Справа № 2240/2965/18
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2019-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2240/2965/18

Головуючий у 1-й інстанції: Шевчук О.П.

Суддя-доповідач: Моніч Б.С.

31 січня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Моніча Б.С.

суддів: Охрімчук І.Г. Капустинського М.М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Сербин І.І.,

представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом Житлово-будівельного кооперативу "Набережний квартал СХІД 5" до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення форми"р" від 18.08.2017 № та податкової вимоги форми "Ю" від 25.10.2017 №2293-17,

В С Т А Н О В И В :

І. СТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. У вересні 2018 року Житлово-будівельний кооператив "Набережний квартал СХІД 5" звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 18.08.2017 форми "Р" № та податкову вимогу Головного управління ДФС у Хмельницькій області форми "Ю" №2293-17 від 25.10.2017.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що документальною позаплановою невиїзною перевіркою Житлово-будівельного кооперативу "Набережний квартал СХІД 5" (ЖБК "Набережний квартал СХІД 5"), проведеною ГУ ДФС у Хмельницькій області з питань дотримання вимог податкового законодавства з питань взаємовідносин з ТОВ "Валіо Груп" (ПН 39200771) за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року, встановлені неправдиві висновки щодо порушень позивачем податкового законодавства, а саме: п.133.4.4, п.133.4 ст. 133 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (далі ПКУ) в редакції з 13.08.2015.

3. Позивач зазначив, що реальність господарських операцій ЖБК "Набережний квартал СХІД 5" з ТОВ "Валіо Груп", підтверджуються первинними документами бухгалтерського обліку. Зазначає, що спірним податковим повідомленням-рішенням нараховане податкове зобов'язання без врахування норм чинного законодавства, внаслідок чого позивач вважає спірне податкове повідомлення-рішення таким, що підлягає скасуванню.

4. Також, посилаючись на ч.2 п.56 ст.56 ПК України, вважає, що ДФС України порушено строки розгляду скарги позивача в адміністративному порядку, тому спірне рішення підлягає скасуванню.

ІІ. ЗМІСТ РІШЕНННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

5. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2018 року адміністративний позов задоволено.

6. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 18.08.2017 форми "Р" №.

7. Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу Головного управління ДФС у Хмельницькій області форми "Ю" №2293-17 від 25.10.2017.

8. Стягнуто на користь житлово-будівельного кооперативу "Набережний квартал СХІД 5" судовий збір в сумі 10182 (десять тисяч сто вісімдесят дві) грн 19 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Хмельницькій області.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

9. Житлово-будівельний кооператив "Набережний квартал СХІД 5" є неприбутковою організацією та не має на меті одержання прибутку. Предметом діяльності Кооперативу є забезпечення житлом та/або житловими приміщеннями членів (Учасників) та Асоційованих членів кооперативу і членів їх сімей, шляхом сприяння будівництву багатоквартирних житлових будинків, за власні кошти Кооперативу, а також наступної експлуатації та управління цими будинками, Статутом передбачено витрачання коштів виключно для здійснення діяльності, яка не має на меті отримання прибутку.

10. Відповідно до пункту 133.4 статті 134 Податкового кодексу України Житлово-будівельний кооператив "Набережний квартал СХІД 5" не є платником податку на прибуток.

11. Суд встановив, що між ЖБК "Набережний квартал СХІД 5" та ТОВ "Валіо Груп" 08.05.2015 укладено договір підряду № 8/05-28п згідно якого ЖБК "Набережний квартал СХІД 5" - Замовник, ТОВ "Валіо Груп" - Підрядник.

12. Предметом даного Договору є зобов'язання Підрядника за дорученням Замовника на власний ризик виконати певну роботу за умов цього Договору, а Замовник зобов'язується прийняти роботу та оплатити її.

13. На підтвердження господарських операцій згідно даного Договору позивачем надано до суду копію Договору підряду № 8/05-28п від 08.05.2015, довідки про вартість виконаних робіт та витрати за травень - жовтень 2015 року, акти приймання виконаних будівельних робіт за травень - жовтень 2015 року, копії виписок з банку, податковий звіт про використання коштів неприбуткових установ та організацій.

14. За проведені роботи ЖБК "Набережний квартал СХІД 5" перерахувало ТОВ "Валіо Груп" кошти в сумі 1300509,00 грн.

15. Відповідно до наказу ГУ ДФС у Хмельницькій області від 04.08.2017 року № 2234 проведена документальна позапланова невиїзна перевірка Житлово-будівельного кооперативу "Набережний квартал СХІД 5" з питань взаємовідносин з ТОВ "Валіо Груп" (ПН 39200771) за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р., за результатами якої складено акт від 09.08.2017 року № 1575/22-01-14-06/39348417.

16. За результатами проведеної перевірки відповідачем встановлено порушення позивачем вимог пп. 133.4.3 п. 133.4 ст. 133 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-IV (в редакції з 13.08.2015 року), що призвело до заниження податку на прибуток за 2015 рік в сумі 275545 грн, в т.ч.: за серпень - 2015 року в сумі 74872 грн; - за три квартали 2015 року в сумі 36756 грн (в т.ч. за ІІІ квартал в сумі 36756 грн); - за 2015 рік в сумі 200673 грн (в т.ч. за IV квартал в сумі 163917 грн).

17. На підставі акту від 09.08.2017 № 1575/22-01-14-06/39348417 Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області винесене податкове повідомлення - рішення форми "Р" № від 18.08.2017.

18. Житлово-будівельний кооператив "Набережний квартал СХІД 5" не погодившись із винесеним податковим повідомленням - рішенням форми "Р" № від 18.08.2017 оскаржив його в адміністративному порядку встановленого ст.56 ПК України до Державної фіскальної служби України.

19. За результатами розгляду поданої скарги Державна фіскальна служба України скаргу Житлово-будівельного кооперативу "Набережний квартал СХІД 5" залишила без розгляду у відповідності до п. 4 розд. 8 Порядку № 916, з підстав пропуску строку звернення, та повернула останню заявнику.

20. При цьому, відповідач виніс податкову вимогу №2293-17 від 25.10.2017 та рішення про опис майна у податкову заставу, та направив на адресу позивача, однак на адресу відповідача позивач надіслав листи про те, що триває процедура адміністративного оскарження, що підтверджується квитанціями та реєстром поштових відправлень, які містяться в матеріалах справи.

21. Не погоджуючись з такими висновками акту перевірки та прийнятими на його підставі податковим повідомленням-рішенням та податковою вимогою, позивач звернувся з даним позовом до суду за захистом його порушених прав.

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

22. Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено реальність господарських операцій з ТОВ "Валіо Груп", при цьому відповідачем не доведено наявності, а судом не встановлено жодних доказів на підтвердження того, що оплата ЖБК "Набережний квартал СХІД 5" коштів за роботи ТОВ "Валіо Груп" є нецільовим використанням коштів позивача, а тому, наявні підстави для захисту прав позивача у судовому порядку шляхом визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18.08.2017 № та податкової вимоги форми "Ю" від 25.10.2017 №2293-17.

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

23. Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи та порушення норм матеріального, процесуального права, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

24. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач покликається на те, що в ході ведення перевірки та при винесенні спірного податкового повідомлення-рішення від 18.08.2017 № та податкової вимоги форми "Ю" від 25.10.2017 №2293-17 діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України. При цьому відповідач посилається на відсутність реальності здійснення господарських операцій між ЖБК "Набережний квартал СХІД 5" та ТОВ "Валіо Груп". Зокрема, вказує що ЖБК "Набережний квартал СХІД 5" провів оплату за роботи ТОВ "Валіо Груп", які фактично не виконувались, відтак позивач провів оплату за вказані роботи для переведення таких коштів у готівку, а тому допустив нецільове використання коштів неприбуткової організації при цьому не відобразив дані кошти у відповідних деклараціях з податку на прибуток.

25. Позивач подав відзив на апеляційну скаргу вказавши, що відповідачем під час розгляду даної адміністративної справи не наведено об'єктивних доводів щодо наявності в діях позивача ознак неправомірності, не надано доказів узгодженості дій позивача з недобросовісними платниками податків з метою незаконного отримання податкової вимоги, як і не доведено правомірності оскаржуваного податкового повідомлення рішення. Відповідач не також не подав жодних доказів на підтвердження того, що позивач у справі діяв без належної обачності й обережності і йому мало бути відомо про порушення, які, можливо , допускали його контрагенти, або, що його діяльність спрямована на здійснення операцій, пов'язаних з податковою вигодою, переважно з контрагентами, які не виконують своїх податкових зобов'язань, зокрема й у випадках, коли такі операції здійснюються через посередників. Вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає чинному законодавству.

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

26. Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених ст. 308 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.

27. Згідно п.133.4 ст.134 ПК України (в редакції з 13.08.2015) неприбутковим підприємством, установою та організацією є підприємство, установа та організація (далі - неприбуткова організація), що одночасно відповідає таким вимогам: утворена та зареєстрована в порядку, визначеному законом, що регулює діяльність відповідної неприбуткової організації; установчі документи якої містять заборону розподілу отриманих доходів (прибутків) або їх частини серед засновників (учасників), членів такої організації, працівників (крім оплати їхньої праці, нарахування єдиного соціального внеску), членів органів управління та інших пов'язаних з ними осіб; установчі документи якої передбачають передачу активів одній або кільком неприбутковим організаціям відповідного виду або зарахування до доходу бюджету у разі припинення юридичної особи (у результаті її ліквідації, злиття, поділу, приєднання або перетворення); внесена контролюючим органом до Реєстру неприбуткових установ та організацій латі - Реєстр).

28. Відповідно до пп. 133.4.2 п.133.4 ст.133 ПК України, доходи (прибутки) неприбуткової організації використовуються виключно для фінансування видатків на утримання такої неприбуткової організації, реалізації мети (цілей, завдань) та напрямів діяльності, визначених її установчими документами.

29. Підпунктом 133.4.3 п.133.4 ст.133 ПК України передбачено, що у разі недотримання неприбутковою організацією вимог, визначених цим пунктом, така неприбуткова організація зобов'язана подати у термін, визначений для місячного податкового (звітного) періоду, звіт про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації за період з початку року по останній день місяця, в якому вчинено таке порушення, та зазначити суму самостійно нарахованого податкового зобов'язання з податку на прибуток. Податкове зобов'язання розраховується, виходячи із суми операції нецільового використання коштів. Така неприбуткова організація виключається контролюючим органом з Реєстру неприбуткових установ та організацій та вважається платником податку на прибуток для цілей оподаткування з першого місяця, наступного за місяцем, у якому вчинено таке порушення.

30. З першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому вчинено таке порушення, до 31 грудня податкового (звітного) року неприбуткова організація зобов'язана щоквартально подавати до контролюючого органу податкову декларацію з податку на прибуток (з наростаючим підсумком та сплачувати податок у термін, визначений для квартального періоду) та подавати фінансову звітність та сплачувати податок на прибуток у порядку, встановленому цим розділом для платників податку на прибуток.

31. З наступного податкового (звітного) року така неприбуткова організація подає фінансову і податкову звітність та сплачує податок на прибуток у порядку, встановленому для платників податку на прибуток.

32. Приписами п.54.3 ст.54 ПК України передбачено, що контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо:

- платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об'єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством;

- дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

33. Апелянт зазначає, що кошти в сумі 1300509,00 грн. перераховані позивачем на рахунки TOB "Валіо Груп" для переведення їх в готівку, є нецільовим для даної неприбуткової організації використанням коштів, тому відповідно до вимог пп. 133.4.3 п.133.4 ст.133 Податкового кодексу України (в редакції, чинній з 13.08.2015 року) ЖБК "Набережний квартал СХІД 5" зобов'язано було до 20 вересня 2015 року подати Податковий звіт про використання коштів неприбуткових установ та організацій за період з початку 2015 року по 31.08.2015 (останній день місяця, в якому вчинено таке порушення) та зазначити суму самостійно нарахованого податкового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 275545,00 грн виходячи із суми операції нецільового використання коштів в розмірі 1530802,00 грн (1530802,00 грн х 18%).

34. Також, ЖБК "Набережний квартал СХІД 5" у відповідності до вимог абзацу 2 пп.133.4.3 п.133.4 ст.133 Податкового кодексу України зобов'язано було: подати Податкову декларацію з податку на прибуток за III квартал 2015 року, в якій відобразити об'єкт оподаткування податком на прибуток в сумі 204200,00 грн та нарахувати податкове зобов'язання з податку на прибуток в сумі 36756,00 грн виходячи із суми операції нецільового використання коштів у вересні 2015 року в розмірі 204200,00 грн (204200,00 грн х 18%); подати Податкову декларацію з податку на прибуток за IV квартал 2015 року, в якій відобразити об'єкт оподаткування податком на прибуток в сумі 910648,00 грн та нарахувати податкове зобов'язання з податку на прибуток в сумі 169916,00 грн, виходячи із суми операції нецільового використання коштів у жовтні 2015 року в розмірі 910648,00 грн (910648,00 грн х 18%).

35. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зазначені вище кошти були перераховані ТОВ "Валіо Гуп" за виконання відповідних робіт, завдяки яким було досягнуто цілі та завдання, визначені установчими документами позивача.

36. Так, вказані кошти витрачені за цільовим використанням - на будівництво будинку, який прийнятий до експлуатації, що підтверджують : платіжні доручення з рухом коштів, звіт про виконання коштів неприбутковими установами та організаціями за 2015 р, а також довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат.

37. Апелянт, обґрунтовуючи нецільове використання позивачем вказаних коштів, вказує виключно на те, що позивач провів оплату за роботи ТОВ "Валіо Груп", які фактично не виконувались, тобто ЖБК "Набережний квартал СХІД 5" провело оплату за вказані роботи для переведення таких коштів у готівку, оскільки в діяльності ТОВ "Валіо Груп" наявні ознаки фіктивності.

38. Разом з цим, колегія суддів вважає, що жодним доказом не підтверджується зняття коштів з рахунків ТОВ "Валіо Груп" позивачем або іншими особами, переведення цих коштів у готівку, передача готівки позивачу, наявність або використання такої готівки позивачем. При цьому, банківськими виписками підтверджується перерахування позивачем коштів у безготівковому порядку на рахунок ТОВ "Валіо груп" в якості оплати за будівельно-монтажні роботи згідно договору № 8/05-28п від 08.05.2015.

39. Стосовно доводів скаржника про те, що Акти приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2) та Довідки про вартість виконаних робіт (форми КБ-3) за травень - жовтень 2015 року скріплені печатками з реквізитами TOB "Валіо Груп" та ЖБК "Набережний квартал СХІД 5", без зазначення дати складання зі сторони ТОВ "Валіо Груп", що на думку відповідача унеможливлює встановлення зв'язку понесених витрат неприбуткової організації у відповідності до цілей, визначених в Статуті неприбуткової установи, а також безпосереднє виконання будь-якого виду робіт саме ТОВ "Валіо Груп", то зазначені документи дійсно не містять дати їх підписання, при цьому інші необхідні реквізити на вказаних бухгалтерських документах присутні.

40. Згідно п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

41. Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-XIV (далі - Закон № 996-XIV) встановлено, що первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

42. Частинами 1 та 2 ст. 9 Закону № 996-XIV передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

43. Тобто, будь-які документи, у тому числі договори, акти, накладні, рахунки тощо, мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

44. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх передбачених чинним законодавством формальних реквізитів таких документів.

45. Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.

46. Водночас, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі платника у зв'язку з його господарською діяльністю.

47. Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 19 червня 2018 року по справі №826/7704/16 (адміністративне провадження №К/9901/38191/18) та від 17 квітня 2018 року по справі №820/475/17 (адміністративне провадження №К/9901/4907/17).

48. Отже суд першої інстанції в контексті наведених вище норм чинного законодавства та наданих позивачем до податкової перевірки первинних документів вірно зазначив, що недоліки виявлені в первинних документах, наданих позивачем не можуть бути підставою для висновку про фіктивність виконання робіт ТОВ "Валіо груп" згідно умов договору підряду на виконання будівельних робіт від 08.05.2015 №8/05-28п, який є не скасованим.

49. Стосовно посилань апелянта на відсутність у ЖБК "Набережний квартал СХІД 5" власних та орендованих виробничих потужностей, а також відсутності у TOB "Валіо Груп" у власності (оренді) основних фондів трудового ресурсу на виконання будівельно-монтажних робіт, колегія суддів вказує на таке.

50. Відповідно ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

51. Так, Верховний Суд в постанові від 06.02.2018 у справі 804/4940/14 зазначив, що відсутність у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.

52. Таких висновків дійшов Верховний Суд і в постанові від 19 червня 2018 року у справі №826/7704/16 (адміністративне провадження №К/9901/38191/18).

53. Колегія суддів звертає увагу, що відповідачем не доведено, а судом не встановлено неможливості залучення в даному випадку трудових ресурсів за цивільно-правовими угодами.

54. Стосовно посилань скаржника на матеріали досудового розслідування кримінальних проваджень: № 0000162, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 грудня 2015 року за ознаками складу злочину, передбаченого частини 5 статті 27, частини 3 статті 212, частини 2 статті 200, частини 1 статті 205 Кримінального кодексу України; №0000026, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 липня 2016 року за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 205, частиною 1 статті 212, частиною 5 статті 27, частиною 3 статті 212 Кримінального кодексу України; №0000002, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 січня 2017 року за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 205, частиною 1 статті 212, частиною 5 статті 27, частиною 3 статті 212 Кримінального кодексу України, слід зазначити наступне.

55. Досудовим розслідуванням у рамках цих кримінальних справ встановлено, що на території міста Києва діє група осіб, які шляхом використання ряду підконтрольних "фіктивних" підприємств, а саме: Товариства з обмеженою відповідальністю "Валіо Груп" та інших, вчиняють дії щодо пособництва службовим особам реального сектору економіки в ухиленні від сплати податків в особливо великих розмірах. У ході досудового розслідування встановлено, що невстановлені слідством особи створили (придбали) Товариство з обмеженою відповідальністю "Валіо Груп" з метою прикриття незаконної діяльності реального сектору. Під час проведення обшуку квартири, де проживав та здійснював свою протиправну діяльність один з фігурантів "конвертаційного центру", вилучено печатку Товариства з обмеженою відповідальністю "Валіо Груп", чорнові записи та чисті аркуші паперу формату А-4 з відтисками печатки Товариства з обмеженою відповідальністю "Валіо Груп".

56. Відповідно до реєстраційних документів встановлено, що з лютого 2015 року до складу засновників Товариства з обмеженою відповідальністю "Валіо Груп", з одночасним призначенням на посаду директора, увійшов ОСОБА_3, який повідомив, що службовою особою вказаного підприємства не являвся, відношення до фінансово-господарської діяльності не мав, банківськими рахунками не користувався, до складу засновників не входив, звітність до контролюючих органів не подавав, печаткою не користувався (ухвала Подільського районного суду м. Києва від 14 лютого 2017 у справі №758/1592/17).

57. Згідно з протоколом допиту засновника та директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Валіо Груп" ОСОБА_3 від 24 жовтня 2016 року, останній повідомив, що не має жодного відношення до фінансово-господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Валіо Груп", жодних документів, як директор цього товариства, не підписував та нікого на такі дії не уповноважував.

58. Згідно ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

59. Таким чином, протоколи допиту, отримані на стадії досудового слідства, можуть бути визначені як докази лише в разі їх відображення під час розгляду кримінальної справи в суді.

60. Відповідно до ч.6 ст.78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

61. Тому, до винесення вироку в рамках кримінального провадження, протокол допиту досудового розслідування не може вважатись належним доказом в адміністративному судочинстві.

62. При цьому, на момент проведення податкової перевірки та фіксації її наслідків, а також станом на час розгляду даної справи, вироку щодо посадових осіб ТОВ "Валіо Груп" не було, а тому матеріали досудового розслідування за вказаними кримінальними провадженнями не можуть враховуватись як доказ фіктивності ТОВ "Валіо Груп".

63. Факт порушення кримінальної справи та отримання свідчень (пояснень) посадових осіб господарюючих суб'єктів, в рамках такої кримінальної справи, не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених позивачем та його контрагентами.

64. Матеріали досудового розслідування за вказаними вище кримінальними провадженнями не можуть бути враховані як доказ фіктивності Товариства з обмеженою відповідальністю "Валіо Груп".

65. Вказаний висновок узгоджується з постановою Верховного Суду від 06.11.2018 у справі №822/551/18, де предметом розгляду є аналогічні правовідносини із тим же контрагентом - ТОВ "Валіо Груп".

66. Стосовно доводів скаржника про те, що господарські операції позивача з ТОВ "Валіо Груп" здійснювались з метою заниження податкових зобов'язань, а також на те, що свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість TOB "Валіо Груп" №200176278 від 01.07.2014, анульоване 23.06.2015 року (причина анулювання свідоцтва - до ЄДР внесено запис про відсутність за місцезнаходженням) слід зазначити, що вказане посилання не підтверджує отримання певної вигоди позивачем, адже позивач є неприбутковою організацією, не є платником ПДВ, а тому не міг отримати податкову вигоду за результатами документування господарських операцій з TOB "Валіо Груп". До того ж, всі платежі на рахунки TOB "Валіо Груп" позивач проводив без ПДВ, що вказує на неможливість формування податкового кредиту за наслідками таких операцій.

67. При цьому, порушення контрагентом позивача вимог податкового законодавства щодо відображення господарських операцій в податковому обліку та сплати податків спричиняє негативні наслідки саме для нього, а не для позивача.

68. Разом з тим, в даному випадку суд першої інстанції доречно посилався на постанови Верховного Суду від 20.02.2018 по справі №813/4931/13-а та від 06.02.2018 по справі №802/4940/14 де вказав, що податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку-покупця від дотримання його контрагентом податкової дисципліни та правильності ведення ним податкового або бухгалтерського обліку. Тобто, у разі підтвердження факту отримання послуг, як у даній ситуації, платник не може відповідати за порушення, допущені виконавцем, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цієї особи.

69. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не надав жодних доказів на підтвердження того, що позивачу, як платнику податку було відомо про можливі порушення з боку його контрагента, а також те, що метою позивача було здійснення господарських операцій з даним підприємством для одержання податкової вигоди.

70. Таким чином, апеляційний суд вважає, що реальність господарських операцій ЖБК "Квартал Буд" з ТОВ "Валіо Груп" підтверджується матеріалами справи, при цьому відповідачем не доведено нецільове використання коштів позивачем сплачених контрагенту ТОВ "Валіо Груп", а тому податкове повідомлення-рішення від 18.08.2017 № є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

71. Щодо правомірності оскаржуваної податкової вимоги №2300-17 від 25.10.2017 року на суму 353125,53 грн., колегія суддів виходить із такого.

72. Згідно з пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

73. Статтею 59 ПК України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу, яка повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу

74. Відповідно до пп.14.1.153 п.14.1 ст.14 ПК України, податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

75. Згідно з п.2.2 розділу ІІ Порядку направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 №576, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №1840/24372 31.10.2013 (далі Порядок №576), податкова вимога формується, якщо:

- платник податків не сплатив суми податкового зобов'язання, зазначеної в поданій ним податковій декларації, у встановлені Кодексом строки;

- платник податків не сплатив узгодженої суми грошового зобов'язання, визначеної в податковому повідомленні-рішенні, у встановлені законом строки;

- платник збору не сплатив узгодженої суми збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності у встановлені строки;

- платник єдиного податку першої або другої групи не сплатив суми авансового внеску у встановлені строки.

76. Таким чином, підставою формування податкової вимоги є наявність у платника податків узгодженого податкового боргу (грошового зобов'язання).

77. Разом з тим, протягом строків оскарження суми грошових зобов'язань, визначених Податковим Кодексом, податкова вимога з податку, що оскаржується, не надсилається (п.2.3 розділу ІІ Порядку №576).

78. Як встановлено в ході судового розгляду справи, 06.09.2017 ГУ ДФС у Хмельницькій області сформовано та надіслано позивачу податкову вимогу №17894-17 від 31.08.2017 про сплату податкового боргу за узгодженими грошовими зобов'язаннями, який становить 396689,85 грн.

79. Підставою для формування вказаної податкової вимоги, став податковий борг в сумі 275545,00 грн, що визначений згідно з податковим повідомленням-рішенням від 18.08.2017 №.

80. Податкова вимога направлена платнику податків 06.09.2018 рекомендованим листом з повідомленням про вручення разом з рішенням про опис майна у податкову заставу та листом керівнику щодо наявності боргу, які отримані представником позивача.

81. 01.09.2017 ГУ ДФС у Хмельницькій області отримано лист (вх.№29538/6) від позивача, в якому повідомлено про направлення 29 серпня 2017 року рекомендованим листом скарги до ДФС України на податкове повідомлення-рішення від 18.08.2017 року №.

82. Відповідно до вищевикладеного згідно ІКПП АІС Податковий блок виключено з обліку донарахований основний платіж з податку на прибуток за актом перевірки в сумі 275545,00 грн. та пеню в сумі 112773,44 грн. в зв'язку з поданням заяви на оскарження податкового повідомлення з відкликання вимоги №17894-17 від 31.08.2017.

83. Податкова вимога від №17894-17 від 31.08.2017 та рішення про опис майна у податкову заставу вважаються відкликаними.

84. 19 вересня 2017 року ГУ ДФС у Хмельницькій області отримано від ДФС України лист про розгляд скарги ЖБК "Набережний квартал СХІД 5" згідно якого скаргу підприємства № 29538/6 від 01 вересня 2017 року на податкове повідомлення - рішення від 18 серпня 2017 року № залишено без розгляду.

85. У позивача виник податковий борг по податку на прибуток за актом перевірки в сумі 403266,70 грн. в т.ч. основний платіж - 275545 грн., пеня - 127721,70 грн.

86. 27.10.2017 року ГУ ДФС у Хмельницькій області сформовано та надіслано ЖБК "Набережний квартал СХІД 5" нову податкову вимогу №2293-17 від 25.10.2017 про сплату податкового боргу на суму 403266,70 грн.

87. 08.09.2018 податкове повідомлення-рішення № та податкова вимога №2293-17 оскаржені позивачем в судовому порядку.

88. Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.09.2018 у справі №2240/2965/18 відкрито провадження у справі за позовом Житлово-будівельного кооперативу "Набережний квартал СХІД 5" до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги.

89. Пунктом 56.18 статті 56 ПК України визначено, що при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

90. Таким чином, податкова вимога від 25.10.2017 №2293-17 сформована податковим органом та направлена позивачу всупереч положенням п.2.3 розділу ІІ Порядку №576, оскільки оскарження позивачем податкового повідомлення-рішення від 18.08.2017 № свідчить про неузгодженість визначеного податкового боргу.

91. Відкликання податкової вимоги регламентовано статтею 60 ПК України, підпунктом 60.1.2 пункту 60.1 якої визначено, що податкова вимога вважаються відкликаною, якщо контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов'язання або податкову вимогу.

92. Підтвердження існування рішення податкового органу про скасування податкової вимоги від 25.10.2017 №2293-17, відповідно до вимог ст.60 ПК України, у матеріалах справи не знайшли свого відображення, а відтак така вимога вважається не відкликаною.

93. Відносно доводів позивача про безпідставність рішення ДФС України про залишення скарги ЖБК "Набережний квартал СХІД 5" без розгляду, суд зазначає наступне.

94. Порядок оскарження рішень контролюючих органів регламентується ст. 56 ПК України.

95. Пунктом 56.1 ПК України передбачено, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

96. При цьому п. 56.2 ст. 56 ПК України встановлено, що у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

97. Відповідно до п. 56.3. ПК України - скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

98. Скарги на рішення державних податкових інспекцій подаються до контролюючих органів в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональних територіальних органів.

99. Скарги на рішення контролюючих органів в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональних територіальних органів та митниць подаються до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

100. Повідомлення контролюючого органу яким визначено грошове зобов'язання передбачено п. 56.5 ПК України згідно якого, платник податків одночасно з поданням скарги контролюючому органу вищого рівня зобов'язаний письмово повідомляти контролюючий орган, яким визначено суму грошового зобов'язання або прийнято інше рішення, про оскарження його податкового повідомлення-рішення або будь-якого іншого рішення.

101. Отже, відповідно до вимог п. п. 56.15, 56.16, 56.17 ст.56 ПК України - скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого, органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.

102. Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов'язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

103. Днем подання скарги вважається день фактичного отримання скарги відповідним контролюючим органом, а в разі надсилання скарги поштою - дата отримання відділенням поштового зв'язку від платника податків поштового відправлення із скаргою, яка зазначена відділенням поштового зв'язку в повідомленні про вручення поштового відправлення або на конверті.

104. Процедура адміністративного оскарження закінчується: днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у зазначений строк; днем отримання платником податків рішення відповідного контролюючого органу про повне задоволення скарги; днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику; днем звернення платника податків до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов'язань, що оскаржувались. День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов'язання платника податків.

105. Таким чином, відповідно до п. 56.15 ст. 56 ПК України сума грошового зобов'язання, що оскаржується, вважається неузгодженою до закінчення процедури адміністративного оскарження.

106. Позивач зазначає, що оскаржив податкове повідомлення-рішення від 18.08.2017 року № в адміністративному порядку, однак ДФС України надіслала відповідь від 19.09.2017 року про залишення скарги без розгляду, в зв'язку з пропущенням строку оскарження.

107. Згідно наявних в матеріалах справи доказів, спірне податкове повідомлення-рішення отримано позивачем 19.08.2017, отже, кінцевим терміном оскарження вказаного податкового повідомлення-рішення було 29.08.2017, що не заперечується сторонами.

108. Як доказ дотримання 10-ти денного строку звернення із скаргою в порядку п.56.3 ст.56 ПК України, позивач надав копію конверта, витяг із сайту Укрпошти, фіскальний чек Укрпошти від 29.08.2017, відповіді Хмельницької дирекції УДППЗ "Укрпошта" від 02.05.2018, від 22.05.2018 року на адвокатські запити від 20.04.2018 року, від 08.05.2018 року з яких вбачається, що рекомендований лист зі скаргою на податкове повідомлення-рішення від 18.08.2017 року № прийнято до відправки відділенням поштового зв'язку 29.08.2017.

109. При цьому, суду не надано жодного доказу на підтвердження того, що позивачем до ДФС України надсилався будь-який інший лист, ніж зазначена вище скарга.

110. Отже, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що позивачем не пропущено строк подання скарги до ДФС України, встановлений для оскарження податкового повідомлення-рішення в адміністративному порядку.

111. Статтею 56 ПК України визначено строки розгляду скарги на податкове повідомлення-рішення ДФС України.

112. Пунктом 56.8 ст. 56 ПК України визначено, що скарга є задоволеною у 2 випадках, а саме: якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків; скарга вважається також повністю задоволеною на користь платника податків, якщо рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу про продовження строків її розгляду не було надіслано платнику податків до закінчення 20- денного строку, зазначеного в абзаці першому цього пункту.

113. Зважаючи на те, що позивачем не пропущено строк адміністративного оскарження спірного податкового повідомлення-рішення, а ДФС України вмотивованого рішення за результатами її розгляду не виносилось, суд першої інстанції вірно зазначив, що сума грошового зобов'язання , що оскаржується позивачем є неузгодженою.

114. Зважаючи на те, що податкова вимога є похідною від податкового повідомлення-рішення від 18.08.2017 року № форми "Р" то суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для скасування податкової вимоги від 25.10.2017 року № 2293-17.

115. Недоведеність складу податкового правопорушення податковим органом в розумінні статті 109 Податкового кодексу України унеможливлює прийняття позиції податкового органу щодо правомірності визначення податку на прибуток та направлення податкової вимоги із включенням до її складу податкового боргу та нарахування нею пені, що обумовлює протиправність їх прийняття.

116. Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 06 листопада 2018 року, справа №К/9901/61751/18 (адміністративне провадження №К/9901/61751/18).

VII. ВИСНОВКИ СУДУ

117. Відповідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

118. З огляду на викладене, з урахуванням сукупності встановлених у справі обставин та наявних у ній доказів колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість рішення суду першої інстанції та відсутність підстав для його скасування.

За таких обставин доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для скасування оскаржуваного рішення. Фактично вони зводяться, до повторення заперечень проти позовної заяви, висновків акту перевірки та незгоди з обставинами, які вірно встановлені судом першої інстанції та яким надана належна юридична оцінка.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2008 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 01 лютого 2019 року.

Головуючий Моніч Б.С.

Судді Охрімчук І.Г. Капустинський М.М.