Справа № 2340/3946/18
Суддя: С.М. Гарань
Дата ухвалення: 2019-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Черкаси

31 січня 2019 року Справа № 2340/3946/18

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Гарань С.М., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову в адміністративній справі № 2340/3946/18 за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Департамент економіки та розвитку Черкаської міської ради про зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Черкаської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Департамент економіки та розвитку Черкаської міської ради, в якому просить визнати протиправним та скасувати п.п.2.2 п.2, п.3, п.п.4.3 п.4, п.6 рішення Черкаської міської ради від 22.08.2018 № 2-3446 «Про утворення юридичної особи департаменту муніципальної інфраструктури Черкаської міської ради, затвердження його структури та внесення змін до рішення Черкаської міської ради від 23.05.2013 № 3-1682».

30.01.2019 до суду надійшла заява представника позивача про вжиття заході забезпечення позову шляхом зупинення дії п.п.2.2 п.2, п.3, п.п.4.3 п.4, п.6 рішення Черкаської міської ради від 22.08.2018 № 2-3446 «Про утворення юридичної особи департаменту муніципальної інфраструктури Черкаської міської ради, затвердження його структури та внесення змін до рішення Черкаської міської ради від 23.05.2013 № 3-1682», до набрання судовим рішенням в даній справі законної сили.

У відповідності до ч.1 ст.154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

З цих підстав суддя вирішив розглянути заяву представника позивача про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову у справі № 2340/3946/18 без повідомлення сторін, які беруть участь у справі.

Проаналізувавши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1, а також розглянувши вищевказану заяву суддя дійшов висновку, що остання не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені вказаною статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку (ч.1 ст.151 КАС України).

Заходи забезпечення позову повинні відповідати критеріям обґрунтованості, забезпечення збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин, запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів учасників даного судового процесу.

Виходячи із положень ч.1 ст.151 КАС України, суддя дійщов висновку, що підставами вжиття заходів забезпечення позову є:

- очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі;

- неможливість захисту прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів;

- якщо для відновлення прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат;

- очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» та постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен врахувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини, суди застосовують при розгляді справ Європейську Конвенцію Про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював особливу важливість принципу рівності сторін, як складової концепції справедливого судового розгляду та який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (рішення у справах Кресс проти Франції (Kress v. France), Ф.С.Б. проти Італії (F.C.B. v. Italy), Т. проти Італії (Т. v. Italy) та Кайя проти Австрії (Kaya v. Austria).

Заява про забезпечення позову шляхом зупинення дії п.п.2.2 п.2, п.3, п.п.4.3 п.4, п.6 рішення Черкаської міської ради від 22.08.2018 № 2-3446 мотивована тим, що міським головою затверджено новий штатний розпис Департаменту економіки і розвитку Черкаської міської ради, який буде введений в дію 18.03.2019. У вказаному штатному розписі, зазначив представник позивача, посада ОСОБА_1, яку останній обіймав в Департаменті економіки та розвитку Черкаської міської ради начальник Відділу розвитку та конкуренції не передбачена, як така, що ліквідована в структурі Департаменту оскаржуваним рішенням від 22.08.2018 № 2-3446, а отже навіть при задоволенні його позовних вимог, в подальшому буде утруднена чи навіть неможлива процедура його виконання.

Суд звертає увагу на ту обставину, що предметом розгляду в даній адміністративній справі є саме надання правової оцінки рішенню Черкаської міської ради від 22.08.2018 № 2-3446 «Про утворення юридичної особи департаменту муніципальної інфраструктури Черкаської міської ради, затвердження його структури та внесення змін до рішення Черкаської міської ради від 23.05.2013 № 3-1682» у вищевказаних пунктах.

Тобто, вимоги позовної заяви, а також підстави для забезпечення позову є ідентичними та є такими, що спрямовані на настання одного і того ж наслідку.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року № 2, застосування судом таких заходів забезпечення, які за змістом є ухваленням рішення без розгляду справи по суті, не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Забезпеченням позову у такий спосіб суди виходять за межі підстав забезпечення позову, що є неприпустимим.

В цьому контексті суддя наголошує, що в даному випадку (без розгляду справи по суті) неможливо оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти, оскільки таке забезпечення позову може напряму вплинути на діяльність всього Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради та ускладнити його роботу.

Таким чином, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів представника позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням розумності та обґрунтованості таких вимог, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв'язку між заходами забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, суддя дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 150, 154, 243, 248 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову в адміністративній справі № 2340/3946/18 за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Департамент економіки та розвитку Черкаської міської ради про зобовязання вчинити дії.

Зупинити провадження у справі №2340/3946/18 за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Департамент економіки та розвитку Черкаської міської ради, про зобовязання вчинити дії до набрання законної сили судовими рішеннями Черкаського окружного адміністративного суду у адміністративних справах № 2340/3480/18, № 2340/3539/18 № 2340/3528/18.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.М. Гарань