Справа № 816/995/18
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2019-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

29 січня 2019 року

справа №816/995/18

адміністративне провадження №К/9901/66060/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач)

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області

на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24 травня 2018 року у складі судді Алєксєєвої Н.Ю.

та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2018 року у складі колегії суддів Сіренко О. І., Жигилія С. П., Перцової Т. С.

у справі № 816/995/18

за позовом Приватного підприємства «Приватна телекомпанія «Візит»

до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

27 березня 2018 року Приватне підприємство «Приватна телекомпанія «Візит» (далі - Підприємство, платник податків, позивач у справі) звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області (далі - податковий орган, відповідач у справі), в якому просило суд:

- визнати протиправними дії, вчинені відповідачем 08 червня 2016 року щодо коригування облікових показників (нарахування грошових зобов'язань) в інтегрованих картках платника податків інформаційної системи органів ДФС по коду платежу 18010600 "Орендна плата з юридичних осіб" у зв'язку з поновленням (відображенням) штрафних санкцій згідно податкових повідомлень-рішень від 17 квітня 2012 року №/0/397, від 24 липня 2012 року №000554/1503/0/1055, від 30 серпня 2012 року №/1256, від 30 серпня 2012 року №/1257 на загальну суму 24 314 грн 59 коп., строки примусового стягнення за якими сплили, та нарахуванням пені за несплату штрафних санкцій в сумі 3 543 грн 65 коп.;

- зобов'язати вчинити дії щодо зворотного коригування облікових показників інформаційної системи органів ДФС шляхом виключення з інтегрованої картки Підприємства по коду платежу 18010600 "Орендна плата з юридичних осіб" неправомірно поновлених (відображених) штрафних санкцій згідно податкових повідомлень-рішень від 17 квітня 2012 року №/0/397, від 24 липня 2012 року №000554/1503/0/1055, від 30 серпня 2012 року №/1256, від 30 серпня 2012 року №/1257 на загальну суму 24 314 грн 59 коп. та нарахованої пені в сумі 3 543 грн 65 коп.

24 травня 2018 року рішенням Полтавського окружного адміністративного суду, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2018 року, адміністративний позов задоволено.

19 листопада 2018 року відповідач подав касаційну скаргу до Верховного Суду, в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, а саме положень Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07 квітня 2016 року № 422, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 травня 2016 року за № 751/28881 (далі - Порядок № 422), статей 9, 242 Кодексу адміністративного судочинства України, доводить, що судами попередніх інстанцій не враховано, що у Підприємства існує податковий борг на підставі судових рішень, які мають преюдиційне значення.

Скаржник вважає, що судами першої та апеляційної інстанцій надано невірну оцінку обставинам справи, на підставі цього просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

20 листопада 2018 року ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу залишено без руху та надано десятиденний строк для усунення її недоліків з моменту отримання цієї ухвали.

12 грудня 2018 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження за наслідком усунення недоліків касаційної скарги в установлений судом строк та витребувано з Полтавського окружного адміністративного суду справу № 816/995/18.

26 грудня 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив позивача на касаційну скаргу, в якому платник податків спростовує доводи касаційної скарги, просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

21 січня 2019 року справа № 816/995/18 надійшла до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Касаційний розгляд справи здійснюється у попередньому судовому засіданні відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд, переглянувши рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що Підприємство зареєстровано як юридична особа, перебуває на обліку в Кременчуцькій ОДПІ та є платником орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Податковим органом 08 червня 2016 року інтегровані картці платника поновлено суми податкових зобов'язань та штрафних санкцій минулих періодів в загальній сумі 24 314 грн 59 коп., згідно податкових повідомлень-рішень від 17 квітня 2012 року №/0/397, від 24 липня 2012 №000554/1503/0/1055, від 30 серпня 2012 року №/1256, від 30 серпня 2012 року №/1257.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що податкові повідомлення-рішення від 17 квітня 2012 року №/0/397, від 24 липня 2012 №000554/1503/0/1055 прийнято податковим органом за результатами документальної невиїзної перевірки податкової декларації з орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності Приватного підприємства «Приватна телекомпанія «Візит», поданої за 2010 рік, та за результатами процедури апеляційного адміністративного оскарження на загальну суму 19 887 грн 27 коп.

24 вересня 2012 року постановою Полтавського окружного адміністративного суду у справі №2а-1670/5816/12, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного суду від 11 грудня 2012 року, податкові повідомлення-рішення від 17 квітня 2012 року №/397 та від 24 липня 2012 року №/0/1055 визнані правомірними.

Наявність боргу у сумі 4 427 грн 32 коп. назначена на підставі податкових повідомлень-рішень від 30 серпня 2012 року №/1256, від 30 серпня 2012 року №/1257 та рішення ДПС України про результати розгляду скарги від 11 лютого 2013 року №3407/7/10/2215.

06 травня 2014 року на підставі ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду по справі №2а-1670/5816/12 від 11 грудня 2012 року та рішення ДПС України про результати розгляду скарги від 11 лютого 2013 року №3407/7/10/2215 в інтегрованій картці платника відображено облікові показники (операції) щодо поновлення нарахованих та узгоджених сум податку згідно вказаних податкових повідомлень-рішень на загальну суму 24 314 грн 59 коп.

01 грудня 2015 року рішенням ДФС України про результати розгляду повторної скарги Підприємства №25636/6/99-99-23-05-15 (вхідний №2528/8 від 04 лютого 2015 року) визначено, що податкові декларації подані у період з 26 листопада 2013 року по 04 серпня 2014 року можуть бути взяті контролюючим органом лише до «відома» та не можуть породжувати будь-яких обов'язків щодо сплати податкових зобов'язань, оскільки Підприємство не мало на цей період цивільної правоздатності та дієздатності і відповідно до пункту 15.1. статті 15 Податкового кодексу України не було платником податків, отже всі донарахування штрафних санкцій, які значилися в інтегрованих картках платника "орендна плата за землю" у 2014 році не можуть бути взяті до уваги. Цим же рішенням у зв'язку із зазначеним скасовано податкову вимогу податкового органу від 02 вересня 2015 року № 530-23, зобов'язано податковий орган привести дані інтегрованих карток у відповідність до вимог судових рішень та у разі наявності податкового боргу сформувати і направити нову податкову вимогу, згідно чинного законодавства.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій висновувалися з протиправності дій відповідача внаслідок відсутності у Підприємства податкового боргу як підстави відновлення показників в інтегрованій картці платника, та необхідності захистити права та охоронювані законом інтереси позивача.

Касаційна скарга податкового органу підлягає перегляду в межах доводів та вимог відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно пункту 38.1 статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Положеннями пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України встановлено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

При цьому, пункт 59.5 цієї статті передбачає, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

Відповідно до пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення податкового боргу та його зарахування) у разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Судами попередніх інстанцій досліджено витяг інтегрованої картки платника податків та встановлено, що за платежем 13050200 (орендна плата з юридичних осіб) позивачем сплачені кошти 01 вересня 2014 року та 29 жовтня 2014 року, які зараховані в рахунок оплати податкових повідомлень-рішень від 17 квітня 2012 №/0/397, від 24 липня 2012 №000554/1503/0/1055, від 30 серпня 2012 №/1256, від 30 серпня 2012 №/1257, а тому суми вказані у податкових повідомленнях-рішеннях вважаються погашеними. Крім того, на момент поновлення податковим органом штрафних санкції на суму 24 314 грн 59 коп., в результаті проведених коригувань, станом на 08 червня 2016 року, з урахуванням фактичних платежів, у Підприємства наявна переплата в розмірі 78 223 грн 45 коп.

Верховний Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що податковим органом всупереч вимогам частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України не надано належних та допустимих доказів правомірності повторного включення узгоджених позивачем та погашених у порядку черговості сум податкового боргу в загальному розмірі 24 314 грн 59 коп. до інтегрованої картки платника податку Приватного підприємства "Приватна телекомпанія "Візит", та пені в розмірі 3 543 грн 65 коп., відтак не здійснення податковим органом відповідного зворотного коригування призводить до порушення прав і законних інтересів платника податків.

Доводи касаційної скарги податкового органу зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, при цьому порушень норм процесуального права, які б вплинули або змінили цю оцінку, податковим органом не зазначено. Жодних аргументів щодо порушень судами попередніх інстанцій норм Податкового кодексу України, неправильного тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню, відповідачем у касаційній скарзі не наведено.

Верховний Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційна скарга податкового органу залишається без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24 травня 2018 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2018 року у справі № 816/995/18 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Р.Ф. Ханова

Судді І.А. Гончарова

І.Я. Олендер