Справа № 804/3411/18
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 січня 2019 року м. Дніпросправа № 804/3411/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дурасової Ю.В.,

суддів: Божко Л.А., Іванова С.М.,

секретар судового засідання: Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Дніпропетровської митниці ДФС

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2018 року (суддя Неклеса О.М., дата складання повного тексту 22.08.2018)

у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ТОВ "АТБ-МАРКЕТ" звернувся до адміністративного суду з позовною заявою до відповідача Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень. Просив визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA110150/2018/200008/1 від 25.01.2018 р., та також скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів від 25.01.2018 № UA110150/2018/00017.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 24.01.2018 р. позивач звернувся до Дніпропетровської митниці ДФС з метою здійснення митного оформлення товару : "посуд столовий із звичайного скла: - арт. ОСТ-W515- Салатник 11,5 см - 40824 шт., арт. ОСТ-W519-Салатник 22,5 см - 10428 шт.", Торгівельна марка: "ОСТ GLASSWARE"; Виробник: GUANGZHOU OCT GLASSWARE INDUSTRIAL CO.LTD, Китай" шляхом електронного декларування за ЕМД №UA110150/2018/201657 визначивши митну вартість за ціною договору (основний метод) відповідно до ст. 58 МКУ у розмірі 13 933, 98 дол. США або 402 201, 75 грн. Для підтвердження заявленої митної вартості та з метою митного оформлення позивачем були подані документи, встановлені ч. 2 ст. 53 Митного Кодексу України. На думку позивача, відповідач безпідставно не визнав заявлену позивачем митну вартість товару та прийняв рішення № UA110150/2018/200008/1 від 25.01.2018 р., яким визначено митну вартість товару на рівні 27066, 18 дол. США (0,5281 дол. США за одиницю товару) - графа 30 рішення № UA110150/2018/200008/1 від 25.01.2018 р., у зв'язку із чим відповідачем було направлено позивачу картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення № UA110150/2018/00017. Позивач вважає, названі рішення суб'єкту владних повноважень необґрунтованими, протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки надані позивачем документи не містили розбіжностей, наявних ознак підробки, тощо.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2018 року позов задоволено. Свою позицію суд першої інстанції обґрунтована тим, що матеріалами справи підтверджена наявність всіх основних та додаткових документів, які давали можливість відповідачу встановити дійсну митну вартість товару за ціною договору, а тому рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 25.01.2018 р. № UA110150/2018/200008/1 та картка відмови Дніпропетровської митниці ДФС в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 25.01.2018р. № UA110150/2018/00017 не відповідають вимогам закону, прийняті не у спосіб, передбачений законодавством, та без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вважає, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що за результатами контролю із застосуванням системи управління ризиками було виявлено ризик можливого заниження митної вартості товару, що спричинило необхідність здійснення перевірки правильності визначення митної вартості, звернувши увагу на вартість ідентичних або подібних товарів. За результатами контролю встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності, а саме: за умовами контракту передбачена оплата товару двома платіжними документами в розмірі 20% та 80% від суми вказаної в специфікації. Однак в самій специфікації передплата перед відвантаженням товару містить розбіжності, що ставить під сумнів інформацію специфікації, інвойсу на відповідність вимогам контракту. Товар поставляється на умовах FOB з Китаю. Вважає, що можливо існує не включення витрат на перевантаження, що має важливе значення при перевірці складових заявленої декларантом митної вартості. В копіях коносаментів виявлено розбіжності в графах, де зазначено відправника товару, а також відсутні відмітки про оплату перевантаження товару на інше судно. Наведений розмір страхового тарифу не відповідає розміру, зазначеному в Генеральному договорі добровільного страхування вантажів, що свідчить про невірний розрахунок суми страхових платежів. Для підтвердження транспортних витрат не надано акт здачі-приймання.

Представником позивача надано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, згідно якого просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Посилається на те, що у відповідності до вимог ч. 2 ст. 53 МКУ надані всі документи, що підтверджують митну вартість товару. Розбіжності про які зазначає відповідач не впливають на визначення складових числового значення митної вартості.

Учасники справи в судове засіданні не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином. В силу ч.4 ст. 229 КАС України судове засідання не фіксувалося технічними засобами.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 24.01.2018 р. ТОВ "АТБ-МАРКЕТ" надало до Дніпропетровської митниці ДФС митну декларацію на товар: "посуд столовий із звичайного скла: - арт. ОСТ-W515- Салатник 11,5 см - 40824 шт., арт. ОСТ-W519-Салатник 22,5 см - 10428 шт.", Торгівельна марка: "ОСТ GLASSWARE"; Виробник: GUANGZHOU OCT GLASSWARE INDUSTRIAL CO.LTD". Митна вартість товару визначена позивачем у розмірі 13 933,98 USD (402 201,75 грн.). Відповідач не визнав заявлену позивачем митну вартість товару та прийняв Рішення про коригування митної вартості товарів від 25.01.2018 р. № UA110150/2018/200008/1, яким визначено митну вартість товару: "посуд столовий із звичайного скла: - арт. ОСТ-W515- Салатник 11,5 см - 40824 шт., арт. ОСТ-W519-Салатник 22,5 см - 10428 шт.", Торгівельна марка: "ОСТ GLASSWARE"; Виробник: GUANGZHOU OCT GLASSWARE INDUSTRIAL CO.LTD за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів на рівні 0,5281 дол. США за одиницю, та загальною сумою 27066, 18 дол. США. Митна вартість скориговано відповідачем до рівня ціни ЕМД від 01.06.17р. №UA110150/2017/208108 за якою постачався інший товар, а саме: "Посуд столовий або кухоний зі звичайного скла: - арт. HD0433 Салатник скляний об'ємом 390 мл., оздоблений малюнком, в асортименті - 13968 шт. Торгівельна марка: HOME-DOLLAR. Виробник: NINGBO HOME-DOLLAR IMP.& EXP. CORP". Митницею також направлено позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 25.01.2018р. №UA110150/2018/00017.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин суд першої інстанції правильно застосував норми Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012 року.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини.

Так, правовідносини, пов'язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (ч. 2 ст. 1 Митного кодексу України).

Згідно із частиною 1 статті 7 Митного кодексу України, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.

Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (пункт 24 частини 1 статті 4 Митного кодексу України).

Згідно частин 1, 2, 3 статті 318 Митного кодексу України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Митний контроль здійснюється виключно органами доходів і зборів відповідно до цього Кодексу та інших законів України.

Митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Отже, вказана норма встановлює мінімум формальностей для здійснення органами доходів і зборів митного контролю.

Відповідно до частин 1, 2, 4, пункту 1 частини 6 статті 321 Митного кодексу України, товари, транспортні засоби комерційного призначення перебувають під митним контролем з моменту його початку і до закінчення згідно із заявленим митним режимом.

У разі ввезення на митну територію України товарів, транспортних засобів комерційного призначення митний контроль розпочинається з моменту перетинання ними митного кордону України.

Граничний строк перебування товарів, транспортних засобів комерційного призначення під митним контролем до моменту поміщення цих товарів, транспортних засобів у відповідний митний режим не може перевищувати 180 календарних днів.

Перебування товарів, транспортних засобів комерційного призначення під митним контролем закінчується у разі ввезення на митну територію України - після закінчення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, за винятком митних режимів, які передбачають перебування під митним контролем протягом усього часу дії митного режиму.

Митне оформлення - це виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (пункт 23 частини 1 статті 4 Митного кодексу України).

Відповідно до статей 246, 248 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ст. 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право:

1) надавати органу доходів і зборів (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації;

2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу;

3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти;

4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення органу доходів і зборів щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність органу доходів і зборів щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів;

5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів;

6) отримувати від органу доходів і зборів інформацію щодо підстав, з яких орган доходів і зборів вважає, що взаємозв'язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари;

7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

У випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, органу доходів і зборів, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.

Декларація митної вартості подається у разі:

1) якщо до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати, зазначені у частині десятій статті 58 цього Кодексу, і якщо вони не включалися до ціни;

2) якщо з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, виділено витрати, зазначені у частині одинадцятій статті 58 цього Кодексу;

3) якщо покупець та продавець пов'язані між собою.

В інших випадках декларація митної вартості подається за власним бажанням декларанта або уповноваженої ним особи.

Декларація митної вартості не подається, у тому числі у випадках, передбачених частиною п'ятою цієї статті, у разі декларування партій товарів, митна вартість яких не перевищує 5000 євро.

У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.

Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей.

Форма декларації митної вартості та правила її заповнення встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Заявлення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України в режимах, відмінних від режиму імпорту, здійснюється при декларуванні цих товарів шляхом заявлення в митній декларації відомостей про числове значення їх митної вартості та про документи, що його підтверджують.

Згідно до ст. 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Згідно ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний:

1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;

4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:

у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Відповідно до ст. 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів , які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Матеріалами справи підтверджено, що Позивач визначив митну вартість товару у розмірі 13 933,98 USD (402 201,75 грн.) Вказана митна вартість складається із ціни товару за договором 12 380,40дол. США (або 357 364,79 грн.), витрат на транспортування у розмірі 44 692,36 грн., витрати на страхування в розмірі 151,34грн. Вартість визначена декларантом за методом 1 (за ціною договору (контракту) щодо товару, який імпортується (вартість операції).

Для митного оформлення позивачем також подані документи, встановлені ч. 2 ст. 53 Митного Кодексу України, а саме:

- Пакувальний лист №б/н від 01.12.17 р.;

- Рахунок-проформа (Proforma Invoice) № OCTGZCI1709025 від 22.11.2017 р.;

- Рахунок-фактура (Інвойс) №OCTGZCI1712002 від 01.12.2017р.;

- Коносамент (Bill of Landing) № COSU від 07.12.2018 р.;

- Коносамент (Bill of Landing) №ODS-113 від 17.01.2018 р.;

- Міжнародна товаротранспортна накладна №470 від 19.01.18 р.;

- Платіжний документ "СВІФТ" від 28.11.2017 р. на суму 2312, 79 дол. США.;

- Платіжний документ "СВІФТ" від 15.01.2018 р. на суму 10067, 61 дол. США;

- Рахунок-фактура №СФ-4705 від 24.01.2018 р., на суму 43 008,58 грн., що підтверджує вартість перевезення морським транспортом;

- Рахунок-фактура №СФ-4706 від 24.01.2018 р., на суму 32 039, 94 грн., що підтверджує вартість перевезення автомобільним транспортом;

- Заява на страхування окремого перевезення вантажу №4786 від 06.12.2017 р.;

- Специфікація №8-OCT від 22.11.2017 р. до контракту №3003-GL/CH від 28.04.2016 р.;

- Контракт на поставку продукції №303-GL/CH від 28.04.2016 р.;

- Генеральний договір добровільного страхування вантажів №01г6д від 01.02.2016 р.;

- Договір транспортного експедирування №2107/10 від 21.07.2010 р.;

- Сертифікат Якості від 01.12.2017 р.

Водночас колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що матеріали справи містять, зокрема, лист Позивача на адресу Відповідача від 02.04.2018 р. №ДП00041 стосовно перегляду Рішення від 25.01.2018 №UA110150/2018/200008/1 та лист Відповідача направлений на адресу Позивача №831/10/04-50-19-01 від 11.04.2018 р. "Про результати розгляду додаткових документів", так, сторони вели консультації у рамках яких позивач надав відповідачу додаткові документи. Натомість, відповідач не врахував додаткові документи надані позивачем, а поставив додаткові зауваження щодо визначення митної вартості товарів та повідомив про чинність як рішення про коригування митної вартості товарів від 25.01.2018 р. № UA110150/2018/200008/1 так і картки відмови Дніпропетровської митниці ДФС в прийнятті митної декларації (від 25.01.2018р. № UA110150/2018/00017).

Згідно матеріалів справи у зв'язку з незгодою позивача з прийнятим відповідачем рішенням про коригування митної вартості, за заявою ТОВ "АТБ-маркет", оцінювана партія товару випущена у вільний обіг під гарантійні зобов'язання (в силу ч. 7 статті 55 МКУ). Митна вартість товару була визначена декларантом та забезпечена сплата різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю, визначеною митним органом відповідно до прийнятого Рішення про коригування митної вартості.

Колегія суддів апеляційної інстанції, надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами виходить не тільки з норм матеріального права, як то Митний, Податковий кодекси України, а й норм процесуального законодавства.

Так, згідно ч. 2 ст. 77 КАСУ, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Матеріалами справи підтверджено, що 28.04.2016 р. ТОВ "АТБ-маркет", Україна (Покупець) та GUANGZHOU OCT GLASSWARE INDUSTRIAL CO LTD, КНР (Продавець) укладено договір на поставку продукції №3003-GL/CH (далі - договір).

Згідно п. 3.1. даного договору: (мовою оригіналу) "Оплата товара по настоящему контракту осуществляется покупателем в валюте доллары США, код валюты 840, в форме банковского перевода на счет Продавца в размере 20% от суммы, указанной в копии Спецификации к данному контракту, в течении 10 (десяти) банковских дней с даты подписания спецификации, 80% от суммы, указанной в Спецификации к данному контракту в течении 20 дней от даты коносамента, если другие условия не указаны в Спецификации" (мовою оригіналу). Разом із тим у специфікації від 22.11.2017 р. №8-OCT до вказаного контракту зазначені наступні умови оплати: 2312, 79 дол. США - оплата перед отгрузкой товара; 10067, 61 дол. США - оплата в течении 20 дней с даты коносамента.

При цьому загальна вартість товару складає 12 380, 40дол. США

Товар сплачено платіжними документами "SWIFT" від 28.11.2017 р. на суму 2312, 79 дол. США та від 15.01.2018 р. на суму 10067, 61дол. США.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції слід погодитися з висновком суду першої інстанції та твердженням Відповідача, що вказані суми не складають 20% та 80% від загальної вартості товару (12380, 40 дол. США за договором), як це передбачено п. 3.1. договору.

Разом із тим, слід звернути увагу, що у названому пункті договору міститься застереження: (мовою оригіналу) "если другие условия не указаны в Спецификации".

Водночас, слід взяти до уваги, що розбіжність між вартістю товару, передбаченою договором (з урахуванням специфікації) та фактично сплаченими за товар грошовими коштами відсутня та складає 12380,40дол. США. У свою чергу, умови щодо пропорцій здійснення платежів на виконання умов договорів (контрактів) поставки відносяться до умов оплати та безпосередньо ціни товару не стосуються. При цьому, у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є саме ціна товару та інші складові митної вартості товару.

Відповідно до умов договору поставки (з урахуванням специфікації) товар постачався на умовах FOB Qingdao (Циндао), Китай. При цьому, відповідно до офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати, Покупець зобов'язаний сплатити фрахт до країни прибуття після доставки Покупцем товару та завантаження на судно у порту відправки. Отже в ціну товару не входять транспортні витрати.

Для забезпечення транспортування товару між ТОВ "АТБ-МАРКЕТ" та ТОВ "ТТЛ Україна" укладено договір транспортного експедирування від 21.07.2010 р. №2107/10.

У відповідності до зазначеного договору транспортного експедирування сторонами цього договору оформлено 07.12.2017 р. Заявку на перевезення вантажу №22432/75889. Ця заявка, як і вищезазначений договір від 21.07.2010 р. №2107/10 є документами, що підтверджують транспортні витрати позивача. Заявка на перевезення вантажу підписана двома сторонами договору та скріплена печатками.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що під час митного оформлення Позивачем надано копії коносаментів №COSU від 07.12.2018 р., та ODS-113 від 17.01.2018 р. Досліджуючи зміст цих коносаментів, суд першої інстанції правильно встановив, що у них зазначені різні назви суден ("SUMMER" та "VOLGA"), що безумовно може свідчити про перевантаження контейнеру CCLU7163470 з одного судна на інше.

Відповідач при цьому стверджував, що подані позивачем документи не містять інформації щодо включення у зазначену у них вартість витрат на перевантаження, вивантаження, навантаження та /або зберігання вантажу у проміжних портах на зазначеному у морському коносаменті №CCLU7163470 шляху перевезення за маршрутом Qindao, Китай - Одеса Україна.

З цього приводу колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

В пункті 11 заявки на перевезення вантажу зазначено, що вартість послуг дорівнює 2600дол. США (в еквіваленті гривні за курсом НБУ на дату прибуття на митний термінал) та складається із 1490дол. США - комплекс транспортно-експедиторських послуг з перевезення за межами України, включаючи навантажувально-розвантажувальні роботи та 1110дол. США - комплекс транспортно-експедиторських послуг з перевезення на території України з урахуванням навантаження. В Заявці на перевезення вантажу також міститься застереження: (мовою оригіналу) "Ставка включает все услуги, указанные в п/п 1.3.1-1.3.16 договора транспортного экспедирования, в случае их фактического наличия" (мовою оригіналу). Дослідивши договір транспортного експедирування від 21.07.2010 р. №2107/10 суд встановив, що в п. 1.3.16 договору зазначено, що експедитор "предоставляет другие вспомогательные и сопутствующие перевозкам транспортно-экспедиторские услуги, которые не противоречат законодательству".

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що усі можливі витрати на перевантаження, вивантаження, навантаження та/або зберігання вантажу у проміжних портах на шляху перевезення товару за маршрутом Qindao, Китай - Одеса Україна покладаються на експедитора - ТОВ "ТТЛ Україна" та включаються у вартість послуг, зазначену у Заявці на перевезення вантажу №22432/75889 від 07.12.2017 р. Що також підтверджує, що транспортні витрати не включені в ціну товару.

Вантаж був доставлений до митного терміналу в Україні 24.01.2018 р., курс долара США на цю дату складав 28.864823. Отже, за надані послуги перевезення Позивач повинен був сплатити транспортній компанії - ТОВ "ТГЛ Україна" 43 008, 58 грн. (1490 x 28.864823) та 32 039, 94 грн. (1100 x 28.864823). Заявка включає в себе як послуги перевезення за межами України, так і послуги з перевезення територією України. При цьому згідно п.5 ч.10 ст. 58 МКУ до митної вартості необхідно включати витрати на транспортування до місця ввезення на територію України. Це означає, що Позивач має включати до митної вартості усі витрати на перевезення за межами України та не включати витрати на перевезення територією України в ціну товару.

Транспортна компанія - ТОВ "ТГЛ Україна" виставила Позивачу Рахунок - фактуру №СФ-4705 від 24.01.2018 р., на суму 43 008,58 грн., що підтверджує вартість перевезення морським транспортом та рахунок-фактуру №СФ-4706 від 24.01.2018 р., на суму 32 039,94 грн. В останньому рахунку вказані три послуги, одна з яких "Експедиторські послуги по всьому шляху слідування" вартістю 1683,78 грн.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції щодо обов'язку включити цю суму до витрат, понесених на транспортування до місця ввезення на митну територію України, оскільки послуги по всьому шляху слідування безумовно мають включати і послуги надані до місця ввезення на митну територію України. А відтак розрахунок транспортних витрат наданий позивачем (43 008, 58 грн. + 1683, 78 грн. = 44 692, 36 грн) підтверджується документально.

Окрім названих документів, факт понесення транспортних витрат підтверджується Актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) №0000238 від 24.01.18 р. та № 0000237 від 24.01.2018 р., а також платіжними дорученнями №255185 від 02.02.18 р. та № 255173 від 02.02.18 р. що містяться в матеріалах справи.

Крім того, ТОВ "ТГЛ Україна" листом від 26.06.2017 р. № 2606-1 підтвердило, що всі можливі затрати по контейнеру CCLU7163470 на перевалку, вивантаження, завантаження та/або зберігання контейнеру в проміжних портах на всьому шляху слідування включені у вартість послуг морського перевезення, обумовлених у відповідних заявках до договору транспортного експедирування від 21.07.2010 р. № 2107/10.

Отже розрахунок транспортних витрат зроблений Позивачем підтверджується матеріалами справи та встановлює відсутність розбіжностей, про які зазначає відповідач.

Щодо договору страхування. Між ТОВ "АТБ-маркет" та АТ "Страхова компанія АХА Страхування" 01.02.2016 р. укладено Генеральний договір добровільного страхування вантажів від 01.02.2016 р. №01г6д. Відповідно до п.2.5 цього договору страховий тариф складає 0,05 % від страхової суми. 06.12.2017 р. сторонами договору було оформлено Заяву на страхування окремого перевезення вантажу №4786.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що в Заяві на страхування окремого перевезення визначено, що вона є додатком №1 до Генерального договору добровільного страхування вантажів від 01.02.2016 р.

Отже, суд першої інстанції правильно врахував цей доказ як невід'ємну частину зазначеного договору. Так, відповідно до цієї Заяви страхова сума складає 336 306, 21 грн., страховий тариф 0,045 %, страховий платіж 151,34 грн.

Матеріали справи містять угоду №2 від 01.02.2017 р. до договору добровільного страхування вантажів від 01.02.2016 р. №01г6д, відповідно до якої пункт 2.5. договору було змінено, страховий тариф було встановлено у розмірі 0,045% від страхової суми. У зв'язку із наведеним суд першої інстанції правильно відхилив доводи Відповідача щодо невідповідності розміру страхового тарифу умовам договору добровільного страхування вантажів від 01.02.2016 р. №01г6д.

Отже, витрати на страхування також були вірно розраховані декларантом. Це підтверджує факт надання Позивачем у повному обсязі документів, які підтверджують розмір витрат на страхування. При цьому, ці документи є достовірними, не містять ознак підробки, будь-які зауваження у відповідача щодо достовірності цих документів відсутні.

Щодо твердження відповідача про те, що у наданому позивачем висновку експерта Дніпропетровської ТПП від 31.01.2018 №ГО-193 відсутнє підтвердження заявленої митної вартості з урахуванням її складових, а також щодо неможливості впевнитися у достовірності заявлених у такому висновку даних суд виходить із такого.

Матеріали справи містять Лист від 02.04.2018 р. №ДП00041, згідно якого позивач надав відповідачу висновок експерта Дніпропетровської ТПП від 31.01.2018 р. №ГО-193, у висновку визначено ринкову вартість задекларованого товару, що імпортується за контрактом №3003-GL/CH від 28.04.2016 р.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції, дослідивши вказаний доказ, прийшов до правильного висновку, що висновок експерта є додатковим документом, передбаченим п.8. ч.3. ст. 53 Митного Кодексу України, що подається декларантом на вимогу органу доходів і зборів, а саме: висновком про вартісні характеристики товарів, підготовленим спеціалізованими експертними організаціями. Даний доказ підтверджує ринкову вартість товару, та не містить розрахунку митної вартості товару з урахуванням її складових за конкретним декларуванням. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЗУ "Про торгово-промислові палати в Україні", Методичні та експертні документи, видані торгово-промисловими палатами в межах їх повноважень, є обов'язковими для застосування на всій території України.

У зв'язку із наведеним, даний доказ правильно враховано судом першої інстанції на загальних підставах, при цьому, зауваження надані відповідачем не знайшли свого підтвердження як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції.

Щодо твердження відповідача про те, що дата складання митної декларації країни відправлення від 05.12.2017р. №00870964 не кореспондується із датою складання коносаменту від 07.12.2017 р. №COSU. Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з критичним ставленням суду першої інстанції виходячи із такого.

Пунктом 5 ч.5 ст. 54 Митного кодексу закріплено право органу доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості. Відповідачем не надано до суду будь-яких листів, повідомлень, довідок, тощо від органів доходів і зборів Китайської Народної Республіки (країна відправлення), що підтверджували б невідповідність між митної декларацією країни відправлення від 05.12.2017 р. №00870964 та коносаментом №COSU.

Матеріали справи містять митну декларацію країни відправлення №00870964 та коносамент від 07.12.2017 р. №COSU.

Однак в матеріалах справи відсутні офіційні переклади вищевказаних документів, в зв'язку з чим суд не може підтвердити або спростувати твердження митного органу щодо різниці в датах митної декларації країни відправлення та коносаменту на момент виникнення спірних правовідносин.

Водночас, до інших зауважень слід поставитися критично, оскільки такі зауваження не стосуються доказів, які безпосередньо підтверджують митну вартість товару, а саме не підтверджують наявність розбіжностей у числовому значенні складових митної вартості товарів щодо ціни, що була фактично сплачена.

Отже, у відповідача були в наявності всі основні та додаткові документи, які давали можливість встановити дійсну митну вартість товару за ціною договору, оскільки позивачем надано достатньо доказів на підтвердження заявленого розміру складових митної вартості.

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції, що відповідачем безпідставно завищено митну вартість товару.

У відповідності зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Однак в даному випадку, суб'єкт владних повноважень не в повній мірі діяв на виконання зазначеного припису.

Щодо формальної невідповідності оскаржуваних рішень суб'єкта владних повноважень вимогам законодавства за формою та за наявністю/відсутністю обов'язкових реквізитів.

В Правилах заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року № 598 (надалі - "Правила № 598"), встановлено, що рішення про коригування митної вартості товарів - закріплення результатів здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів як до, так і після їх випуску здійснюється відповідно до вимог статей 54 і 55 Митного кодексу України.

Також Правилами № 598 встановлено, що у графі 33 рішення про коригування митної вартості зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі:

- неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу);

- невірно проведений розрахунок митної вартості;

- невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу;

- надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

В сукупності із іншими вимогами митного законодавства, враховуючи принципи здійснення державної митної справи, слід зазначити, що в рішенні про коригування митної вартості митний орган зобов'язаний зазначити чітко, неподання яких саме основних документів, з тих, що підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 МК України), унеможливило визначити митну вартість за ціною договору.

При цьому слід звернути увагу на таке формулювання, як "основні документи", тобто документи, які визначені лише в частині 2 ст. 53 МК України.

Суд першої інстанції, дослідивши зміст наданої копії оскаржуваного Рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 25.01.2018 р. № UA110150/2018/200008/1 встановив, що у графі 33 документу не вказано будь-яких обставин прийняття рішення та джерел інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості. Отже дана графа не заповнена, що є істотним порушенням вказаних вище норм, та є окремою підставою для скасування такого рішення суб'єкту владних повноважень. З такою позицією колегія суддів апеляційної інстанції погоджується.

Щодо відсутності доказів наявності електронного цифрового підпису (далі - "ЕЦП") на оскаржуваних рішеннях.

Матеріали справи підтверджують, що Рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 25.01.2018 р. № UA110150/2018/200008/1 та картка відмови Дніпропетровської митниці ДФС в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 25.01.2018 р. № UA110150/2018/0001 являють собою електронні документи, роздруковані копії яких містять матеріали справи.

Згідно абз. 2 ст. 6 ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг", Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. При цьому, відповідно ст. 12 цього закону, перевірка цілісності електронного документа може проводитися шляхом перевірки електронного цифрового підпису.

Таким чином, з наведених норм слідує, що відсутність електронного підпису на електронному документі означає, що створення такого електронного документу ще не завершено, відповідно документ в певному сенсі не існує.

Матеріали справи не містять докази наявності ЕЦП (електронного цифрового підпису) на рішеннях суб'єкту владних повноважень, однак матеріалами справи підтверджено, що і позивач, і відповідач у поданих до суду заявах по суті справи визнавали факт прийняття Позивачем рішення про коригування митної вартості від 25.01.2018 р. № UA110150/2018/200008/1 та картки відмови від 25.01.2018 р. № UA110150/2018/00017.

Водночас, будь-яких зауважень та сумнівів щодо автентичності наявних у матеріалах справи паперових копій вказаних документів матеріали справи не містять. Отже відповідно ч.1 ст. 78 КАСУ така обставина справи, як прийняття Відповідачем оскаржуваних рішень визнається сторонами та не підлягає додатковому доказуванню.

Надаючи правову оцінку твердженням позивача, щодо того, що Відповідачем не доведено подібність оцінюваного та порівнюваного товарів, а також не доведено що зроблене Відповідачем коригування митної вартості є коректним, суд першої інстанції виходив із наступного.

Правова позиція відповідача у даній справі полягала у тому, що митна вартість товару, що оформлювався ЕМД №UA110150/2018/201657 від 24.01.2018 р. не може бути визначена за основним методом (за ціною контракту), оскільки визначені декларантом відомості на думку Відповідача не підтверджені документально.

Натомість, відповідно до ч. 2-3 ст. 57 Митного Кодексу України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно п. 1-4 ст. 60 Митного Кодексу України, у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.

Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку.

Відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 25.01.2018 р. № UA110150/2018/200008/1, яким визначив митну вартість товару: "посуд столовий із звичайного скла: - арт. ОСТ-W515- Салатник 11,5 см - 40824 шт., арт. ОСТ-W519-Салатник 22,5 см - 10428 шт.", торгівельна марка: "ОСТ GLASSWARE"; Виробник: GUANGZHOU OCT GLASSWARE INDUSTRIAL CO.LTD за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів на рівні 0,5281 USD за одиницю та загальною сумою 27066, 18 USD.

При цьому, митну вартість було скориговано до рівня ціни ЕМД від 01.06.17 р. №UA110150/2017/208108 за якою постачався інший товар, а саме: "Посуд столовий або кухонний зі звичайного скла: - арт. HD0433 Салатник скляний об'ємом 390 мл., оздоблений малюнком, в асортименті - 13968 шт. Торгівельна марка: HOME-DOLLAR. Виробник: NINGBO HOME-DOLLAR IMP.& EXP. CORP".

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що Відповідачем не зазначено яким чином було враховано відмінність торгових марок та виробників вказаних товарів, репутацію товарів на ринку, не надано пояснень щодо відмінності часу експорту оцінюваних товарів. Крім того, відповідачем під час проведення митного оформлення та прийняття оскаржуваного рішення не надано детального розрахунку зробленого ним коригування митної вартості до 0,5281 дол. США за одиницю товару.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши досліджені в ході розгляду справи докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що адміністративний позов належить задовольнити, оскільки Рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 25.01.2018 р. № UA110150/2018/200008/1 та картка відмови Дніпропетровської митниці ДФС в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 25.01.2018р. № UA110150/2018/00017 не відповідають вимогам закону, прийняті не у спосіб, передбачений законодавством, та без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи відповідача спростовуються доводами, позивача та нормами законодавства, що регулюють дані правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

З огляду на результати апеляційного розгляду справи, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської митниці ДФС на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2018 року - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили 23.01.2019 та може бути оскаржена до Верховного Суду в силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 23.01.2019.

В повному обсязі постанова виготовлена 28.01.2019.

Головуючий - суддя Ю.В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя С.М. Іванов