Справа № 807/376/18
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2019-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/2632/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Іщук Л.П., Сеник Р.П.

за участю секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 3 вересня 2018 року, ухвалене суддею Гаврилко С.Є., 12:25:00 год., м. Ужгород, дата складання повного тексту рішення 6 вересня 2018 року, у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу,-

В С Т А Н О В И В:

03.05.2018 року позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Закарпатській області, в якому, із урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить визнати протиправною та скасувати у повному обсязі вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1426-17 від 06.02.2018 року, направлену ГУ ДФС у Закарпатській області та залишену в силі Державною фіскальною службою України 26 вересня 2017 року, та № 1426-17 від 07.05.2018 року, направлену ГУ ДФС у Закарпатській області.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 3 вересня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем не був виконаний обов'язок щодо нарахування та сплати єдиного соціального внеску, зокрема за період ІІ квартал 2013 року по IV квартал 2017 року включно, у зв'язку з чим відповідачем було прийнято (сформовано) вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1426-17 від 06 лютого 2018 року за вказаний період у розмірі 26144,21 грн. За наслідками адміністративного оскарження позивачем вказаної вимоги, рішенням від 28 березня 2018 року № 4421/П/99-99-11-02-02-25 вимогу про сплату боргу від 06 лютого 2018 року № Ф-1426-17 залишено без змін, а скаргу ОСОБА_1 без задоволення. Постановою про відкриття виконавчого провадження № 56266745 від 25 квітня 2018 року було відкрито виконавче провадження з виконання вимоги від 06 лютого 2018 року № Ф-1426-17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ГУ ДФС у Закарпатській області заборгованість в розмірі 26218,05 грн.

Крім того, позивачем не був виконаний обов'язок щодо нарахування та сплати єдиного соціального внеску за період І квартал 2018 року, у зв'язку із збільшенням суми боргу (недоїмки) протягом наступного базового звітного періоду - І кварталу 2018 року, Головним управлінням ДФС у Закарпатській області було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1426-17 від 07 травня 2018 року у зв'язку з наявною заборгованістю зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені станом на 30 квітня 2018 року у розмірі 28675,23 грн., у тому числі недоїмка у розмірі 28601,39 грн., штраф у розмірі 27,50 грн. та пеня у розмірі 46,34 грн. За наслідками адміністративного оскарження позивачем вказаної вимоги, рішенням від 06 липня 2018 року № 9728/П/99-99-11-02-02-25, вимогу про сплату боргу від 07 травня 2018 року № Ф-1426-17 залишено без змін, а скаргу ОСОБА_1 без задоволення (а.с.а.с. 51,52).

Судом першої інстанції встановлено, що відсутні законодавчо встановлені підстави вважати, що у зв'язку із прийняттям відповідачем вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф- 1426-17 від 07 травня 2018 року - вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1426-17 від 06 лютого 2018 року є такою, що відкликана. Також не встановлено й підстав для самостійного скасування відповідачем вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1426-17 від 06 лютого 2018 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 оскаржив його, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 3 вересня 2018 року та позов задовольнити повністю.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт стверджує, що вимога від 07 травня 2018 року № Ф-1426-17 на суму 28 675,23 грн. включає період II квартал 2013 року по IV квартал 2017 року, а отже повністю дублює вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1426-17 від 06 лютого 2018 року.

Апелянт посилається на те, що чинним законодавством не передбачено обов'язок повторно сплачувати єдиний внесок за один і той самий період, а отже і права робити такі нарахування і пред'являти недоїмки.

Таким чином, вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про законність обох, від 06 лютого 2018 року та від 07 травня 2018 року, вимог про сплату недоїмки.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України (фіксування судового засідання технічними засобами) у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною 2 ст.313 КАС України встановлено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець, перебуває на обліку в Ужгородській ОДПІ Головного управління ДФС у Закарпатській області, як платник податків та платник єдиного внеску, проживає за адресою: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI (далі - Закон України № 2464-VI).

Згідно пункту 4 частини першої статті 4 Закону України № 2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до частини 4 статті 8 Закону України № 2464-VI порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно пункту 6 частини 1 статті 6 Закону України № 2464-VI недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Частиною 1 статті 3 Закону України № 2464-VI визначено, що збір та ведення обліку єдиного внеску здійснюються за принципами, зокрема, обов'язковості сплати та відповідальності платників єдиного внеску та органу, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, за порушення норм цього Закону, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов'язків.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 7 Закону України № 2464-VI для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, єдиний внесок нараховується на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску

Приписами частини 2 статті 9 Закону України № 2464-VI визначено, що обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Згідно з частиною третьою статті 9 Закону України № 2464-VI обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до частин сьомої, восьмої, одинадцятої, дванадцятої статті 9 Закону України № 2464-VI єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку. Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Частинами 2, 3 статті 25 Закону України № 2464-VI встановлено, що у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Згідно абзаців 1-4 частини 4 статті 25 Закону України № 2464-VI, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

Відповідно до абзацу 9 частини 4 статті 25 Закону України № 2464-VI у разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України № 2464-VI, нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначає Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року № 449 (далі - Інструкція № 449).

Згідно пунктів 1, 2 розділу VI Інструкції № 449 до платників, які не виконали визначені Законом обов'язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення. У разі виявлення платником своєчасно не нарахованих сум єдиного внеску такі платники зобов'язані самостійно обчислити ці внески, відобразити у звітності, що подається платником до органів доходів і зборів, та сплатити їх. До такого платника застосовуються штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції. У разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції. Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Абзацами 1, 2, 3, 5-7 пункту 3 розділу VI Інструкції № 449 передбачено, що органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним органом доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки.

Орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень. Вимога про сплату боргу (недоїмки), крім загальних реквізитів, має містити відомості про розмір боргу, в тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов'язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом.

Відповідно до пункту 4 розділу VI Інструкції № 449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Встановлено, що позивачем не був виконаний обов'язок щодо нарахування та сплати єдиного соціального внеску, зокрема за період ІІ квартал 2013 року по IV квартал 2017 року включно, у зв'язку з чим відповідачем було прийнято (сформовано) вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1426-17 від 06 лютого 2018 року за вказаний період у розмірі 26144,21 грн. За наслідками адміністративного оскарження позивачем вказаної вимоги, рішенням від 28 березня 2018 року № 4421/П/99-99-11-02-02-25 вимогу про сплату боргу від 06 лютого 2018 року № Ф-1426-17 залишено без змін, а скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 без задоволення.

Постановою про відкриття виконавчого провадження № 56266745 від 25 квітня 2018 року було відкрито виконавче провадження з виконання вимоги від 06 лютого 2018 року №Ф-1426-17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ГУ ДФС у Закарпатській області заборгованість в розмірі 26218,05 грн. (а.с. 49).

Згідно пункту 1 Розділу VII Інструкції № 449 за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов'язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.

Із матеріалів справи видно, що відповідачем було прийнято рішення № 5657/2/441 від 28 жовтня 2014 року «про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску», яким до позивача застосовано штраф у розмірі 27,5 грн. та нараховано пеню у розмірі 46,34 грн. Скарга на вказане рішення Головним управлінням ДФС у Закарпатській області була залишена без розгляду. У матеріалах справи відсутні докази того, що вказане рішення було предметом судового розгляду.

Відповідно до пункту 7 розділу VI Інструкції 449 якщо протягом наступного базового звітного періоду сума боргу (недоїмки) платника зросла, то після проходження відповідної процедури узгодження та оскарження вимога про сплату боргу (недоїмки) подається до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства тільки на суму зростання боргу (недоїмки).

Встановлено, що позивачем не був виконаний обов'язок щодо нарахування та сплати єдиного соціального внеску, зокрема за період І квартал 2018 року, у зв'язку із збільшенням суми боргу (недоїмки) протягом наступного базового звітного періоду - І кварталу 2018 року, Головним управлінням ДФС у Закарпатській області було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1426-17 від 07 травня 2018 року у зв'язку з наявною заборгованістю зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені станом на 30 квітня 2018 року у розмірі 28675,23 грн., у тому числі недоїмка у розмірі 28601,39 грн., штраф у розмірі 27,50 грн. та пеня у розмірі 46,34 грн. За наслідками адміністративного оскарження позивачем вказаної вимоги, рішенням від 06 липня 2018 року № 9728/П/99-99-11-02-02-25, вимогу про сплату боргу від 07 травня 2018 року № Ф-1426-17 залишено без змін, а скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 без задоволення.

Нарахована недоїмка підтверджується відповідним розрахунком єдиного соціального внеску та інтегрованою карткою платника (а.с.а.с. 98-100).

Відповідно до положень пункту 6 Розділу VI Інструкції вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається відкликаною, якщо: сума боргу (недоїмки) самостійно погашається платником; орган доходів і зборів скасовує або змінює раніше зазначену суму боргу (недоїмки) внаслідок її узгодження або оскарження; вимога органу доходів і зборів про сплату боргу (недоїмки) скасовується чи змінюється судом (господарським судом); борг (недоїмка) списується у випадках, передбачених статтею 25 Закону, в порядку, визначеному пунктами 9-11 цього розділу; є рішення суду про стягнення відповідних сум боргу (недоїмки), що зазначені у вимозі.

Відтак, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутні правові підстави вважати, що у зв'язку із прийняттям відповідачем вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф- 1426-17 від 07 травня 2018 року - вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1426-17 від 06 лютого 2018 року є такою, що відкликана. Також не встановлено й підстав для самостійного скасування відповідачем вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1426-17 від 06 лютого 2018 року.

З аналізу вказаних норм та обставин справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскаржувані вимоги про сплату боргу (недоїмки) прийняті (сформовані) відповідачем у відповідності та в межах чинного законодавства, відтак позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу є безпідставними, тому судом першої інстанції правомірно відмовлено в задоволенні таких.

Таким чином, доводи апелянта є безпідставними та не спростовують відповідних висновків суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч.4 ст.229, ст.ст. 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 3 вересня 2018 року у справі №807/376/18 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Я. С. Попко
судді Л. П. Іщук
Р. П. Сеник
Повне судове рішення складено 01.02.2019 року