Справа № 161/502/17
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2019-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

31 січня 2019 року

Київ

справа №161/502/17

адміністративне провадження №К/9901/29829/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Стрелець Т. Г.,

суддів - Білоуса О. В., Бевзенка В.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу №161/502/17

за позовом Департаменту соціальної політики Луцької міської ради до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання протиправним та скасування пункту постанови про відкриття виконавчого провадження, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою розглянувши матеріали касаційної скарги Департаменту соціальної політики Луцької міської ради на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2017 року (колегія суддів у складі: головуючого судді - Костіва М.В., суддів: Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.)

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. У січні 2017 року Департамент соціальної політики Луцької міської ради звернувся в суд з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати пункт 3 постанови Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області від 30.12.2016 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 53219011 щодо стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 6400 грн.

2. Позовна заява мотивована тим, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується, якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Короткий зміст рішення суду І інстанції

3. Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 березня 2017 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано пункт 3 постанови Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області від 30.12.2016 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 53219011 щодо стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 6400 грн.

4. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оскільки виконавчий лист виданий Луцьким міськрайонним судом Волинської області зобов'язує боржника вчинити дії щодо майна стягувача (виплатити), то в даному випадку підлягають застосуванню положення Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

5. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2017 року скасовано постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 березня 2017 року та прийнято нову - про відмову у задоволенні позову.

6. Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що хоча боржником за виконавчим листом є Департамент соціальної політики Луцької міської ради, тобто державний орган, проте, вказаний виконавчий лист містить вимогу щодо зобов'язання вчинити певні дії, а не стягнення. Тому виконання вказаного виконавчого листа здійснюється у відповідності до норм Закону України «Про виконавче провадження», а не Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Короткий зміст вимог касаційної скарги

7. Не погоджуючись з таким рішенням суду апеляційної інстанції, Департамент соціальної політики Луцької міської ради звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

8. Касаційна скарга аргументована тим, що суд апеляційної інстанції залишив поза увагою те, що ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 квітня 2017 року змінено спосіб і порядок виконання постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.10.2011 року по справі №2а-9584/11/0308. Зокрема, виконання даного рішення суду здійснюватиметься за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Відповідно, зважаючи на приписи пункту 3 частини 5 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», пункт 3 постанови Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області від 30.12.2016 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 53219011 щодо стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 6400 грн. підлягає скасуванню.

9. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30 серпня 2017 року відкрито провадження за касаційною скаргою Департаменту соціальної політики Луцької міської ради на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2017 року.

10. Верховний Суд ухвалою від 30 січня 2019 року прийняв до провадження вищезазначену касаційну скаргу.

11. Відповідач відзиву на касаційну скаргу не надавав.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

12. 30.12.2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 53219011 з виконання виконавчого листа № 2а-9584/11/03/08, виданого 19.10.2016 Луцьким міськрайонним судом Волинської області, про зобов'язання Департаменту соціальної політики Луцької міської ради провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 щорічну разову допомогу до 5 травня 2011 року в розмірі 7 мінімальних пенсій за віком у відповідності до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням виплачених сум та сплатити 6400 грн. виконавчого збору (п. 3 постанови) (а.с. 4).

13. Вказаною постановою державного виконавця, боржнику надано строк, протягом 10 робочих днів, для добровільного виконання рішення суду.

14. Листом від 11.01.2017 (а.с. 4 на звороті) Департамент соціальної політики Луцької міської ради повідомив державного виконавця про те, що стягувачу ОСОБА_1 проведено перерахунок недоплаченої грошової допомоги за 2011 рік у відповідності до рішення суду. Розмір недоплаченої допомоги становить - 4838 грн. Виконання постанови суду в частині виплати допомоги ускладняється у зв'язку з відсутністю коштів для виплати допомоги за 2011 рік. Виплата зазначеної допомоги здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. Однак, Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік» коштів на виплату допомоги за минулі роки згідно рішень суду департаментом не передбачено.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

15. Конституція України.

15.1. Стаття 19. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

16. Кодекс адміністративного судочинства України.

16.1. Частина 2 статті 2. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

16.2. Стаття 341. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

16.3. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

17. Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-19.

17.1. Стаття 1. Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

17.2. Стаття 26. Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

17.3. Стаття 27. Виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

18. Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

18.1. Стаття 1. Цей Закон встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження" (далі - рішення суду), та особливості їх виконання.

18.2. Стаття 2. Держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

Примусова реалізація майна юридичних осіб - відчуження об'єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, з використанням яких юридичні особи провадять виробничу діяльність, а також акцій (часток, паїв), що належать державі та передані до їх статутного фонду.

19. Інструкція з організації примусового виконання рішень затверджена Наказом Міністерством юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5.

19.1. Пункт 8. Стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону. Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

20. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

21. Стосовно доводів касатора, про те, що виконання судових рішень про стягнення коштів, боржником по яких є орган державної влади, здійснюється відповідно до Закону України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", а тому згідно з пунктом 3 частини 5 статті 27 Закону «Про виконавче провадження» з органу державної влади не стягується виконавчий збір, колегія суддів зазначає наступне.

22. За змістом статті 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" дія даного Закону поширюється на випадки виконання рішень суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, за умови, якщо боржником є орган державної влади.

23. Як вірно встановлено судами попередніх інстанцій, відповідно до виконавчого листа № 2а-9584/11/03/08 боржником по справі є Департамент соціальної політики Луцької міської ради, тобто орган державної влади. Разом з тим, вищезазначений виконавчий лист містить вимогу про зобов'язання вчинити певні дії, а не стягнення коштів чи майна, що виключає можливість застосування норм Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" в процесі виконання судового рішення.

Виконавчий лист у даній справі виданий на виконання рішення зобов'язального характеру. Такий виконавчий лист передбачає одноразовий характер виконання перерахунку та виплати грошової допомоги відповідно до статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а не стягнення періодичних платежів.

24. Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що норми пункту 3 частини 5 статті 27 Закону «Про виконавче провадження» не поширюються на спірні правовідносини.

Таким чином, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області діяло на підставі та в межах своїх повноважень, тому вимога позивача про скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 травня 2018 року по справі №№286/125/17.

25. Посилання касатора на те, що ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 квітня 2017 року змінено спосіб і порядок виконання постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.10.2011 року по справі №2а-9584/11/0308 не спростовують факту правомірності винесення відповідачем оскаржуваної постанови в частині визначення виконавчого збору.

26. Решта доводів касаційної скарги не спростовують висновків, викладених в оскаржуваному рішенні суду апеляційної інстанції, а тому підстави для її задоволення - відсутні.

27. Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

28. З огляду на викладене, висновки суду попередньої інстанції є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

29. Зважаючи на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

30. Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

п о с т а н о в и в :

1. Касаційну скаргу Департаменту соціальної політики Луцької міської ради - залишити без задоволення.

2. Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2017 року - залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Г.Стрелець

Судді О.В.Білоус

В.М. Бевзенко