Справа № 607/14994/17
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2019-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/2698/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І., Судової-Хомюк Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 серпня 2018 року (головуючий суддя Дзюбич В.Л., м. Тернопіль) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати йому пенсії як працюючому пенсіонеру, зобов?язати відповідача здійснити перерахунок та виплату йому призначеної пенсії за віком за період з 01.09.2015 року по 30.11.2017 року, доплативши утриману частину у розмірі 7530,57 грн. з урахуванням компенсації втрати частини доходів та надалі виплачувати пенсію у повному розмірі.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 серпня 2018 року позовні вимоги з 01.09.2015 р. по 22.05.2017 р. залишено без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 серпня 2018 року позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправними дії Тернопільського об?єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 призначеної пенсії за віком, як працюючому пенсіонеру. Зобов?язано Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 призначеної пенсії за віком у повному обсязі, починаючи з 23 травня 2017 року з урахуванням компенсації втрати частини доходів. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області оскаржило його в апеляційному порядку, просить скасувати таке рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

В апеляційій скарзі зазначає, що позивачу з 05.04.2013 року призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон).

Статтею 4 Закону України «Про зайнятість населення» встановлено, що до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які, забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи. Що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Відповідно до п.п.3 п.4.2 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування при прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення у тримісячний строк з дня подання заяви про прийняття і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Частиною 3 ст.44 вказаного вище Закону передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Відповідно до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування з 26.11.2003 позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець. Позивачем додано витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, де вказано, що за його номером облікової картки платника податків в реєстрі записів не знайдено.

Проте, інформація про юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та зареєстрованих до 01.07.2004 року та не включених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань отримується в органі виконавчої влади, в якому проводилась державна реєстрація.

Об'єднаним управлінням було надіслано запит в Тернопільську ОДПІ ТУ ДФС у Тернопільській області щодо надання інформації про періоди перебування позивача на обліку, як самозайнятої особи.

Тернопільська ОДПІ ТУ ДФС у Тернопільській області повідомила, що згідно з інформаційних баз даних позивач перебував на податковому обліку в інспекції як фізична особа-підприємець з 26.11.2003 по 15.07.2005. Станом на 06.07.2016 позивач знятий з податкового обліку, проте не завершив державну реєстрацію припинення.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 № 755-IV, який набрав чинності 01 липня 2004 року, для проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця за власним рішенням, позивачу необхідно особисто подати заяву про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності у Відділ державних реєстраторів Тернопільської міської ради.

Відповідно до частини 8 статті 4 даного Закону, фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичної особою.

А отже, позивачем не вчинено відповідних дій встановлених законом для врегулювання даної ситуації.

Крім того апелянт зазначає, що стаття 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачає, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що визначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Дана стаття передбачає виплату пенсії за минулий час без обмеження будь-яким строком лише у випадку коли дані виплати були нарахованими та не отримані з вини органу.

Згідно ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до вимог ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебував на обліку у Тернопільському об?єднаному управлінні Пенсійного фонду України Тернопільської області та з 05.04.2013 року, отримував пенсію за віком згідно з Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Нарахування та виплата пенсії ОСОБА_1 здійснюєвалась відповідачем у розмірі 85 відсотків призначеного розміру як працюючому пенсіонеру, а саме: 1973,91 грн. розмір пенсії за віком (3510,13 * 0,50963 + 21,48+163,56), де: 0,50963-коефіцієнт страхового стажу з врахуванням збільшення величини оцінки одного року на 1,35%; 21,48 грн. - доплата за 2 роки понаднормового стажу (1074,00*2%); 163,56 грн. - фіксована сума індексації пенсії; 278,91 грн. -відрахування в період роботи відповідно до ст. 47 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування». В травні 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії як непрацюючому пенсіонеру, до якої долучив Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про те, що він не числиться в реєстрі як фізична особа-підприємець.

Листом №11/01 від 15.07.2017 року відповідач повідомив ОСОБА_1 про те, що в ході проведеної перевірки інформації про юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зареєстрованих до 01.07.2004 року та не включених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань надіслано запит до органу виконавчої влади, в якому проводилась державна реєстрація. Згідно відповіді Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області станом на 06.07.2016 року позивач знятий з податкового обліку, однак не завершив державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності, а тому перебуває на обліку в Тернопільському об?єднаному управлінні Пенсійного фонду України Тернопільської області як працюючий пенсіонер. На повторне звернення позивача листом №638/Я-11 від 13.01.2017 року відповідач відмовив позивачу у проведенні перерахунку пенсії як непрацюючому пенсіонеру та виплаті компенсації втрати частини доходу з аналогічних підстав, та вказав на те, що для проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності ОСОБА_1 слід особисто подати заяву про державну реєстрацію припинення у Відділ державних реєстраторів Тернопільської міської ради.

Розглядаючи спір судом першої інстанції крім того з?ясовано, що згідно записів у трудовій книжці ОСОБА_1, останній з листопада 2003 року трудову діяльність не здійснював. У відповідності до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №22905315 від 06.06.2017 року ОСОБА_1 не включений до реєстру як фізична особа-підприємець. Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, що надані Тернопільською ОДПІ ДФС України за вих. № 242 від 26.02.2018 року в період з другого кварталу 2005 року по четвертий квартал 2017 року інформація про отримання ОСОБА_1 доходів від провадження підприємницької діяльності відсутня.

Ухвалюючи рішення судом першої інстанції правильно враховано, що згідно ст.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

У відповідності до ст.24 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» до страхового стажу зараховують період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Зазначеній нормі відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

У відповідності до ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору(контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно(у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Статтею 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із змінами, внесеними Законом №213-VIII від 02.03.2015 року та Законом України №911-VIII від 24.12.2015 року передбачено, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року та в період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Пунктом 2.21 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №1566/11846 від 27.12.2005 року передбачено, що документами, які підтверджують, що особа не працює(не провадить діяльність, пов?язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування), є: трудова книжка, індивідуальні відомості про застраховану особу та відомості про відсутність інформації про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця за наявними в органі, що призначає пенсію, даними.

Судом у даній спірній ситуації встановлено, що при звернені до відповідача із заявою про перерахунок та призначення пенсії у повному обсязі як непрацюючому пенсіонеру позивач надав необхідні документи, які підтверджують той факт, що на момент призначення пенсії він не здійснював трудову діяльність, зокрема копію трудової книжки та Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які підтверджують, що на момент призначення пенсії ОСОБА_1 не працював за наймом на умовах трудового договору(контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством та не здійснював підприємницької діяльності. При цьому відповідач у своїх запереченнях посилається на повідомлення Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області №23017/7/08-01-19-18 від 07.07.2016 року відповідно до якого ОСОБА_1 перебував на податковому обліку як фізична особа-підприємець в період з 26.11.2003 року по 15.07.2005 року. Станом на 06.07.2016 року ОСОБА_1 знято з податкового обліку, проте останній не завершив державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності.

У відповідності до ст. 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» в редакції від 01.04.2005 року, що діяла станом на 15.07.2005 року, тобто на момент припинення ОСОБА_1 підприємницької діяльності, державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця проводиться у разі: 1) прийняття фізичною особою - підприємцем рішення про припинення підприємницької діяльності; 2) смерті фізичної особи - підприємця; 3) постановлення судового рішення про оголошення фізичної особи померлою або визнання безвісно відсутньою; 4) постановлення судового рішення про визнання фізичної особи, яка є підприємцем, недієздатною або про обмеження її цивільної дієздатності; постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця. Відповідно до ст. 47 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» в редакції від 01.04.2005 року для внесення до Єдиного державного реєстру запису про рішення фізичної особи - підприємця щодо припинення нею підприємницької діяльності фізична особа - підприємець або уповноважена нею особа повинні подати державному реєстратору (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) такі документи: нотаріально посвідчену заяву про припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем; документ, що підтверджує внесення плати за публікацію повідомлення про прийняття фізичною особою - підприємцем рішення щодо припинення підприємницької діяльності.

Державний реєстратор за відсутності підстав для залишення документів, які подані для внесення до Єдиного державного реєстру запису про рішення фізичної особи - підприємця щодо припинення нею підприємницької діяльності, без розгляду зобов'язаний не пізніше наступного робочого дня з дати надходження цих документів внести до Єдиного державного реєстру запис про рішення щодо припинення нею підприємницької діяльності та передати органам статистики, державної податкової служби, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування повідомлення про внесення такого запису. Для проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням фізична особа - підприємець або уповноважена нею особа не раніше двох місяців з дати публікації повідомлення у спеціалізованому друкованому засобі масової інформації подає державному реєстратору особисто(надсилає рекомендованим листом з описом вкладення) такі документи: заповнену реєстраційну картку на проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням; свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця; довідку відповідного органу державної податкової служби про зняття фізичної особи - підприємця з обліку як платника податків; довідку відповідного органу Пенсійного фонду України про зняття з обліку; довідки відповідних органів фондів соціального страхування про зняття з обліку. За відсутності підстав для залишення документів, які передбачені частиною тринадцятою цієї статті, без розгляду державний реєстратор повинен внести до Єдиного державного реєстру запис про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Дата внесення до Єдиного державного реєстру запису про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем є датою державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем.

Суд першої інстанції підставо відхилив покликання відповідача на лист Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області №23017/7/08-01-19-18 від 07.07.2016 року, оскільки викладена у вказаному повідомленні інформація про те, що ОСОБА_1 не завершив процедуру припинення підприємницької діяльності не підтверджена будь-якими іншими доказами та спростовується наявним у матеріалах справи Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №22905315 від 06.06.2017 року відповідно до якого відомості про реєстрацію ОСОБА_1 як фізичної особи-підприємця у реєстрі відсутні. Більше того, згідно направленого позивачу листа Тернопільського об?єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області за вих. №11/01 від 165.07.2016 року вбачається, що в травні 2015 року ОСОБА_1 було проведено перерахунок пенсії як непрацюючому пенсіонеру з 16.07.2013 року та дораховано страховий стаж з 01.06.2015 року, який склав 37 років 9 місяців 27 днів.

Оскільки позивачем при зверненні до відповідача із заявою про проведення перерахунку та призначення пенсії у повному обсязі необхідні документи, які підтверджують той факт, що на момент призначення пенсії він не працював за наймом на умовах трудового договору(контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством та не здійснював підприємницької діяльності, а саме: копію трудової книжки та Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, то суд вірно вважав, що відповідачем безпідставно відмовлено у призначенні пенсії у повному обсязі, чим порушено право позивача на отримання належних йому пенсійних виплат.

Крім того судом правильно вказано, що у відповідності до ст.1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв?язку із порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу(особи). Згідно ст.46 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв»язку із порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

З огляду на викладене вище суд першої інстанції дійшов підставного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення, шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 призначеної пенсії за віком як працюючому пенсіонеру, зобов?язавши Тернопільське об?єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 призначеної пенсії за віком у повному обсязі, починаючи з 23.05.2017 року, тобто в межах строку позовної давності, з урахуванням компенсації втрати частини доходів.

Крім того, суд першої інстанції правильно вважав, що у задоволенні позовних вимог в частині зобов?язання відповідача надалі виплачувати йому пенсію у повному обсязі слід відмовити, оскільки судовому захисту підлягають порушені права, свободи та інтереси особи, а не такі, які можуть бути порушені у майбутньому. Діючим законодавством не передбачено такий спосіб захисту порушених прав як зобов'язання вчиняти певні дії на майбутнє.

Також, суд апеляційної інстанції вважає, що повідомлення про смерть позивача, не впливає на розгляд даної справи в суді апеляційної інстанції, оскільки у даних правовідносинах спадкоємці позивача вправі ставити питання про заміну сторони(стягувача) у виконавчому провадженні, після завершення процедур з визначення спадкоємця.

Враховуючи зазначене суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 серпня 2018 року по справі № 607/14994/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді Т. І. Шинкар
Н. М. Судова-Хомюк
Повне судове рішення складено 31.01.19