Справа № 280/5345/18
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2019-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

11 січня 2019 року 09 год. 10 хв.Справа № 280/5345/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Максименко Л.Я., розглянувши в порядку письмового за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся із адміністративним позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо прийнятого рішення про перерахунок довічного грошового утримання ОСОБА_1 як судді у відставці з 01.08.2018, про що визначено у листі-відповіді від 28.11.2018 за № 770/А-9 в частині дати перерахунку довічного грошового утримання ОСОБА_1 як судді у відставці та зобов'язати відповідача зробити перерахунок розміру довічного грошового утримання ОСОБА_1 як судді у відставці згідно надісланої на адресу відповідача його заяви від 21.08.2018 з довідкою від 21.08.2018 року № 07-48/80 про суддівську винагороду з 01.01.2018 без обмеження граничного розміру.

В обґрунтування позову зазначає, що Законом України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" від 15.05.2018 року №2415-VIII внесені зміни до деяких законодавчих актів, що призводить до зміни складових розміру суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді з 01.01.2018. Вказує, що звернувся до відповідача із заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2018, проте у відповідь на звернення позивача Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя повідомило позивача про перерахунок його довічного грошового утримання з 01.08.2018. На думку позивача, відповідачем необґрунтовано та безпідставно було здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з 01.08.2018, а не з 01.01.2018 як визначено в Законом України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав". З огляду на викладене, просить суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 22.12.2018 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/5345/18. Призначено судове засідання на 11 січня 2019 року.

Відповідач адміністративний позов не визнав, надавши свій письмовий відзив від 10.01.2019 вих. № 479/11. В обґрунтування своєї позиції посилається на те, що Закон України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" від 15.05.2018, яким внесено зміни до Законів України в частині застосування для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року набрав чинності 22.07.2018. Також, відповідно до п.4 р.ІІ Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться з 1 числа місяці, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою. У зв'язку з чим, вказує, що довічне грошове утримання судді у відставці (позивача) правомірно було перераховано з 01.08.2018. З огляду на таке, стверджує, що відповідач діяв у відповідності до вимог чинного законодавства, а отже підстави для задоволення позову відсутні.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Приписами ч. 2 ст. 263 КАС України, визначено, що справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 243 КАС України, у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п'ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Оскільки, суддя Максименко Л.Я. з 12.01.2019 по 27.01.2019 перебувала у відпустці, що підтверджується довідкою Запорізького окружного адміністративного суду від 23.01.2019 № 02-35/19/11 (копія долучена до матеріалів справи), повний текст рішення виготовлено у перший робочий день, а саме: 28.01.2019.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

Постановою Верховної Ради України від 08.09.2016 № 1515-VIII "Про звільнення суддів" ОСОБА_1 звільнений з посади судді у зв'язку із поданням заяви про відставку.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя як суддя у відставці та одержує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

У вересні 2016 року розпорядженням УПФУ позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90 % від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

16.11.2018 ОСОБА_1 звернувся до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя із заявою щодо перерахунку довічного грошового утримання з 01.01.2018.

Листом від 28.11.2018 № 770/А-9 відповідач повідомив позивача про те, що Законом України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" від 15.05.2018 №2415-VІІІ, який набрав чинності 22.07.2018, внесено зміни до Законів України в частині застосування для визначення посадових окладів, заробітної плати та інших виплат у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 01.01.2017, як розрахункової величини. У зв'язку з чим, вказано, що перерахунок довічного грошового утримання позивача було проведено з 01.08.2018.

Не погоджуючись із діями відповідача та з вимогою вчинити певні дії ОСОБА_1 звернувся із вказаним позовом до суду.

По суті спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що на час звільнення позивача у відставку діяв Закон України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-VI від 07.07.2010 року, статтею 141 якого передбачено, що судді, який вийшов у відставку, виплачується пенсія або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Згідно з частиною 3 статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-VI (яка застосовується з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року №4-рп/2016) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90% заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-VI суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України "Про Конституційний Суд України" та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

З 30.09.2016 року набрав чинності Закон України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII від 02.09.2016 року.

Згідно з пунктом 2 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-VI, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Так, пунктом 23 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII передбачено, що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-VI.

Відповідно до пункту 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Тобто, у питаннях визначення розмірів суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового норми Закону №2453-VI зберігають чинність, а позивач має право на перерахунок раніше призначеного йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, у тому числі у зв'язку зі збільшенням посадового окладу.

Між тим, після набрання 01.01.2017 року чинності Законом України "Про внесених змін до деяких законодавчих актів України" №1774-VІІ від 06.12.2016 року мінімальна заробітна плата вже не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат, що передбачено пунктом 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

Згідно з абзацом 2 абзацу 2 пункту 3 розділу ІІ Закону України "Про внесення змін до яких законодавчих актів України" №1774-VIII до внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень.

У зв'язку з цим, з 01.01.2017 року посадовий оклад судді визначається не з розміру мінімальної заробітної плати, як це передбачено Законом України "Про судоустрій і статус суддів", а з "розрахункової величини", запровадженої пунктом 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України №1774-VІІ "Про внесення змін до яких законодавчих актів України".

Зрештою, Законом України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" №2415-VIII від 15.05.2018 року, який набрав чинності 22.07.2018, було внесені зміни до абзацу 2 пункту 3 розділу ІІ Закону України №1774-VIII "Про внесення змін до яких законодавчих актів України". Зокрема слово та цифри " 1600 грн." замінено словами та цифрами "прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року".

Тобто, зміненою нормою Закону введено застосування для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат, в тому числі і суддям, нової "розрахункової величини" - прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 1 січня календарного року. Крім того встановлено початок застосування цієї нової "розрахункової величини" для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат 1 січня 2017 року.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2017 року становив 1600 грн., що фактично відповідає розміру розрахункової величини, з якої визначалась суддівська винагорода працюючим суддям у 2017 році і відповідно нараховувалося і виплачувалося щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2018 року встановлено в розмірі 1762 грн.

Отже, з огляду на зазначені зміни в законодавстві, саме з 1 січня 2018 року посадові оклади суддів мають бути встановлені, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 1762 грн. І відповідно такі зміни вимагають проведення перерахунку вже виплачених суддям суддівських винагород, визначених за розрахунковою величиною у розмірі 1600 грн., та перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.

У листі Апеляційного суду Запорізької області від 14.11.2018, зазначено, що працюючим суддям Апеляційного суду Запорізької області був здійснений перерахунок суддівської винагороди, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 1762 грн., з 01.01.2018.

Зазначені обставини свідчать, що порядок визначення посадового окладу та інших виплат працюючого судді змінився з 01.01.2017 , а сам розмір суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з огляду на відмінність прожиткового мінімуму для працездатних осіб у порівнянні із попередньою розрахунковою величиною (1600 грн.), змінився з 01.01.2018.

Відтак суд прийшов до висновку, що відповідачем при здійсненні позивачу перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці неправильно визначено дату, з якої виникло право на такий перерахунок, і безпідставно відмовлено позивачу у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 01.01.2018 року, та виплаті різниці, що утворилася до перерахунку.

Посилання відповідача у відзиві як на підставу відмови у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання саме з 1 січня 2018 року, на частину першу статті 58 Конституції України щодо дії законів та нормативно-правових актів у часі є помилковим.

Дійсно, як передбачено частиною 1 статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони скасовують чи пом'якшують відповідальність особи.

Водночас, як випливає із висновків Конституційного Суду України, викладених у рішенні № 1-рп/99 від 09.02.1999 у справі №1-7/99 за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), положення цієї статті Конституції України, як загальновизнані принципи права, не виключають можливості надання зворотної дії в часі законам та нормативно-правовим актам шляхом передбачення вказівки про це в самому законі чи нормативно-правовому акті.

Оскільки згідно з абзацом 2 пункту 3 розділу ІІ Закону України "Про внесених змін до деяких законодавчих актів України" №1774-VIII (у редакції Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" №2415-VIII, який набрав чинності 22.07.2018 року), передбачено, що до внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року, є всі підстави вважати, що ці положення Закону поширюються на порядок визначення посадових окладів суддів і відповідно щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці не з моменту набрання чинності Законом України №2415-VIII, а з дати вказаної у Законі, тобто з 1 січня 2017 року.

Безпідставними, на думку суду, є також посилання відповідача на приписи пункту 4 розділу II Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року №3-1, якими передбачено, що перерахунок щомісячного довічного грошового проводиться з 1 числа, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Суд наголошує, що оскільки порядок визначення посадового окладу та інших виплат працюючого судді змінився з 01.01.2017, а зміна розміру складових суддівської винагороди працюючих суддів (збільшення посадового окладу) відбулася з 01.01.2018, отже саме з цієї дати зміна грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, є підставою для проведення перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.06.2016 №4-рп/2016 (справа про щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці) зазначив, що виключення положення щодо можливості перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у зв'язку зі збільшенням грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, також знижує гарантії незалежності суддів, а тому у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання (пункт 2 мотивувальної частини).

Таку ж правову позицію Конституційний Суд України висловив і у рішенні від 03.06.2013 №3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного грошового утримання суддів у відставці) зазначивши, що будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя та права людини і громадянина на захист прав і свобод незалежним судом, оскільки призводить до обмеження можливостей реалізації цього конституційного права, а отже, суперечить частині першій статті 55 Конституції України (абзац 2 пункту 3 мотивувальної частини).

Таким чином, Конституційний Суд України наголошує, що конституційний статус суддів, які здійснюють правосуддя, та суддів у відставці передбачає їх належне матеріальне забезпечення, яке повинне гарантувати здійснення справедливого, незалежного, неупередженого правосуддя.

Відповідно до пункту 6.4 Європейської хартії про статус суддів (Лісабон, 8-10 квітня 1999 року) Закон передбачає, що судді, які досягли встановленого законом віку для виходу у відставку з суддівської посади і виконували суддівські обов'язки протягом певного терміну, повинні отримувати пенсію по виходу у відставку, рівень якої повинен бути якомога ближче до рівня їхньої останньої заробітної плати в якості судді.

Відповідач, здійснивши перерахунок призначеного позивачу щомісячного довічного грошового утримання лише з 01.08.2018 року, порушив законні очікування позивача на набуте ним на підставі чинного законодавства право на достатнє матеріальне забезпечення як судді у відставці, гарантоване у тому числі міжнародними стандартами незалежності суддів.

Згідно з частинами 1, 2 статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 10) інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Суд дійшов до висновку, що відповідач, не здійснивши перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 01.01.2018 по 31.07.2018, допустив протиправну бездіяльність.

Тому, в частині позовних вимог про визнання протиправними дій Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо прийнятого рішення про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці з 01.08.2018, про що визначено у листі-відповіді від 28.11.2018 за № 770/А-9 в частині дати 01.08.2018 перерахунку ОСОБА_1 довічного грошового утримання судді у відставці, - суд відмовляє.

Проте, за приписами ч. 2 ст. 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Враховуючи те, що відповідачем не доведена правомірність своєї бездіяльності в спірних правовідносинах, суд вважає за необхідне вийти за межі заявлених позовних вимог та захистити порушене право позивача шляхом зобов'язання відповідача здійснити перерахунок позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 01.01.2018 по 31.07.2018 та виплатити заборгованість за цей період з урахуванням раніше проведених виплат.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на часткове задоволення позову, судові витрати, понесені позивачем на сплату судового збору у розмірі 352,40 грн., слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (69057, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Гагаріна, 2б, ) про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії -, задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо не проведення ОСОБА_1 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 01.01.2018 по 31.07.2018.

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя здійснити перерахунок ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% суддівської винагороди судді який працює на відповідній посаді, згідно довідки від 21.08.2018 № 07-48/80 без обмеження його граничного розміру, за період з 01.01.2018 по 31.07.2018 та виплатити заборгованість за цей період з урахуванням раніше проведених виплат.

В задоволені решти вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати на оплату судового збору в сумі 352 грн. (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Рішення у повному обсязі складено та підписано 28.01.2019.

Суддя Л.Я. Максименко