Справа № 450/707/18
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2019-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/3092/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Пильо І.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи Рибяк В.О.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2018 року у справі № 450/707/18 (рішення ухвалено в м.Львові, головуючий суддя Гулик А.Г., повне рішення складено та підписано 21.09.2018) за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області в особі державного виконавця Партем М.Б., третя особа Львівська митниця Державної фіскальної служби про скасування постанови,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 12.03.2018 звернувся в суд із адміністративним позовом до Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області в особі державного виконавця Партем М.Б., третя особа Львівська митниця Державної фіскальної служби, в якому просив скасувати постанову державного виконавця Пустомитівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області Партем Михайла Богдановича про відкриття виконавчого провадження ВП №55840533 від 27.02.2018 з виконання постанови Львівської митниці ДФС від 14.11.2017 у справі про порушення митних правил №4825/20900/17 від 27.02.2018.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для вирішення справи. Зокрема, суд не встановив процедуру передачі державному виконавцеві виконавчих проваджень та порядок їх обліку у «Журналі обліку виконавчих проваджень, переданих державному виконавцеві». Неможливо передати сукупність дій державного виконавця державному виконавцю та провести облік такої передачі.

Апелянт вказує, що у графі 6 «Журналу обліку виконавчих проваджень, переданих державному виконавцеві» зазначена дата отримання виконавцем виконавчого документа. В даному журналі не передбачена графа із зазначенням дати передачі державному виконавцеві виконавчого документа. Судом не встановлена причина виправлень, що стосується постанови № 4825/20900/17 Львівської митниці ДФС від 14.11.2017 у графі 6 Журналу. Також, судом не встановлено ким саме 19.02.2018 була передана постанова № 4825/20900/17 Львівської митниці ДФС від 14.11.2017 державному виконавцю Партем М.Б., а лише встановлено, що постанова № 4825/20900/17 Львівської митниці ДФС від 14.11.2017 була передана на виконання Львівською митницею ДФС 13.02.2018.

Апелянт вважає, що державним виконавцем пропущено трьохмісячний термін пред'явлення постанови до виконання.

Позивач не скористався правом щодо подання відзиву на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги наведені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити.

Представник третьої особи просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідач в судове засідання не прибув, про дату, час і місце апеляційного розгляду був повідомлений належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає за можливе розглядати справу за його відсутності.

Заслухавши суддю - доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши підстави для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що 14.11.2017 заступником начальника Львівської митниці ДФС - начальником протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Скоромним Ярославом Ігоровичем винесено постанову у справі про порушення митних правил №4825/20900/2017, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України (далі - МК України), та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі п'ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 8 500 гривень (а.с.68-71).

06.12.2017 до ДФС надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову Львівської митниці ДФС у справі про порушення митних правил №4825/20900/17.

За результатом розгляду скарги ОСОБА_3 на постанову Львівської митниці ДФС від 14.11.2017 постановою ДФС України від 26.12.2017, таку залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Скаржник оскаржив останню і по ній було відкрито 29.01.2018 провадження Пустомитівським районним судом Львівської області.

Незважаючи на вищевказані обставини, 13.02.2018 Львівська митниця ДФС направила до Пустомитівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області постанову від 14.11.2017 у справі №4825/20900/17 про порушення митних правил ОСОБА_3 про стягнення штрафу в розмірі 8 500 грн.

27.02.2018 державним виконавцем Пустомитівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Партем Михайлом Богдановичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№55840533, копію якої скеровано позивачу та отримано останнім 02.03.2018.

Не погоджуючись з вказаною постановою відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що строк відкриття виконавчого провадження починає спливати з моменту отримання державним виконавцем виконавчого документу та з врахуванням встановлених обставин такий строк державним виконавцем Партемом М.Б. не пропущений, а тому доводи позивача про протиправність пред'явлення Львівською митницею ДФС до виконання відповідної постанови та визнання постанови державного виконавця такою, що не підлягає виконанню, є необґрунтованими та безпідставними.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За правилами п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом, є виконавчими документами та підлягають примусовому виконанню рішення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Згідно з ч. 1 ст. 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Судом встановлено, що постанову у справі про порушення митних правил №4825/20900/17 від 14.11.2017 направлено Львівською митницею ДФС на виконання 13.02.2018, що підтверджується списками поштових відправлень, квитанцією та інформацією, наявною в інтернет-сервісі УДППЗ «Укрпошта» «відстеження пересилання поштових відправлень», згідно із якими, рекомендований лист № 076 прийнятий у відділення 13.02.2018.

Як видно з матеріалів справи, виконавчий документ, а саме постанова №4825/20900/17 від 14.11.2017 надійшла до державного виконавця 15.02.2018, що також підтверджується наявною в інтернет-сервісі УДППЗ «Укрпошта» «відстеження пересилання поштових відправлень», згідно із якими, рекомендований лист №076 вручений 15.02.2018, тобто з пропущенням встановленого трьохмісячного строку.

Крім того, відповідно до ч.5 ст.26 Закону України № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Тобто, в даному випадку 16.02.2018 державним виконавцем необхідно було винести постанову про відкриття виконавчого провадження.

Натомість, державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№55840533 лише 27.02.2018, а відтак колегія суддів зазначає, що прийняття оскаржуваної постанови вчинено державним виконавцем з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Суд першої інстанції зазначає, що згідно з журналом обліку виконавчих проваджень, переданих державному виконавцеві постанова Львівської митниці ДФС №4825/20900/17 від 14.11.2017 передана державному виконавцеві 19.02.2018

Також, встановлено, що згідно з журналом відлучень державних виконавців, державний виконавець Партем М.Б. відлучався в службових цілях з робочого місця протягом 20.02.2018, 21.02.2018, 22.02.2018 та 23.02.2018. При цьому, 24.02.2018 і 25.02.2018 були вихідними днями.

Виходячи з вказаних обставин, державний виконавець зобов'язаний був винести оскаржувану постанову 16.02.2018, але не пізніше 20.02.2018, а відлучення в службових цілях державного виконавця з робочого місця протягом 20.02.2018, 21.02.2018, 22.02.2018 та 23.02.2018 не заслуговують на увагу, позаяк такі не звільняють державну установу та державного виконавця від встановленого законом обов'язку.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що, оскільки позивачем було звернення до суду з питанням оскарження накладеного стягнення, то виконавчий документ не підлягав направленню третьою особою на виконання до вирішення справи по суті.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Оскільки відповідачем як суб'єктом владних повноважень не доведено належними і допустимими доказами правомірність прийнятої ним з дотриманням встановленого законом порядку і строків постанови про відкриття виконавчого провадження, колегія суддів вважає, що остання підлягає скасуванню.

Суд першої інстанції не взяв до уваги вищевказаних обставин та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням вищенаведеного, колегія дійшла переконання, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, оскаржуване рішення суду відповідно до вимог статті 317 КАС України підлягає скасуванню з одночасним прийняттям постанови про задоволення позову з наведених вище підстав.

Керуючись статтями 243, 272, 287, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2018 року у справі № 450/707/18 скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати постанову державного виконавця Пустомитівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області Партема Михайла Богдановича про відкриття виконавчого провадження ВП №55840533 від 27.02.2018 з виконання постанови Львівської митниці ДФС від 14.11.2017 у справі про порушення митних правил №4825/20900/17 від 27.02.2018.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Д. М. Старунський
судді В. М. Багрій
А. І. Рибачук
Повне судове рішення складено 01.02.2019