Справа № 1340/6268/18
Суддя: Крутько Олена Василівна
Дата ухвалення: 2019-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1340/6268/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2019 року

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Крутько О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду, просить визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в особі Відділу з питань призначення та перерахунку пенсії №9 Управління застосування пенсійного законодавства від 21 листопада 2018 року за №1976/03.10-32 про відмову в призначенні пенсії на пільгованих умовах ОСОБА_1; зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 - робітники та фахівці, зайняті на роботах з джерелами УКХ (УКВ), УВЧ, НВЧ (СВЧ) - випромінювань, виконання яких потребує обов'язкового застосування засобів індивідуального захисту від цих випромінювань період роботи з 01 березня 1984 року по 22 квітня 1998 року - 14 років 1 місяць 21 день; зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах за списком №2 відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» починаючи з 15 вересня 2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 15.09.2018 року реалізовуючи своє право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах звернувся із заявою та необхідними документами до відповідача, однак, рішенням про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах від 21.11.2018 №1976/03.10-32 позивачу відмовлено у призначенні пенсії. В обґрунтування відмови зазначено, що наданими документами не підтверджено зайнятість заявника повний робочий день на роботах та в умовах, які передбачені для призначення пенсії за віком на пільгових умовах по списку №2 працівників і спеціалістів, постійно зайнятих на роботах з джерелами УКВ, УВЧ, СВЧ випромінювань. Таку відмову у призначенні пенсії позивач вважає протиправною з підстав наведених у позовній заяві.

Ухвалою від 28.12.2018 року відкрито спрощене провадження у справі.

17.01.2018 року відповідачем подано відзив на позовну заяву у якому відповідач зазначає, що Міністерство праці та соціальної політики України наказом від 18.11.2005 року №383 затвердило Порядок застосування списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчислені стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. При визначенні права на права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи. З 01.08.1992 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року за №442 зарахування до пільгового стажу періодів роботи в професіях і на посадах передбачених списками №1 і №2 проводиться на підставі атестації робочих місць. Наданими документами не підтверджено зайнятість заявника повний робочий день на роботах та в умовах, які передбачені для призначення пенсії за віком на пільгових умовах по списку №2 працівників і спеціалістів, постійно зайнятих на роботах з джерелами УКВ, УВЧ, СВЧ випромінювань.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Судом встановлено, що 15.09.2018 позивачу виповнилось 55 років.

15.09.2018 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах. Додатково подав пакет документів необхідних для призначення пенсії, в тому числі трудову книжку, накази та інші документи.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №1976/03.10-32 позивачу відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах, мотивуючи, що наданими документами не підтверджено зайнятість заявника повний робочий день на роботах та в умовах, які передбачені для призначення пенсії за віком на пільгових умовах по списку №2 працівників і спеціалістів, постійно зайнятих на роботах з джерелами УКВ, УВЧ, СВЧ випромінювань. Зазначений список застосовується з урахуванням результатів атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Вважаючи рішення відповідача щодо відмови у призначенні пенсії протиправним, звернувся до суду з цим позовом.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

У відповідності до вимог ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.23 Загальної декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч. 3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Згідно п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці. - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно з ч.4 ст.13 цього Закону порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону (до 1 січня 1992 року) на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається статтею 100 цього Закону.

Відповідно до ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи. Тільки у разі якщо такі відомості відсутні у трудовій книжці для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати уточнюючі довідки з місця роботи.

Згідно з п. 1-2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Аналіз наведених положень дає підстави вважати, що право особи на призначення пільгової пенсії згідно зі ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала на роботах, віднесених до Списків № 1 або № 2, і необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт за Списком № 1 або № 2.

Судом встановлено, що 19.12.1983 позивач прийнятий на роботу в Львівську шкіргалантерейну фабрику на посаду слюсаря-ремонтника ОГМ 3 розряду, що підтверджується трудовою книжкою; 01.10.1984 року переведений наладчиком ТВЧ ОГМ 5 розряду; 01.03.1988 року переведений електромонтером по обслуговуванню електрообладнання по 4 розряду в ТВЧ ОГМ; 01.02.1990 переведений електромонтером по обслуговуванню електрообладнання ВЧУ відділу головного механіка по 5 розряду; 16.11.1994 року Державна львівська шкіргалантерейна фабрика перейменована на ОП «Львівська шкіргалантерейна фабрика»; 13.02.1996 року ОП «Львівська шкіргалантерейна фабрика» перейменована на ЗАТ Львівська фірма «Шкіргалантерея»; 24.04.1998 року позивач звільнений з роботи у зв'язку з ліквідацією підприємства.

Розділом XXXIII, Загальні професії (у всіх галузях господарства) список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, визначено робітників та фахівців, зайнятих на роботах з джерелами УКХ (УКВ), УВЧ, НВВЧ (СВЧ) - випромінювань, виконання яких потребує обов'язкового застосування засобів індивідуального захисту від цих випромінювань.

Таким чином, період роботи позивача з 01.03.1984 року по 22.04.1998 року (14 років 1 місяць 21 день) обслуговування установок НВЧ (СВЧ) відноситься до виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що стверджується довідкою, яка уточнює особливий характер роботи.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах за Списком №1 та Списком №2 деталізовано в «Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 (далі - Порядок №383).

Відповідно до п. 3 Порядку №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок № 442) та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації №41), відповідно до яких основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у сфері реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідно до п. 1 Порядку № 442 атестація проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров'я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Згідно п. 4 Порядку №442 та пп.1.5 п.1 Методичних рекомендацій № 41 періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років; відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

П. 8, 9 Порядку № 442 передбачено, що відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст.13 Закону № 1788-XII є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт за переліком, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження результатів атестації умов праці, проведеної після 21 серпня 1992 року. Відсутність підтвердження вказаних обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Своєчасність та проведення атестації робочих місць за умовами праці не залежить від працівника і не може обмежувати його право на отримання пенсії.

Наказом Міністерства праці і соціальної політики України "Про затвердження роз'яснення про проведення атестації робочих місць за умовами праці в окремих випадках" від 21.08.2000 № 205, зазначено, що в окремих випадках через складний фінансово-економічний стан, що склався по незалежним від підприємства причинам, для проведення атестації робочих місць, де не відбулися корінні зміни умов і характеру праці, можливе використання результатів попередньої атестації.

Таким чином, якщо працівник до проведення чергової атестації виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Аналогічна правова позиція Верховного Суду, викладена в постановах від 21.02.2018 у справі № 352/547/16-а (К/9901/20098/18) та від 03.05.2018 у справі № 352/1840/14-а

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що жодних підстав для не зарахування спірних періодів до пільгового стажу позивача у відповідача не було, у зв'язку з чим, позов підлягає задоволенню у повному обсязі

Щодо позовної вимоги зобов'язати призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах за списком №2 відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» починаючи з 15 вересня 2018 року, суд зазначає наступне.

Завданням адміністративного судочинства, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Тобто, дискреційними є повноваження суб'єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною.

Разом з тим, враховуючи положення статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, захист прав у сфері публічно-правових відносин можливий у спосіб зобов'язання відповідача прийняти певне рішення чи зобов'язання вчинити певні дії.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Зважаючи на те, що судом встановлено протиправність оскаржуваного рішення та дій відповідача, суд вважає, що відповідача слід зобов'язати призначити позивачеві пенсію за віком на пільгових умовах відповідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що є належним способом захисту та поновлення порушеного права позивача.

Суд зазначає, що за загальним правилом, встановленим ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією. Позивач звернулась до відповідача із відповідною заявою 15.09.2019 року.

Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позовні вимоги є обґрунтованими, не спростованими суб'єктом владних повноважень, тому підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10,13, 14, 72-77, 139, 241-247, 250, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в особі Відділу з питань призначення та перерахунку пенсії №9 Управління застосування пенсійного законодавства від 21 листопада 2018 року за №1976/03.10-32 про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 - робітники та фахівці, зайняті на роботах з джерелами УКХ (УКВ), УВЧ, НВЧ (СВЧ) - випромінювань, виконання яких потребує обов'язкового застосування засобів індивідуального захисту від цих випромінювань період роботи з 01 березня 1984 року по 22 квітня 1998 року - 14 років 1 місяць 21 день.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах за списком №2 відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» починаючи з 15 вересня 2018 року.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 16, ) за рахунок бюджетних асигнувань 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. сплаченого судового збору на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Крутько О.В.