Справа № 725/4981/18
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 725/4981/18

Головуючий у 1-й інстанції: Войтун О.Б.

Суддя-доповідач: Сушко О.О.

24 січня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Смілянця Е. С. Залімського І. Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України на рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 15 листопада 2018 року (м. Чернівці) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття адміністративної справи,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил №1574/40800/18 від 07.09.2018 року.

Відповідно до рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 15 листопада 2018 року позов задоволено частково: скасовано постанову №1574/40800/18 від 07.09.2018 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України та надіслати справу на новий розгляд до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України. В задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що 03.06.2018 року головним державним інспектором відділу митного оформлення №1 митного поста «Вадул-сірет» Чернівецької митниці ДФС Гайдуком В.Г. було складено відносно позивача протокол про порушення митних правил №1574/408000/18.

Як вбачається із змісту протоколу, 03.06.2018 року на територію п/п «Порубне» в зону митного контролю в'їхав автомобіль марки «Фольксваген», державний номер НОМЕР_1, під керуванням гр. ОСОБА_4, який прямував з Румунії до України в приватних справах. В даному автомобілі в якості пасажира також слідував позивач, який до митного контролю подав закордонний паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2, виданий 03.08.2012 року, органом 7319.

Під час здійснення митних формальностей відповідно до інформації яка міститься в програмно інформаційному комплексі «Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення» ЕАІС, митним органом встановлено, що 19.11.2017 року для перетину митного кордону на транспортному засобі марки «Mercedes-Benz E220», державний номер НОМЕР_3, країна реєстрації Болгарія, кузов НОМЕР_4, через п/п «Порубне-Сірет» м/п «Вадул-Сірет» Чернівецької митниці ДФС позивач виркористав паспортний документ гр. Румунії НОМЕР_5 на ім'я ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно поданого до митного контролю паспорта гр. України для виїзду за кордон НОМЕР_2, виданий 03.08.2012 року органом 7319 та паспорта гр. Румунії НОМЕР_5, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та позивач, є однією і тією ж особою, що він підтвердив сам.

Інспектором в протоколі вказано, що позивач вчинив дії спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, передбачених законодавством України, щодо транспортного засобу «Mercedes-Benz E220», країна реєстрації Болгарія, державний номер НОМЕР_3, кузов НОМЕР_4, а саме особа надавала паспортний документ зі статусом «нерезидент» та заявила митний режим «тимчасове ввезення транспортного засобу строком до 1 року».

Постановою по справі про порушення митних правил №1574/40800/18 від 07.09.2018 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, а саме 689 707 грн. 08 коп.

Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, ст.485 Митного кодексу України передбачено, що особа притягається до відповідальності у разі заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

Такі дії тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Таким чином обов'язковим елементом складу правопорушення є інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

Як було встановлено, позивач під час ввезення на митну територію України транспортного засобу марки «Mercedes-Benz E220», країна реєстрації Болгарія, державний номер НОМЕР_3, кузов НОМЕР_4 надав паспорт громадянина Румунії НОМЕР_5.

Згідно п.1 ст.2 Закону України «Про громадянство України», якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

В свою чергу, документом, що підтверджує постійне проживання громадянина України за кордоном, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон зі штампом «Постійне проживання» або таким написом (з відміткою про дату внесення та із зазначенням посади і прізвища особи, яка його внесла), який скріплюється підписом посадової особи та печаткою відповідного територіального підрозділу Міністерства закордонних справ України або дипломатичного представництва чи консульської установи України за кордон.

Оскільки у позивача, станом на 19.11.2017 року наявний був як паспорт громадянина України так і паспорт громадянина Румунії, та він мав постійне місце проживання на території України, отже він у правових відносинах з Україною визнається лише громадянином України та має статус громадянина - резидента.

Водночас, доводи позивача про те, що кожного разу при перетині кордону він пред'являв працівникам митниці обидва паспорти не підтвердженні належними доказами.

За змістом ч.3 ст. 380 МК України тимчасове ввезення громадянами-резидентами транспортних засобів особистого користування, що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепів до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД дозволяється на строк до одного року під письмове зобов'язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Тобто, у даному випадку позивач при тимчасовому ввезенні на територію України транспортних засобів особистого користування повинен був сплатити усі необхідні митні платежі.

При цьому, слід врахувати положення ч.1 ст.489 МК України, відповідно до яких посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Беручи до уваги наведене та враховуючи те, що розмір стягнення, що повинен бути накладений на порушника за вчинення порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України, залежить від розміру несплаченої суми митних платежів, а тому необхідною умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності та накладення, визначеного Законом стягнення, є доведення факту не сплати особою суми митних платежів у певному розмірі.

В силу п.1 ч. 1 ст. 50 МК України для нарахування митних платежів використовуються відомості, зокрема, про митну вартість товарів.

Статтею 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У відповідності до ст. 57 глави 9 МК України визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями ст.ст. 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених ст. 64 цього Кодексу.

Судом встановлено,що матеріали справи про порушення митних правил №1574/40800/18 не містять відомостей про митну вартість товару (транспортного засобу), який ввозився позивачем 19.11.2017 року.

Водночас, при визначенні розміру несплачених митних платежів та адміністративного стягнення уповноважений орган керувався службовою запискою №806/24-70-19-30 від 04.07.2018 року, відповідно до якої орієнтовна сума митних платежів складає - 229902 грн. 36 коп.

Так, із змісту дослідженої у судовому засіданні в суді першої інстанції службової записки, митну вартість автомобіля марки «Mercedes-Benz E220» було визначено орієнтовно у розмірі 229902 грн. 36 коп., при цьому у даній службовій записці зазначено, що відомості, щодо митної вартості транспортного засобу є інформативними і не можуть бути повністю достовірними, оскільки митна вартість транспортних засобів залежить від технічних характеристик, комплектації транспортного засобу, ознак, що характеризують ступінь зносу, пошкоджень, дефектів. Крім того запропоновано для більш точної інформації, щодо визначення митної вартості автомобіля звернутися до експертів товарознавців.

Відтак, оскільки службова записка по даній справі має інформативний характер і визначена в ній сума не точна, а орієнтовна, то на її підставі не може бути визначено митну вартість транспортного засобу, що має суттєве значення для правильного вирішення справи, оскільки санкція ст. 485 МК України передбачає стягнення у розмірі 300% саме несплаченої суми митних платежів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 15 листопада 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Смілянець Е. С. Залімський І. Г.