Справа № 263/15738/16-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року справа №263/15738/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Міронової Г.М., суддів: Арабей Т.Г., Казначеєва Е.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції на постанову Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 06 квітня 2017 року (у повному обсязі складено 06 квітня 2017 року у м. Маріуполь) у справі № 263/15738/16-а (головуючий І інстанції суддя Шатілов Л.Г.) за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Туманова Олександра Валерійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 09.12.2016 року звернувся до суду з позовом до інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Туманова Олександра Валерійовича про визнання неправомірними дій щодо винесення на місці здійснення адміністративного правопорушення постанови про адміністративне правопорушення від 02.12.2016 року серії АР за № 335401, передбаченого ч.1 ст.122, 126 КУпАП; визнання незаконною постанову від 12.02.2016 року серії АР за № 335401 у справі про адміністративне правопорушення і закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення (а.с. 1-6).

Постановою Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 06 квітня 2017 року адміністративний позов задоволено частково, скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 335401 від 02.12.2016 року, за ч.1 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП в частині притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП; провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП, закрито, у звязку з відсутністю в діях події та складу вказаного адміністративного правопорушення (а.с. 35-36).

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволеня позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Позивач вважає, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку щодо наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.126 КУпАП. Позивач зазначив, що відповідачем не надано належних доказів на підтвердження вчиненого правопорушення. Крім того, за час розгляду позовної заяви в суді не з'явився доказ того, що позивач не виконав вимогу працівника поліції, оскільки її не було, як такової, а якщо була б, то позивач пред'явив би поліс, який був в наявність і більше того на лобовому склі автомобіля, була інформація про початок і закінчення дії договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів (з 18.12.2015 року по 18.12.2016 року).

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначив, що оскаржувана позивачем постанова винесена правомірно, на законних підставах, з дотриманням вимог КУпАП. Факт порушення позивачем вимог ч.1 ст.126 та ч. 1 ст. 121 КУпАП підтверджується долученим до матеріалів справи відеозаписом.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2017 року апеляційну скаругу позивача на постанову Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 06 квітня 2017 року у справі № 263/15738/16-а - залишено без задоволення.

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м.Маріуполі Департаменту патрульної поліції на постанову Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 06 квітня 2017 року у справі № 263/15738/16-а - задоволено.

Постанову Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 06 квітня 2017 року у справі № 263/15738/16-а - скасовано.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Туманова Олександра Валерійовича про визнання неправомірними дій інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Туманова Олександра Валерійовича щодо винесення на місці здійснення адміністративного правопорушення постанови про адміністративне правопорушення від 02.12.2016 року серії АР за № 335401, передбаченого ч.1 ст.122, 126 КУпАП; визнання незаконною постанови від 12.02.2016 року серії АР за № 335401 у справі про адміністративне правопорушення і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення - відмовлено (а.с. 75-76).

Постановою Верховного Суду від 21 грудня 2018 року у справі № 263/15738/16-а постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2017 року скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до апеляційної інстанції (а.с. 127-132).

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просить відмовити в апеляційній скарзі позивача.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановив наступне.

02 грудня 2016 року відповідачем стосовно позивача винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР за № 335401, якою його визнано винним за частиною першою статті 121 та частиною першою статті 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

У постанові зазначено, що 02 грудня 2016 року о 02 год. 45 хв. у місті Маріуполь, на проспекті Будівельників, 66, водій (позивач у даній справі), керував автомобілем «MAZDA СХ-9», номерний знак «АН7277ЕА» у темну пору доби, з неосвітленим номерним знаком та не пред'явив поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив підпункти 2.9 (в) та 2.1 (ґ) ПДР України (а.с. 7).

Спірним у даній справі є правомірність винесення відповідачем постанови серії АР за № 335401, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за порушення пп. 2.9 (в) та 2.1 (г) ПДР України.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що наявні підстави для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення позивача до відповідальності за частиною першою статті 121 КУпАП, у зв'язку із відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення. До таких висновків суд першої інстанції дійшов зазначаючи, що відповідачем не надано жодних доказів вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121 КУпАП. Разом з тим, судом першої інстанції зазначено, що вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП підтверджується наданим відповідачем до суду відеозаписом. Суд першої інстанції зазначив про безпідставність посилання позивача на необов'язковість пред'явлення страхового поліса працівнику поліції при зупинці транспортного засобу, оскільки дані твердження суперечать положенням підпункту 2.4.(а) ПДР України.

Суд апеляційної інстанції частково погоджується з зазначеним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов'язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з підпунктом (ґ) пункту 2.1 ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Підпунктом 2.4 (а) ПДР України встановлено, що на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1.

Відповідно до підпункту 2.9.(в) ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов'язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що зокрема, неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Частиною першою статті 121 КУпАП передбачено відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною першою статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з статтею 31 Закону № 580-VIII поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону № 580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Колегія суддів звертає увагу, що склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об'єктивних і суб'єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою залучення суб'єкта правопорушення до юридичної відповідальності. До структури складу адміністративного правопорушення відносяться: об'єкт; об'єктивна сторона; суб'єкт; та суб'єктивна сторона.

Так, зокрема, об'єктивна сторона правопорушення - це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об'єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об'єктивних умов його здійснення.

Об'єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121 КУпАП полягає у керуванні водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Як зазначено вище, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Таке провадження спрямоване, зокрема, на своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідач як представник державного органу, наділеного повноваженнями щодо виявлення та притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності у своїй діяльності має керуватися виключно законом та діяти відповідно до нього.

Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, поміж іншого, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справ та посилання на норму закону, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення. Дотримання даних вимог має виключне значення для встановлення об'єктивної істини при оскарженні такої постанови у судовому порядку.

Разом з тим, як вбачається з оскаржуваної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення підпункту 2.9 (в) ПДР України, а саме за керування транспортним засобом MAZDA СХ-9», в темну пору доби, з неосвітленим номерним знаком.

Відповідно до частини шостої статті 121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, керування транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком (за наявності всіх інших необхідних ознак складу правопорушення), становить собою окремий склад адміністративного правопорушення, передбачений частиною шостою статті 121 КУпАП.

Таким чином, в оскаржуваній постанові зазначена об'єктивна сторона правопорушення - керування транспортним засобом, в темну пору доби, з неосвітленим номерним знаком, відповідальність за яке передбачена частиною шостою статті 121 КУпАП. Однак, відповідачем дане правопорушення кваліфіковано саме за частиною першою статті 121 КУпАП.

В оскаржуваній постанові, а саме: в описі обставин та суті адміністративного правопорушення відсутня об'єктивна сторона правопорушенн, відповідальність за яке передбачена частиною першою вказаної статті.

З огляду на зазначене, колегія суддів критично сприймає доводи апелянта стосовно того, що позивачем було порушено ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Однак, судом першої інстанції не звернуто уваги на дані обставини, що є підставою для зміни судового рішення в мотивувальній частині.

Щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, суд зазначає наступне.

У судовому засіданні було оглянуто СD-диск з відеозаписом, наданий представником відповідача, який підтвердив факти, викладені у постанові про адміністративне правопорушення серії АР № 335401 від 02.12.2016 року, в частині скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме: відсутність у нього поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів при керуванні транспортним засобом.

При цьому, суд не бере до уваги посилання позивача на необов'язковість пред'явлення працівнику поліції при зупинці транспортного засобу полісу (сертифікату) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки дані твердження суперечать положенням пп. а п. 2.4., 2.1 г ПДР України.

З урахуванням вищевикладеного, відповідачем доведено, що у діях позивача 02.12.2016 року був наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений пп. а п. 2.4., 2.1 г ПДР України та за яке передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 126 КУпАП, у зв'язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме: в частині вимог щодо скасування постанови серії АР № 335401 від 02.12.2016 року за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП. У задоволенні позовних вимог в частині скасування постанови серії АР № 335401 від 02.12.2016 року, за ч. 1 ст. 126 КУпАП слід відмовити у зв'язку з необґрунтованістю.

Частиною 1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (ч. 4 ст. 317 КАС України).

На підставі наведеного, керуючись статями 205, 271, 272, 286, 308, 311, 313, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Департаменту патрульної поліції - задовольнити частково.

Постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 квітня 2017 року у справі № 263/15738/16-а - змінити в мотивувальній частині з підстав, вказаних в мотивувальній частині даної постанови.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді Т.Г. Арабей

Е.Г. Казначеєв