у пунктах 1.1 - 1.5 цих Критеріїв.

Якщо виявлено, що платник податків має ознаки ризиковості згідно з пунктом 1.6 цих Критеріїв, то такий платник податків виноситься на розгляд Комісії в той самий день і вноситься до переліку ризикових платників у день проведення засідання Комісії, на якому прийнято відповідне рішення. Якщо платник податків, якого внесено до переліку ризикових суб'єктів господарювання, перестав відповідати критеріям ризиковості, що визначені у пунктах 1.1 - 1.5 цих Критеріїв, такого платника податків виключають з переліку ризикових суб'єктів господарювання в день отримання/виявлення такої інформації.

Колегія суддів звертає увагу на те, що підпункт 1.6. пункту 1 Критеріїв ризиковості платника податку не визначає самостійні критерії ризиковості платника податків, а лише дає підстави комісіям головних управлінь ДФС обласного рівня винести відповідного платника податків на розгляд комісії, і лише за результатами проведення засідання Комісії - прийняти рішення про його віднесення до переліку ризикових суб'єктів господарювання.

Отже, податковий орган був зобов'язаний у Квитанції зазначити конкретний вид критерію, який встановлений підпунктом 1.6 пункту 1 Критеріїв ризиковості платника податку, та відповідне рішення, відповідно до якого позивача внесено до ризикових платників. Однак, таких відомостей Квитанція не містить. У матеріалах справи відсутні докази того, що контролюючим органом приймалось рішення про віднесення ТОВ «Вентарок» до переліку ризикових суб'єктів господарювання.

Відповідно до пункту 15 Порядку №117 письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у податковій накладній / розрахунку коригування.

Перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, передбачений пунктом 14 Порядку №117 включає в себе: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором або законодавством.

Слід зазначити, що чіткого переліку документів, які платник податку може подати до контролюючого органу не існує. Такий перелік визначається платником податку на власний розсуд у кожному випадку окремо, в залежності від підстав зупинення реєстрації податкової накладеної (висновку податкового органу про відповідність платника податку певним критеріям ризикованості платника податку).

На підтвердження реальності господарської операції ТОВ «Вентарок» 17.04.2018 надало Головному управлінню ДФС у Запорізькій області письмові пояснення та копії первинних документів. Як слідує із змісту наявного в матеріалах справи копії листа-пояснення ТОВ «Вентарок» є господарським товариством, основним напрямом господарської діяльності якого є реалізація вентильованих фасадних систем VentaRock. Комплектуючими частинами вентильованих фасадних систем VentaRock є: ригелі, стійки, консолі, анкерні кріплення і фасадний камінь. Виробником фасадного каменю є безпосередньо ТОВ «Вентарок». У цьому листі ТОВ «Вентарок» надано інформацію з приводу основних видів діяльності, місцезнаходження виробничих потужностей товариства, вартість основних засобів, обладнання, яке використовується для виготовлення продукції, середньооблікової чисельності працівників, суми сплачених податків та зборів та основні напрями реалізації товару.

Відповідно до пункту 21 Порядку №117 підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

З наявних у матеріалах справи письмових доказів видно, що рішенням комісії Головного управління ДФС у Запорізькій області від 20.04.2018 №657891/40652647 відмовлено позивачу у реєстрації згаданої вище податкової накладної в ЄРПН з підстави: ненадання платником податку копій документів, а саме первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційних описів), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних, розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків. Разом з тим, оскаржуване рішення комісії Головного управління ДФС у Запорізькій області не містить чіткого переліку документів, неподання яких стало підставою для прийняття рішення про відмову у реєстрації податкової накладеної, у ньому лише вказано перелік документів, які можуть подаватись платником податків згідно пункту 14 Порядку №117.

При цьому, як зазначалося вище, матеріалами справи підтверджується, що позивачем надіслано на адресу контролюючого органу повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по податковій накладній до якого додано 13 документів та пояснення щодо умов здійснення ним господарської діяльності.

Враховуючи наведене, оскільки Головним управлінням ДФС у Запорізькій області не вказано якому саме критерію ризикованості платника податку відповідав позивач, а також не зазначено документів, яких позивачем не було подано контролюючому органу на підтвердження реальності господарських операцій, суд вважає, що прийняте податковим органом рішення про відмову у реєстрації податкової накладної позивача не відповідає вимогам закону.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що зважаючи на наявність передбачених законодавством документів, які свідчать про проведення господарських операцій між позивачем та його контрагентом, та на те, що такі документи були надані контролюючому органу, останній не мав правових підстав для відмови позивачу у реєстрації податкової накладної. Апеляційний суд також звертає увагу на те, що оскаржуване рішення про відмову в реєстрації податкової накладної, не відповідає критеріям чіткості та зрозумілості акта індивідуальної дії, та породжує його неоднозначне трактування, що в свою чергу впливає на можливість реалізації права або виконання обов'язку платником податків виконати юридичне волевиявлення суб'єкта владних повноважень.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків. Вживання податковим органом загального посилання на пункт шостий Критеріїв оцінки, без наведення відповідного підпункту, є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд. Відтак, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що міститься, зокрема, у постановах від 23 жовтня 2018 року у справі №822/1817/18, від 04 грудня 2018 рокуу справі № 821/1173/17.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення комісії ДФС України №645272/39782544 від 12 квітня 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної №119 від 30 березня 2018 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Разом з тим, суд першої інстанції не дав належної оцінки вказаним обставинам, що призвело до ухвалення помилкового рішення, у зв'язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Згідно з підпунктом 201.16.4. статті 201 ПК України податкова накладна/розрахунок коригування, реєстрацію якої в Єдиному реєстрі податкових накладних було зупинено, реєструється у день настання однієї із таких подій: а) прийнято рішення про реєстрацію податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; б) набрало законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до пункту 20 Порядку №1246, у разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

Враховуючи наведене та встановлену протиправність рішення комісії Головного управління ДФС України у Запорізькій області від 20.04.2018 №657891/40652647 про відмову в реєстрації податкової накладної від 29.03.2018 №21, складеної ТОВ «Вентарок» у Єдиному реєстрі податкових накладних, колегія суддів, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про відмову в реєстрації податкової накладної та зобов'язати ДФС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 29.03.2018 №21, подану ТОВ «Вентарок» днем її фактичного подання.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене, відповідачем не доведено правомірність своїх дій, а позивачем на підставі належних та допустимих доказів доведено обставини на яких ґрунтуються його позовні вимоги. Відтак, враховуючи, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Вентарок» є обґрунтованими, то такі підлягають до задоволення.

При цьому, доводи викладені в апеляційній скарзі спростовують висновки суду першої інстанції та знайшли своє належне підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Колегія суддів також враховує, що згідно з підпунктом «б» частини 4 статті 322 КАС України, у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення.

Керуючись ч.3 ст.243, 308, 310, 317, 321, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вентарок» задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2018 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Вентарок» задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління ДФС України у Запорізькій області від 20 квітня 2018 року №657891/40652647 про відмову в реєстрації податкової накладної від 29 березня 2018 року №21, складеної Товариством з обмеженою відповідальністю «Вентарок» у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну від 29 березня 2018 року №21, складену Товариством з обмеженою відповідальністю «Вентарок» у Єдиному реєстрі податкових накладних датою її подання на реєстрацію - 13 квітня 2018 року.

Стягнути з Головного управління ДФС у Запорізькій області () за рахунок його бюджетних асигнувань 4405 (чотири тисячі чотириста п'ять) грн сплаченого судового збору на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вентарок» ().

Стягнути з Державної фіскальної служби України () за рахунок її бюджетних асигнувань 4405 (чотири тисячі чотириста п'ять) грн сплаченого судового збору на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вентарок» ().

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді В. М. Багрій
Д. М. Старунський
Повне судове рішення складено 31 січня 2019 року.