Справа № 805/3239/17-а
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2019-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

22 січня 2019 року

Київ

справа №805/3239/17-а

касаційне провадження №К/9901/49484/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.

розглянув у судовому засіданні без повідомлення сторін касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26.02.2018 (суддя Христофоров А.Б.) та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 04.04.2018 (головуючий судді - Гаврищук Т.Г., судді: Блохін А.А., Сухарьок М.Г.) у справі №805/3239/17-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кальміус Арена» до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кальміус Арена» звернулося до адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення:

від 07.06.2017 № про зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі 10589526грн. та нарахування штрафних санкцій в сумі 2647382грн.;

від 07.06.2017 № про застосування штрафних санкцій у сумі 510грн.

При зверненні з цим позовом Товариством з обмеженою відповідальністю «Кальміус Арена» було сплачено лише частину суми судового збору (26119,01грн.), в той час, коли повна сума у цьому випадку складає: 13237418грн. (ціна позову) х 1,5% = 198561,27грн. (з розрахунку за ставкою, передбаченою абзацом 3 підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI (в редакції, чинній на момент звернення до суду з позовом), за подання позову майнового характеру юридичною особою). При цьому позивачем було заявлено клопотання про відстрочення сплати решти суми судового збору (172442,26грн.).

Донецький окружний адміністративний суд 22.09.2017 постановив ухвалу про відстрочення Товариству з обмеженою відповідальністю «Кальміус Арена» сплату судового збору в сумі 172442,26грн. до ухвалення рішення по даній справі, а також ухвалу про відкриття адміністративного провадження у справі за цим позовом.

Донецький окружний адміністративний суд постановою від 14.11.2017 позовні вимоги задовольнив частково. Скасував податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС Донецької області від 07.06.2017 № про зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі 10589526грн. та нарахування штрафних санкцій в сумі 2647382грн. Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС Донецької області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кальміус Арена» судовий збір у сумі 26099,16грн. Стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кальміус Арена» на користь Державного бюджету України судовий збір у сумі 172442,26грн. на розрахунковий рахунок 4075, отримувач коштів УК/м.Слов'янськ/22030101 код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37803368, банк отримувача ГУДКСУ у Донецькій області, код банку отримувача (МФО) 834016, код бюджету 22030101. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив.

Донецький апеляційний адміністративний суд ухвалою від 14.12.2017 постанову Донецького окружного адміністративного суду від 14.11.2017 залишив без змін.

Позивач здійснив сплату судового збору в сумі 172442,26грн. (платіжне доручення від 23.01.2018 №7).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кальміус Арена» звернулося до суду першої інстанції у лютому 2018 року із заявою про прийняття додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у сумі 172442,26грн..

Донецький окружний адміністративний суд додатковим рішенням від 26.02.2018 заяву позивача задовольнив. Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС Донецької області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кальміус Арена» судовий збір у сумі 172442,26грн.

Донецький апеляційний адміністративний суд постановою від 04.04.2018 додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26.02.2018 залишив без змін.

Головне управління Державної фіскальної служби у Донецькій області звернулося 26.04.2018 до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просило скасувати додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26.02.2018 та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 04.04.2018 та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про прийняття додаткового судового рішення.

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судом першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, зокрема, статей 72, 90, 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зокрема, наголошує на тому, що при ухваленні постанови від 14.11.2017, яка набрала законної сили після перегляду судом апеляційної інстанції, Донецький адміністративний суд остаточно вирішив питання щодо розподілу судових витрат, що виключає наявність передбачених пунктом 3 частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України підстав для ухвалення додаткового рішення (судом не вирішено питання про судові витрати). Крім того, відповідач наголошує на тому, що додатковим рішенням суд стягнув з відповідача всю суму судових витрат без врахування принципу пропорційності, який необхідно було застосовувати у зв'язку з частковим задоволенням позову.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Таким чином, суд уповноважений вирішити питання щодо розподілу судових витрат шляхом постановлення відповідного додаткового судового рішення у випадку, якщо таке питання не було вирішене при прийнятті цим судом основного рішення у справі.

Правила розподілу судових витрат передбачені Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент ухвалення постанови Донецького окружного адміністративного суду від 14.11.2017) якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини третьої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент ухвалення постанови Донецького окружного адміністративного суду від 14.11.2017) якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент звернення із заявою про прийняття додаткового судового рішення) при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент звернення із заявою про прийняття додаткового судового рішення) при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи викладене, за загальними правилами розподілу судових витрат зі сторони, на користь якої ухвалено судове рішення, компенсуються судові витрати у зв'язку з розглядом справи за рахунок іншої сторони пропорційно до задоволених вимог.

Як зазначено вище, за результатами розгляду справи судом відмовлено в задоволенні позову в частині вимог про скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області від 07.06.2017 № про застосування штрафних санкцій у сумі 510грн. та задоволено позов в частині вимог про скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області від 07.06.2017 № про зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі 10589526грн. та нарахування штрафних санкцій в сумі 2647382грн.

Таким чином, виходячи з арифметичної пропорції, задоволена частина позовних вимог складає 99,99%.

Як вбачається з постанови Донецького окружного адміністративного суду від 14.11.2017, суд при частковому задоволенні позову здійснив розподіл судових витрат, виходячи з частини сплаченого позивачем судового збору при зверненні з позовом (26119,01грн.), внаслідок чого з відповідача стягнуто на користь позивача судові витрати в сумі 26099,16грн., що відповідає застосуванню принципу пропорційності задоволених вимог. При цьому, цією ж постановою з позивача на користь держави було стягнуто судовий збір в сумі 172442,26грн., сплату якого було відстрочено при відкритті адміністративного провадження.

Суд касаційної інстанції звертає увагу на те, що станом на момент ухвалення судом основного рішення у справі (14.11.2017) питання щодо розподілу судових витрат в сумі 172442,26грн. судом не вирішувалось, оскільки така сума витрат позивачем фактично не була сплачена.

З огляду на викладене, суд касаційної інстанції вважає обґрунтованим ухвалення судом першої інстанції додаткового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім судових витрат в сумі 172442,26грн.

З огляду на викладене, підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області без задоволення, а оскаржуваних судових рішень судів попередніх інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області залишити без задоволення.

Додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26.02.2018 та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 04.04.2018 у справі №805/3239/17-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду Т.М.Шипуліна Л.І.Бившева В.В. Хохуляк