Справа № 569/21013/18
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2019-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/100/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

з участю секретаря судового засідання Олійник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці Державної фіскальної служби на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 листопада 2018 року у справі № 569/21013/18 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Волинської митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови, -

суддя в 1-й інстанції - Галінська В.В.,

час ухвалення рішення - 27.11.2018 року, не зазначено,

місце ухвалення рішення - м. Рівне,

дата складання повного тексту рішення - 27.11.2018 року,

В С Т А Н О В И В :

07 листопада 2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до Волинської митниці ДФС, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову від 19 вересня 2018 року у справі про порушення митних правил №3734/20500/18, якою ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні порушень митних правил, передбаченого ст..485 Митного Кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що становить 16565,07 гривень, та закрити справу про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 19 вересня 2018 року Волинською митницею ДФС, в особі в.о. начальника Волинської митниці ДФС України Шелігацьким Євгенієм Сергійовичем, винесено постанову в справі про порушення митних правил №3734/20500/18, згідно якої ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні порушень митних правил, передбаченого ст.485 Митного Кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що становить 16565,07 гривень. Вважає, що оскаржувана постанова винесена відповідачем з порушенням вимог чинного законодавства, викладені у ній обставини та підстави порушення митних правил не відповідають дійсності, а сам розгляд справи є неповним і необ"єктивним. Спірна постанова мотивована тим, що ОСОБА_2 через декларанта (митного брокера) ТзОВ "Константа Брок", громадянина ОСОБА_4, під час митного оформлення транспортного засобу (товару) марки "VOLKSWAGEN" модель "PASSAT", номер кузова НОМЕР_1 за митною декларацією типу ІМ40ДЕ №205090/2017/050207 вчинив дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів в сумі 5521,69 грн., тобто заявив в митній декларації типу ІМ40ДЕ №205090/2017/050207 від 06.11.2017 року неправдиві відомості необхідні для визначення митної вартості самого товару та надав з цією метою органу доходів та зборів документи, що містять такі відомості. Вважає, що при розгляді справи про порушення митних правил відповідач, в першу чергу зобов"язаний був з"ясувати наявність факту заявлення саме у митній декларації типу ІМ40ДЕ №205090/2017/050207 неправдивих відомостей.

Також вказує, що підставою для складання протоколу взято відповідачем в основу, те, що 05.07.2018 року до Волинської митниці ДФС з Державної фіскальної служби України, листом від 27.06.2018 року №19798/7/99-99-20-02-01-17, надійшло звернення митних органів Литовської республіки щодо підтвердження факту ввезення на митну територію України та митного оформлення автомобіля марки "VOLKSWAGEN" модель "PASSAT", номер кузова НОМЕР_1 за експортною митною декларацією MRN №17LTKR1000EK0B0077 та рахунками фактури (Kasos Pajamu Orderis) серії АА№100017427 від 19.10.2017 року, (Kasos Pajamu Orderis) серії АА№100017451 від 25.10.2017 року та (Kasos Pajamu Orderis) серії АА№100017474 від 02.11.2017 року, щодо купівлі-продажу даного транспортного засобу. За результатами проведеного опрацювання зазначеного звернення митних органів Литовської Республіки та товаросупровідних документів до нього було встановлено, що автомобіль марки "VOLKSWAGEN" модель "PASSAT", номер кузова НОМЕР_1 був проданий компанією UAB "Gelgotos Transportars" громадянину ОСОБА_2 за ціною 8399 Євро, що за курсом Національного банку України на 06.11.2017 року, тобто на момент митного оформлення товару за митною декларацією типу ІМ40ДЕ №205090/2017/050207 склало суму 263983,58 гривень. Однак, зазначене вище твердження про те, що автомобіль марки "VOLKSWAGEN" модель "PASSAT", номер кузова НОМЕР_1 був проданий компанією UAB "Gelgotos Transportars" громадянину ОСОБА_2, саме за ціною 8399 Євро є безпідставним, оскільки достовірність відомостей документів, наданих митними органами Республіки Литви, не перевірялася.

Натомість, автомобіль він придбав через повірених ним осіб, які були уповноважені на представництво його інтересів за кордоном для купівлі даного транспортного засобу. На виконання даних домовленостей, він прибув на територію Республіки Польщі де ним був отриманий автомобіль марки "VOLKSWAGEN" модель "PASSAT", номер кузова НОМЕР_1, а також рахунок-фактура (PVm Saskatira-Faktura) від 02.11.2017 року, серії Ga№2017-02511, згідно якого вартість придбаного ним автомобіля складала 7800 Євро, який відповідно і був наданий при митному оформленні товару. Жодних підстав для сумнівів достовірності відомостей зазначених у рахунку-фактурі (PVm Saskatira-Faktura) від 02.11.2017 року, серії Ga№2017-02511 у нього не було і про існування будь яких інших документів, окрім тих, що подавалися при митному оформленні декларації типу ІМ40ДЕ №205090/2017/050207, також не було відомо.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 27 листопада 2018 року позовні вимоги задоволено повністю.

Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції прийняте з неповним з'ясуванням та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновкам, викладених у рішенні суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що ОСОБА_2 безпосередньо займався придбанням даного транспортного засобу, підписував рахунки-фактури, подавав до оформлення експортну декларацію, а також фактично здійснював переміщення авто з Литовської Республіки.

Судом першої інстанції не було взято до уваги, що покупцем транспортного засобу та особою, яка здійснювала доставку цього транспортного засобу на митну територію України був сам власник ОСОБА_2

Просить скасувати рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 листопада 2018 року та прийняти нове рішення, яким у задоволення позовних вимог відмовити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 4 ст. 229, п.2 ч. 1 ст. 311 та ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що висновки митних органів в протоколі про порушення митних правил та в постанові про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності про те, що при переміщенні через митний кордон України та митному оформленні ТЗ, останнім надано неправдиві відомості необхідні для визначення митної вартості самого товару та надання з цією метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, ґрунтуються на припущеннях посадових осіб, які складали протокол та виносили постанову, та не підтверджено належними та допустимими доказами.

Суд прийшов до висновку, що в діях позивача відсутній склад правопорушення передбачений ст. 485 МК України, оскільки у останнього не було умислу на здійснення правопорушення та останній не здійснював дій, спрямованих на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 18 липня 2018 року інспектор Волинської митниці склав щодо ОСОБА_2 протокол про порушення митних правил за ознаками ст.485 МК України. В протоколі зазначено, що ОСОБА_2 через декларанта (митного брокера) ТзОВ "Константа Брок", громадянина ОСОБА_4, під час митного оформлення автомобіль марки "VOLKSWAGEN" модель "PASSAT", номер кузова НОМЕР_1 за митною декларацією типу ІМ40ДЕ №205090/2017/050207 вчинив дії, спрямовані на неправомірне зменшення розміру сплати митних платежів в сумі 5521,69 гривень, тобто заявив в митній декларації типу ІМ40ДЕ №205090/2017/050207 від 06.11.2017 року неправдиві відомості необхідні для визначення митної вартості самого товару, та надав з цією метою органу доходів і зборів документи, що містять такі відомості. Дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ознаками ст. 485 МК України.

19 вересня 2018 року Волинською митницею ДФС, в особі в.о. начальника Волинської митниці ДФС України Шелігацького Євгенія Сергійовича, винесено постанову №3734/20500/18, яка за своїм змістом щодо фактичних обставин є аналогічною фабулі протоколу про порушення митних правил від 18 липня 2018 року №3734/20500/18. Посадова особа митниці дійшла висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні порушень митних правил, передбаченого ст.485 Митного Кодексу України на підставі зібраних у справі доказі та за вчинення цього правопорушення на останнього накладено стягнення у вигляді 300% несплаченої суми митних платежів, що становить 16565,07 гривень.

В постанові зазначено, що 06 листопада 2017 року посадовою особою м/п Луцьк Волинської митниці ДФС за митною декларацією типу ІМ40ДЕ №205090/2017/050207, де декларантом (митним брокером) ТзОВ "Константа Брок", громадянин ОСОБА_4 проведено митне оформлення транспортного засобу (товару) марки "VOLKSWAGEN" модель "PASSAT", номер кузова НОМЕР_1 за ціною 7800 Євро. За митне оформлення даного транспортного засобу при його митній вартості у 246728,31 грн. було сплачено митних платежів в загальній суму 103224,94 грн.

05 липня 2018 року до Волинської митниці ДФС з Державної фіскальної служби України, листом від 27.06.2018 року №19798/7/99-99-20-02-01-17, надійшло звернення митних органів Литовської республіки щодо підтвердження факту ввезення на митну територію України та митного оформлення автомобіля марки "VOLKSWAGEN" модель "PASSAT", номер кузова НОМЕР_1 за експортною митною декларацією MRN №17LTKR1000EK0B0077 та рахунками фактури (Kasos Pajamu Orderis) серії АА№100017427 від 19.10.2017 року, (Kasos Pajamu Orderis) серії АА№100017451 від 25.10.2017 року та (Kasos Pajamu Orderis) серії АА№100017474 від 02.11.2017 року, щодо купівлі-продажу даного транспортного засобу. За результатами проведеного опрацювання зазначеного звернення митних органів Литовської Республіки та товаросупровідних документів до нього було встановлено, що автомобіль марки "VOLKSWAGEN" модель "PASSAT", номер кузова НОМЕР_1 був проданий компанією UAB "Gelgotos Transportars" громадянину ОСОБА_2 за ціною 8399 Євро, що за курсом Національного банку України на 06.11.2017 року, тобто на момент митного оформлення товару за митною декларацією типу ІМ40ДЕ №205090/2017/050207 склало суму 263983,58 гривень.

Підставою для складання протоколу про порушення митних правил та головним доказом для притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ст.485 МК України, були одержані від литовських митних органів експортна митна декларація MRN №17LTKR1000EK0B0077 та рахунки фактури (Kasos Pajamu Orderis) серії АА№100017427 від 19.10.2017 року, (Kasos Pajamu Orderis) серії АА№100017451 від 25.10.2017 року та (Kasos Pajamu Orderis) серії АА№100017474 від 02.11.2017 року.

Статтею 485 МК України передбачено, що заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, -тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Склад правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, передбачає, що особа, яка його вчинила, діяла умисно, а значить усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути від сплати митних платежів (у тому числі й сплати їх у меншому розмірі). Об'єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке встановлено ст.485 МК України, полягає у поданні неправдивих відомостей.

Тобто, зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння, передбаченого ст. 485 МК України, обов'язково повинен поєднуватися з умислом суб'єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносини (встановлений законом порядок сплати податків та зборів).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що надані відповідачем матеріали справи про порушення митних правил не містять доказів умислу позивача на вчинення дій, передбачених диспозицією статті 485 МК України.

Згідно з ч.1 ст. 248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації чи документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Відповідно до ч.1,2 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Електронне декларування здійснюється з використанням електронної митної декларації, засвідченої електронним цифровим підписом, та інших електронних документів або їх реквізитів у встановлених законом випадках.

Частиною 2 статті 264 МК України встановлено, що митна декларація та інші документи подаються органу доходів і зборів в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, - декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною третьою статті 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов'язані надати органу доходів і зборів оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їх копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.

Інформація зазначена в митній декларації типу ІМ40ДЕ №205090/2017/050207 від 06.11.2017 року, за якою здійснено митний контроль та митне оформлення автомобіля марки "VOLKSWAGEN" модель "PASSAT", номер кузова НОМЕР_1 відповідає даним зазначеним в рахунку фактурі (PVm Saskatira-Faktura) від 02.11.2017 року, серії Ga№2017-02511, згідно якого вартість придбаного ним автомобіля складала 7800 Євро. Відомості в митній декларації та всі митні платежі зазначені з урахуванням інформації з рахунку фактури та узгоджуються між собою.

Отримавши лист Державної фіскальної служби України від 27.06.2018 року №19798/7/99-99-20-02-01-17, щодо звернення митних органів Литовської Республіки щодо підтвердження факту ввезення на митну територію України та митного оформлення ТЗ "VOLKSWAGEN" модель "PASSAT", номер кузова НОМЕР_1, у контролюючого органу виникли певні зауваження щодо ціни товару та митних платежів, з огляду на інформацію, яка зазначена у рахунках фактури (Kasos Pajamu Orderis) серії АА№100017427 від 19.10.2017 року, (Kasos Pajamu Orderis) серії АА№100017451 від 25.10.2017 року та (Kasos Pajamu Orderis) серії АА№100017474 від 02.11.2017 року.

Щодо вищезазначеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ст.13 Закону України «Про міжнародне приватне право» документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Ч.8 ст.94 КАС України передбачає, що іноземний офіційний документ, що підлягає дипломатичній або консульській легалізації, може бути письмовим доказом, якщо він легалізований у встановленому порядку. Іноземні офіційні документи визнаються письмовими доказами без їх легалізації у випадках, визначених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами ч.1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1 ст. 74 КАС України).

Колегія суддів звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутній офіційний переклад на державну мову України копій рахунків фактури (Kasos Pajamu Orderis) серії АА№100017427 від 19.10.2017 року, (Kasos Pajamu Orderis) серії АА№100017451 від 25.10.2017 року та (Kasos Pajamu Orderis) серії АА№100017474 від 02.11.2017 року, що надійшла від митних органів Литовської Республіки.

Окрім наведеного вище, суд також вважає за необхідне зазначити, що при дослідженні цих копій рахунків фактури (Kasos Pajamu Orderis) серії АА№100017427 від 19.10.2017 року, (Kasos Pajamu Orderis) серії АА№100017451 від 25.10.2017 року та (Kasos Pajamu Orderis) серії АА№100017474 від 02.11.2017 року овлено, що в даних документах відсутні відомості про сплату коштів саме за ТЗ "VOLKSWAGEN" модель "PASSAT", номер кузова НОМЕР_1, а платником зазначено не ОСОБА_2, а ОСОБА_8

Отже, документи, на які посилається відповідач, а саме: копії рахунків фактури (Kasos Pajamu Orderis) серії АА№100017427 від 19.10.2017 року, (Kasos Pajamu Orderis) серії АА№100017451 від 25.10.2017 року та (Kasos Pajamu Orderis) серії АА№100017474 від 02.11.2017 року, що надійшла від митних органів Литовської Республіки не містить доказів, які б свідчили про порушення митних правил позивачем, не підтверджують його участь у наданні недостовірних відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів під час митного оформлення товарів.

Згідно з ч. 3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 229, 286, 308, 310, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Волинської митниці Державної фіскальної служби - залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 листопада 2018 року у справі № 569/21013/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Л. П. Іщук
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 30.01.2019 року