Справа № 120/4648/18-а
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2019-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

22 січня 2019 р. Справа № 120/4648/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Мультян М.Б.,

за участі секретаря судового засідання: Краєвської І.В.

представників сторін:

позивача: ОСОБА_1

відповідача: Марценюк С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_3

до: Першої Вінницької державної нотаріальної контори

про: визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернулась ОСОБА_3 до Першої Вінницької державної нотаріальної контори про визнання протиправним та скасування рішення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що як єдиний спадкоємець прийняла належну їй спадщину після смерті батька. Після відкриття спадкової справи у 2018 році позивач звернулась у Вінницьку районну державну нотаріальну контору та подала усі необхідні для оформлення спадщини документи. Однак, нотаріусом було повідомлено про наявність заборони на відчуження квартири накладене ще у 1995 році Ленінським районним судом м. Вінниці.

Після повідомлення даної інформації державним нотаріусом була надана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11 вересня 2018 року та інформаційних витяг з Державного реєстру речових прав. Згідно інформаційного витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна Першою Вінницькою державною нотаріальною конторою, як державним реєстратором 12 липня 2007 року було прийнято відповідне рішення про внесення реєстраційного запису - тип обтяження арешт (архівний запис), за № 5290279 на підставі ухвали, б/н, Ленінський районний суд м. Вінниці; об'єкт обтяження - квартира АДРЕСА_1; власник ОСОБА_4; архівний номер: 2034VINNITSA1, архівна дата: 28.04.1998, дата виникненнями 21.11.1995, № реєстра:229; внутр. № 4501043В25ЕF24307226.

У зв'язку із зазначеним позивач звернулась до суду та просить визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора в особі Першої Вінницької державної нотаріальної контори про державну реєстрацію обтяження на підставі ухвали Ленінського району м. Вінниці.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін.

18 січня 2019 року на адресу суду надійшов відзив, в якому відповідач вказує, що відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 142 18/5 від 14 червня 1994 року, державний нотаріус за місцезнаходженням жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки накладає заборону їх відчуження в усіх інших випадках, передбачених законом.

Накладання заборони реєструється державним нотаріусом в реєстрі для реєстрації заборон. У цьому ж реєстрі реєструються повідомлення судових і слідчих органів про накладання арешту на нерухоме майно, а також приватних нотаріусів, які посвідчили угоду, що буде підставою для накладання заборони відчуження майна.

Так, відповідач зазначає, що 21 листопада 1995 року за № 927 до Першої Вінницької державної нотаріальної контори надійшло повідомлення судового виконавця Ленінського районного суду м. Вінниці від 19 листопада 1995 № И-5-Л з вимогою надати відомості щодо укладених або оформлюваних угодах на ім'я гр. ОСОБА_4, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1, та у разі наявності, не виконувати жодних операцій. На підставі даного повідомлення до Реєстру для реєстрації заборон відчуження нерухомого та рухомого майна, а також арештів, накладених на таке майно судами, слідчими органами і реєстрації зняття таких заборон та арештів 21 листопада 1995 року було внесено запис про накладення арешту.

20 травня 1998 року при створенні електронних реєстрів Міністерства юстиції України до електронного реєстру "Феміда" було перенесено відомості про арешт на квартиру АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_4, який в подальшому було перенесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна на даний час є складовою Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Враховуючи викладене, Перша Вінницька державна нотаріальна контора заперечує проти визнання протиправним накладення арешту на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на ім'я ОСОБА_4, однак не заперечує проти скасування арешту на вищезазначену квартиру.

У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала та просила відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в ній докази в їх сукупності суд встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 від 07 жовтня 2011 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_4, що підтверджується відповідною довідкою Вінницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 16 червня 2018 року №5251-16.3-34.

Відповідно свідоцтва про право власності на житло від 13 листопада 2003 року №1825 на праві приватної власності ОСОБА_5 належить одна ціла квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, при спільній частковій власності 1/5.

Відповідно свідоцтва про право власності на житло від 13 листопада 2003 року № 1825 на праві приватної власності ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8 належить по 1/3 квартири відповідно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, при спільній частковій власності 4/5.

ОСОБА_3 як єдиний законний спадкоємець всього належного ОСОБА_5 майна, звернулась до Вінницької районної державної нотаріальної контори та подала усі необхідні для оформлення спадщини документи.

11 вересня 2018 року Вінницькою районною державною нотаріальною конторою винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв'язку з наявністю заборони на відчуження квартири (арешт), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що накладене у 1995 році на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Вінниці, б/н.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 11 вересня 2018 року №137230683, 12 липня 2007 року було прийнято відповідне рішення про внесення реєстраційного запису - тип обтяження арешт (архівний запис), за № 5290279 на підставі ухвали, б/н, Ленінський районний суд м. Вінниці; об'єкт обтяження - квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; власник ОСОБА_4; архівний номер: 2034VINNITSA1, архівна дата: 28 квітня 1998 року, дата виникненнями 21 листопада 1995 року, № реєстру: 229; внутр. № 4501043В25ЕF24307226.

ОСОБА_3 із запитом звернулася до Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області.

Листом від 20 вересня 2018 року №17112/4/0-18 Головне територіальне управління юстиції у Вінницькій області повідомило, що 21 листопада 1995 року за № 927 на адресу Першої Вінницької державної нотаріальної контори надійшло повідомлення судового виконавця Ленінського районного суду м. Вінниці Макаревича від 19 листопада 1995 № И-5-Л, згідно якого Ленінсьий районний суду м. Вінниці просив терміново повідомити про укладені або оформлені договори дарування, позики, купівлі-продажу та інші на ім'я ОСОБА_4, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1, та у разі наявності, заборонив вчиняти будь-які операції до його розпорядження. Того ж дня, державним нотаріусом Першої Вінницької державної нотаріальної контори накладено заборону відчуження на вказане нерухоме майно та зареєстровано в реєстрі для заборон за № 229.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує наступне.

Підставою звернення ОСОБА_3 із позовом до Першої Вінницької державної нотаріальної контори є виявлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна реєстраційного запису - тип обтяження - арешт (архівний запис) з датою виникненнями 21 листопада 1995 року.

Суд, у відповідності до статті 244 КАС України, вирішуючи питання про те, яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, виходить з положень нормативних актів в редакціях, що діяли на момент виникнення цих правовідносин та зазначає зміст норм права відповідно до них.

Станом на 21 листопада 1995 року діючим нормативно-правовим актом, який визначав порядок накладення заборони відчуження нерухомого майна нотаріусами була Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 18/5 від 18 червня 1994 року (далі - Інструкція).

Відповідно до пункту 2 розділу 1 Інструкції у державних нотаріальних вчиняються такі нотаріальні дії накладається заборона відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

Пунктом 134 Інструкції визначено, що державний нотаріус за місцезнаходженням жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки накладає заборону їх відчуження:

1) за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позички на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку;

2) при посвідченні договору довічного утримання;

3) при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна;

4) в усіх інших випадках, передбачених законом.

Згідно пункту135 Інструкції накладання заборони провадиться шляхом вчинення напису про це на повідомленні установи банку, підприємства або організації про видачу позички. Один примірник повідомлення з написом державного нотаріуса про надходження заборони надсилається відповідній установі банку, підприємству або організації, що видали позичку, а другий - залишається у справах державної нотаріальної контори.

Накладання заборони за договором довічного утримання та про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна провадиться шляхом відповідного напису про це на договорі.

Відповідно пункту 136 Інструкції накладання заборони реєструється державним нотаріусом в реєстрі для реєстрації заборон. У цьому ж реєстрі реєструються повідомлення судових і слідчих органів про накладання арешту на нерухоме майно, а також приватних нотаріусів, які посвідчили угоду, що буде підставою для накладання заборони відчуження майна.

При накладанні заборони чи арешту робиться запис в алфавітній книзі обліку відчуження і арештів нерухомого майна (додаток № 6).

Про зняття заборони, а також про зняття судовими або слідчими органами накладеного ними арешту на нерухоме майно державний нотаріус робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна. Повідомлення судових або слідчих органів про зняття арешту залишається у справах державної нотаріальної контори.

09 червня 1999 року прийнято Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №31/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 10.06.1999 року за № 364/3657 (далі - Положення).

Пунктом 1.5 передбачено, що реєстраторами Реєстру заборон (далі - Реєстратор) є: державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з Адміністратором і мають повний доступ до Реєстру заборон через комп'ютерну мережу; державне підприємство "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України та його регіональні філії.

Відповідно до пункту 2.1 Положення, підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об'єкти нерухомого майна є:

2.1.1. Накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом - Реєстратором заборони відчуження на об'єкти нерухомого майна.

Із пояснень Першої Вінницької державної нотаріальної контори судом встановлено, що 21 листопада 1995 року за № 927 до Першої Вінницької державної нотаріальної контори надійшло повідомлення судового виконавця Ленінського районного суду м. Вінниці від 19 листопада 1995 № И-5-Л з вимогою надати відомості щодо укладених або оформлюваних угодах на ім'я гр. ОСОБА_4, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1, та у разі наявності, не виконувати жодних операцій. На підставі даного повідомлення до Реєстру для реєстрації заборон відчуження нерухомого та рухомого майна, а також арештів, накладених на таке майно судами, слідчими органами і реєстрації зняття таких заборон та арештів, 21 листопада 1995 року було внесено запис про накладення арешту.

20 травня 1998 року при створенні електронних реєстрів Міністерства юстиції України до електронного реєстру "Феміда" було перенесено відомості про арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, який в подальшому було перенесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна на даний час є складовою Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 18/5 від 18 червня 1994, підставою для накладення арешту було повідомлення судових органів і тому, державною нотаріальною конторою правомірно було накладено арешт на ім'я ОСОБА_4 на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка була зазначена у даному повідомленні.

Визначаючись щодо вимоги позивача щодо скасування рішення державного реєстратора в особі Першої Вінницької державної нотаріальної контори про накладення арешту на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, суд виходить з того, що така підлягає задоволенню.

Згідно ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав.

Обтяження - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, встановлена законом, актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або така, що виникла на підставі договору.

Статтею 24 Цивільного кодексу України визначається, що людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.

Згідно статті 25 Цивільного кодексу України здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Відповідно до ст. 608 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Як слідує з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_4, що підтверджується відповідною довідкою Вінницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 16 червня 2018 року №5251-16.3-34.

Отже, ОСОБА_4, не може звернутися до органу Державної реєстрації прав із заявою про припинення чи скасування обтяження речових прав на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Суд звертає увагу на те, що відсутність у позивача права вчиняти будь-які правочини відносно нерухомого майна у зв'язку з реєстрацією в Державному реєстрі прав обтяження перешкоджає їй у повній мірі реалізовувати свої права власника (право володіння, користування, розпорядження), у зв'язку з чим у даній ситуації такі права підлягають безумовному захисту шляхом зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень вчинити дії щодо внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей (запису) про скасування (припинення) обтяження речових прав на нерухоме майно.

Суд зазначає, що будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, містити конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС), у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною першою статті 9 КАС визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною першою статті 77 КАС зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частина друга статті 77 КАС визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши досліджені в ході розгляду справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи наведену норму, витрати понесені позивачем у даній справі в сумі 704, 80 грн. судового збору підлягають відшкодуванню частково у розмірі 352,40 грн.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Скасувати рішення державного реєстратора в особі Першої Вінницької державної нотаріальної контори № 5290279 від 12 липня 2007 року про державну реєстрацію обтяження на підставі ухвали б/н Ленінського районного суду м. Вінниці, об'єкт обтяження квартира АДРЕСА_1 архівний номер 2034 VINNITSA1, архівна дата 28.04.1998 рік, дата виникнення 21.11.1995 рік, номер реєстру 229, внутрішній номер 4501043В25EF24307226.

У решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір в сумі 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Першої Вінницької державної нотаріальної контори.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1);

Перша Вінницька державна нотаріальна контора (місцезнаходження: м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7, ).

Суддя Мультян Марина Бондівна