Справа № 520/9022/18
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2019-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

23.01.2019 р. справа №520/9022/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Старосєльцевої О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Кіт С.В., представника позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - ОСОБА_2, розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 (61072, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Харківської митниці ДФС (м. Харків, вул. Короленка, 16-Б, 61003, ) про 1) визнання незаконним та скасування рішення Харківської митниці ДФС № UА807000/2018/000825/2 від 17.09.2018р. про коригування митної вартості товарів; 2) визнання незаконною та скасування картки відмови у прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Харківської митниці ДФС № UА807190/2018/00416; 3) стягнення з Державного бюджету України надмірно сплачені позивачем кошти в сумі 73 200,00 (сімдесят три тисячі двісті) гривень 00 копійок за проведення митного оформлення, товару внаслідок прийняття Харківською митницею ДФС рішення №UА807000/2018/000825/2 від 17.09.2018 про коригування митної вартості товарів; 4) стягнення з Державного бюджету України на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1.436,80 (одна тисяча чотириста тридцять шість) грн. 00 коп., -

встановив:

Підставами позову є доводи про те, що митницею при проведенні контролю за правильністю визначення митної вартості автомобілю, витребування додаткових документів та подальшого коригування митної вартості було порушено вимоги ст.ст. 53, 54, 57, 58 Митного кодексу України, а видане рішення про коригування митної вартості суперечить ст. 55 Митного кодексу України. Окрім того, стверджував, що при здійсненні митного оформлення для підтвердження митної вартості та її визначення було надано усі документи, які передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

Відповідач, Харківська митниця ДФС, з поданим позовом не погодився.

В обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що платник не подав до митниці повного та достатнього пакету документів на підтвердження правильності визначення митної вартості. Стверджував, що під час митного оформлення контролюючим органом було виявлено, що надані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ввезений товар. Наполягав на тому, що митницею вірно визначено митну вартість товару, правомірно застосовано відомості з інформаційних баз даних.

Суд, заслухавши представників сторін, вивчивши доводи адміністративного позову та заперечень проти позову, повно виконавши процесуальний обов'язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

За матеріалами справи судом встановлено, що позивач подав до митного оформлення придбаний у компанії «USA Intercargo LLC» транспортний засіб - Mercedes-Benz (модель GLS 450, календарний рік випуску - 2017, модельний рік випуску - 2018, рахунок - фактура (інвойс) №UA-041707 від 02.04.2018р.

З цією метою платник через декларанта склав митну декларацію №UA807190/2018/017191 від 06.09.2018р., у якій митна вартість товару визначена за резервним - другорядним методом визначення митної вартості товарів у розмірі 38.918,00 доларів США, у тому числі вартість транспортування 400 доларів США (відповідно до висновку експерта ХНДІ ім. Бокаріуса).

Одночасно з цією декларацією до митниці були подані: рахунок - фактура (інвойс) №UA-041707 від 02.04.2018р. на суму 19.325,00 доларів США, коносамент HLCUDSCGR9-4 від 23.05.2018р., свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу №128910965 від 27.10.2017р., акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA500650/2018/1668 від 20.07.2018р., висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією Харківського НДІСЕ №18486 від 31.08.2018р., договір про надання послуг митного брокера №1935 від 03.07.2018р., квитанції про сплату митних платежів від 03.07.2018р., 07.07.2018р., 05.09.2018р. та інші документи.

Владний субєкт - митниця застосував процедуру консультацій з приводу рівня митної вартості товару.

Як зясовано судом (і ці обставини визнані сторонами) платник не надав митниці витребуваних документів.

17.09.2018р. відповідачем, Харківською митницею ДФС, було прийнято оскаржене рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2018/000825/2 (за ВМД №UA807190/2018/017191), яким застосовано резервний - другорядний метод визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту та визначено митну вартість транспортного засобу - Mercedes-Benz (модель GLS 450) на рівні 47.660,00 доларів США.

Як зясовано судом, юридичною підставою для прийняття оскарженого рішення владний субєкт обрав положення ст.ст. 54-64 Митного кодексу України, а фактичною підставою слугувало судження субєкта владних повноважень про розбіжності в пошкодженнях транспортного засобу згідно з актом огляду та згідно з висновком експерта, відсутність у поданих до митного оформлення документах усіх відомостей на підтвердження числових значень складових митної вартості товару.

У подальшому на виконання рішення про коригування митної вартості від 17.09.2018р. № UA807000/2018/000825/2 (за ВМД №UA807190/2018/017191) відповідачем було прийнято рішення у формі Картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA 807190/2018/00416.

24.09.2018р. позивачем самостійно подано нову ВМД №UA807190/2018/018355, у якій визначено митну вартість транспортного засобу - Mercedes-Benz (модель GLS 450) на рівні 47.660,00 доларів США і за квитанцією від 23.09.2018р. (а.с.43) проведено оплату 73.200,00грн. за митне оформлення транспортного засобу.

16.10.2018р. позивач письмовою заявою звернувся до Харківської митниці ДФС з приводу повернення 73.200,00грн. надмірно сплачених митних та інших платежів.

Листом від 31.10.2018р. №7950/00-1/20-70-19-02 митниця відмовила у задоволенні згаданої заяви.

Перевіряючи відповідність закону оскаржених рішень владного субєкту суд зазначає, що правовідносини з приводу визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, унормовані, насамперед, приписами ст.ст. 57-64 глави 9 розділу ІІІ Митного кодексу України.

Так, відповідно до ст.57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч.2 ст.57); кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (ч.3 ст.57); застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (ч. 4 ст. 57); у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу (ч. 5 ст. 57); при цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (ч. 6 ст. 57); методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи (ч. 7 ст. 57); у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу (ч. 8 ст. 57).

Правила визначення митної вартості за ціною договору викладені законодавцем в ст.58 Митного кодексу України, згідно з ч. 4 якої митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

При цьому, у силу п.п.5, 6, 7 ч.10 ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, 1) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 2) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 3) витрати на страхування цих товарів.

Згідно з ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Розглядаючи спір, суд відмічає, що приєднаними до справи документами спростовуються доводи позову про визначення платником в особі декларанта митної вартості транспортного засобу за основним методом - ціна договору, адже за відомостями графи 43 ВМД №UA807190/2018/017191 заявником самостійно обрано - 6 метод визначення митної вартості, тобто не основний (за ціною договору).

З огляду на викладене, суд зауважує, що на стадії реалізації управлінської функції з перевірки правильності визначеної декларантом (платником) митної вартості товару органом доходів і зборів не було допущено порушень закону, вжиті органом доходів і зборів заходи контролю задовольняють вимогам ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч.2 ст. 2 КАС України не призвели до порушення прав або інтересів платника.

За таких обставин, суд вважає, що у митниці поза розумним сумнівом виникли обґрунтовані сумніви з приводу правильності визначення особою митної вартості транспортного засобу.

Подані платником до митниці та до суду документи, а саме: інвойс (де зазначено ціну товару 19.325,00 дол. США), висновок експортної товарознавчої експертизи Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Заслуженого професора ОСОБА_4 №18486 від 31.08.2018р. (де зазначена вартість транспортного засобу у розмірі 38.518,27 грн.), експертний висновок Консорціуму «Український центр підтримки номерів і адрес» Департаменту «Центру компетенції» за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінок у мережі Інтернет від 01.10.2018р. №219/2018-ЕВ-ЦК, у розумінні ст.ст.72-76 КАС України не можуть бути сприйняті судом як належні, допустимі, достовірні та достатні докази на підтвердження факту митної вартості транспортного засобу на рівні 38.918,00 доларів США.

Одночасно із цим, суд констатує, що на стадії реалізації управлінської функції з самостійного визначення митної вартості товару орган доходів і зборів не забезпечив виконання вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч.2 ст.2 КАС України.

Так, згідно зі ст.64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) (ч. 1 ст. 64); митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях (ч. 2 ст. 64).

При цьому, у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Оглянувши зміст оскарженого рішення владного субєкта, суд відзначає, що при визначенні митної вартості товару контролюючим органом як джерело інформації була використана інформація сайту мережі Інтернет (http://autoastat.com (за VIN кодом 44JGDF6EE2JB041707 оцінюваного транспортного засобу були зазначені № лота 22088291, а також інша інформація та характеристики, що автентичні заявленим декларантом. Фінальна ставка 46.200 доларів США. Статус продано).

Проте, належної документальної фіксації цієї інформації митницею не проведено.

У тексті оскаржених рішень відсутні як посилання на джерело одержання інформації, так і на ідентифікуючі ознаки технічного пристрою (за допомогою якого була одержана така інформація).

Визначення митної вартості товару лише на відомостях з одного сайту Інтернет ( в даному випадку - http://autoastat.com) суд не вважає достатньо обґрунтованим, а доказів визначення митним органом вартості товару на підставі раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях відповідачем до матеріалів справи не надано.

Таким чином, у межах даної справи унаслідок вільних та самостійних дій учасників спірних правовідносин була створена правова ситуація, у якій як митна вартість платника, так і митна вартість владного суб'єкта не можуть бути визнані судом обґрунтованими та доведеними.

Тому, з огляду на приписи ч.2 ст.77 КАС України рішення у спорі належить прийняти на користь платника, а не владного суб'єкта.

Відтак, оскаржені рішення підлягають скасуванню.

Вирішуючи спір у частині вимог про стягнення надмірно сплачених податків, суд зазначає, що за визначенням п.20 ст.4 Митного кодексу України та кваліфікуючими ознаками ст.46 Податкового кодексу України подана платником ВМД за своєю правовою суттю та змістом є податковою декларацією.

Задекларовані у ній податки і збори у силу п.54.1 ст.54 Податкового кодексу України відображена у податковій декларації сума грошового зобов'язання платника з податків (зборів) вважається узгодженою і може бути змінена за процедурою ст.50 Податкового кодексу України, або за процедурою ст.269 Митного кодексу України.

Згідно з ч.1 ст.269 Митного кодексу України відповідно до положень цієї статті за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи та з дозволу органу доходів і зборів відомості, зазначені в митній декларації, можуть бути змінені або митна декларація може бути відкликана. У разі відмови у наданні такого дозволу орган доходів і зборів зобов'язаний невідкладно, письмово або в електронному вигляді, повідомити декларанта про причини і підстави такої відмови.

Платник податків не подав до суду доказів настання події визнання митницею правильності та обґрунтованості задекларованої митної вартості транспортного засобу та внесення змін до поданої ВМД.

За відсутності факту настання згаданої події та з огляду на умови ст.43 Податкового кодексу України суд вважає, що позов у цій частині належить відхилити.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст. 72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах владний субєкт не забезпечив реалізацію управлінської функції відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України лише при самостійному визначенні митної вартості транспортного засобу, а тому позов підлягає до задоволення виключно у цій частині.

При вирішенні питання про повернення коштів, одержаних бюджетом у якості податків (зборів), стан реалізації митницею управлінської функції задовольняє вимогам ч.2 ст.19 Конституції України, а відтак, у цій часині вимог належить відмовити.

Окрім того, суд звертає увагу платника на те, що стягнення коштів у даному випадку є неналежним способом захисту порушеного права, а сама вимога заявлена не лише безпідставно, а й передчасно.

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст.ст. 139, 143 КАС України та Закону України Про судовий збір.

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, ст.ст. 72-77, 90, 211, 241-243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Харківської митниці ДФС №UА807000/2018/000825/2 від 17.09.2018 про коригування митної вартості товарів.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови у прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Харківської митниці ДФС № UА807190/2018/00416.

В решті вимог - позов залишити без задоволення.

Стягнути на користь ОСОБА_3 (61072, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці ДФС (місце знаходження - м. Харків, вул. Короленка, 16-б, 61003, код ЄДРПОУ - 39534151) витрати зі сплати судового збору у розмірі 1.409,60 (одна тисяча чотириста дев'ять грн. 60 коп.).

Роз'яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, тобто протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення, а набирає законної сили відповідно ст. 255 КАС України після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Роз'яснити, що скарга може бути подана у порядку ч.1 ст.297 КАС України безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду або у порядку п.15.5 Розділу VII КАС України до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Роз'яснити, що рішення у повному обсязі виготовлено у порядку ч.3 ст.243 КАС України 30 січня 2019 року.

Суддя О.В. Старосєльцева