Справа № 360/3725/18
Суддя: С.М. Чиркін
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

24 січня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/3725/18

Луганський окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Чиркіна С.М.,

за участю

секретаря судового засідання Шеховцової А.С.,

без участі представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу № 360/3725/18 за позовом ОСОБА_1 до Старобільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про скасування рішення, визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити пенсі дії, -

ВСТАНОВИВ:

16 листопада 2018 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Старобільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі - відповідач), в якому позивач просить:

- скасувати рішення відповідача від 26.10.2018 № 13763/03-01 про відмову позивачу в призначенні пенсії за вислугою років відповідно до пункту «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- визнати протиправними дії відповідача щодо непризначення позивачу пенсії за вислугою років відповідно до вимог пункту «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- зобов'язати відповідача призначити позивачу пенсію за вислугою років відповідно до вимог пункту «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з моменту звернення із заявою від 26.10.2018.

Ухвалою суду від 20.11.2018 залишено позовну заяву без руху з встановленням позивачу строку для усунення недоліків позовної заяви (а.с. 25-26).

28.11.2018 позивачем недоліки усунуто (а.с. 28).

Ухвалою суду від 03.12.2018 відкрито провадження в зазначеній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 1-2).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернулася із заявою до відповідача щодо призначення пенсії за вислугу років, відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України від 05.10.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» з наданням необхідних документі, за результатом розгляду якої відповідачем прийнято рішення № 13763/03-01 про відмову в призначенні пенсії за вислугою років посилаючись, що спеціальний стаж роботи складає 26 років 06 місяців 15 днів, тобто менше 30 років.

Однак, з таким рішенням позивач не згодна, оскільки вважає, що має стаж роботи відповідно до діючого законодавства, а саме: 26 років 06 місяців 15 днів.

Відповідач адміністративний позов не визнав, про що подав на офіційну електронну адресу суду відзив на позовну заяву (а.с. 37-38), не підписаний електронним цифровим підписом особи та, в силу припису підпункту 2.2.18 пункту 2.2 Інструкції з діловодства в адміністративних судах України, має статус «Інформаційний», разом з тим суд вважає, за необхідне врахувати інформацію, зазначеному у відзиві на позов.

В обґрунтування своєї позиції зазначив, що до управління надійшла заява позивача про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Відповідно до наданих документів загальний стаж роботи станом на 26.10.2018 позивача складає 30 років 6 місяці 20 днів, з них на посадах, що дають право на пенсію за вислугу років - 26 років 6 місяці 15 днів, що не відповідає вимогам п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відповідно до чого 26.10.2018 управлінням винесено рішення про відмову позивачу в призначенні пенсії за вислугою років відповідно до п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Ухвалою суду від 28 грудня 2018 року вирішено перейти із розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у справі до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 24 січня 2019 року (а.с. 53).

Представники сторін в судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 57, 58).

З урахуванням вимог статей 194, 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не прибули, на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статті 90 КАС України, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1) звернулась до Старобільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області із заявою від 26 жовтня 2018 року про призначення йому пенсії на підставі пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 10-11).

Рішенням від 26.10.2018 № 13763/03-01 відповідачем відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту п. «є» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с. 14, далі - рішення № 13763).

Згідно з інформацією, зазначеною в рішенні № 13763, разом із заявою позивачем було додано такі документи: паспорт для розгляду, ксерокопія до справи; ідентифікаційний номер для розгляду, ксерокопія до справи; трудова книжка для розгляду, ксерокопія до справи; диплом НОМЕР_6 від 27.02.1991 для розгляду, ксерокопія до справи; довідка дошкільного навчального закладу № 2 «Орлятко» № 1 від 04.01.2016; довідка Старобільської міської ради від 14.01.2016 № 2; свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 10.08.1995 та від 23.11.2011 № НОМЕР_2; свідоцтво про розірвання шлюбу від 02.12.1997 серії НОМЕР_5; свідоцтво про народження від 31.01.2012 серія НОМЕР_3 для розгляду, ксерокопія до справи.

У рішення № 13763 зазначено, що відповідно до наданих документів загальний стаж роботи станом на 26.10.2018 позивача складає 30 років 6 місяці 20 днів, з них на посадах, що дають право на пенсію за вислугу років - 26 років 6 місяці 15 днів, що не відповідає вимогам п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відповідно до чого 26.10.2018 управлінням винесено рішення про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугою років відповідно до п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідачем вимоги ухвал суду від 03.12.2018, від 28.12.2018 в частині надання належним чином засвідченої копії заяви позивача зі всіма доданими до неї документами, за результатами розгляду яких прийняте рішення від 26.10.2018 № 13763/03-01 у строки встановлені судом, не виконані, причини неможливості виконання не повідомлені.

Копії документів, що надійшли до суду електронною поштою у вигляді, непридатному для читання, та не засвідчені у визначеному законом порядку, у розумінні статей 79, 94 КАС України не вважаються письмовими доказами, тому не можуть бути прийнятті судом до розгляду.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058), страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону № 1058 передбачається, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

За приписами статті 2 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ) за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Відповідно до пункту «е» статті 55 Закону № 1788-XII віднесено працівників освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1191, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років». Страховий стаж враховується в календарному обчисленні. При цьому допускається підсумовування страхового стажу за періоди роботи, які дають право на призначення пенсії відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою КМУ від 04.11.1993 № 909, право на пенсію за вислугу років мають лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад), які працюють у навчальних закладах і установах, перелічених у розділі «1. Освіта», відносяться до числа осіб, що мають право на пенсію за вислугу років.

Згідно з частиною першою статті 44 Закону № 1058 заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з абзацом першим пункту 1.1 розділу I «Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії» Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім'ї у зв'язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об'єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Підпунктом 2 пункту 2.1 розділу II «Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший» Порядку № 22-1 встановлено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 1 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637 постановою Пенсійного фонду України від 10.11.2006 № 18-1 «Про затвердження Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років», зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 24.11.2006 за № 1231/13105, затверджено Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років. Зазначеним порядком передбачена можливість підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - підтвердження стажу роботи), комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - Комісії), які створюються при головних управліннях Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Згідно з абзацами першим, третім пункту 4.1 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2). Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Пунктом 4.2 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку №22-1 встановлено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам'ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (абзац перший пункту 4.3 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1).

Згідно з абзацом першим пункту 4.7 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, надає допомогу особам, зазначеним у пунктах 1.1 і 1.2 розділу І цього Порядку, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії (абзац четвертий пункту 3.3 ІІІ «Підготовка і подання документів для призначення пенсій» Порядку № 21-1).

Частиною другою статті 82 Закону № 1788 передбачено, що повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причин відмови та порядку оскарження орган, що призначає пенсії, видає або надсилає підприємству, організації або заявникові не пізніше 5 днів після винесення відповідного рішення.

Тобто, відмовляючи особі в призначенні пенсії, орган, що призначає пенсію, має зазначити причини такої відмови, у тому числі обґрунтувати мотиви не зарахування до пільгового стажу окремих періодів роботи та/або навчання.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб'єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям правомірності, які пред'являються до рішень суб'єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України.

Оглядом рішення відповідача від 26.10.2018 № 13763/03-01 про відмову в призначенні позивачу пенсії за вислугу років, судом встановлено, що у змісті зазначеного рішення відповідачем взагалі не зазначено підстав, з яких відповідачем встановлено/розраховано зазначений спеціальний стаж, що дає право на пенсію за вислугу років, як частини страхового стажу позивача в розмірі 26 років 6 місяців 15 днів, рішення не містить зазначення періодів роботи позивача, які не включено до вислуги років, конкретних підстав для не включення таких періодів, не зазначено.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб'єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Встановлені судом обставини свідчать про недотримання відповідачем вимог щодо ясності, чіткості, доступності, зрозумілості та обґрунтованості прийнятого відповідачем рішення за результатами розгляду заяви позивача від 26.10.2016 про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», виконання яких є запорукою доведення до заявника суб'єктом владних повноважень правомірності свого рішення та передбачуваності для заявника наслідків прийняття такого рішення.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що рішення Старобільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 26.10.2018 №13763/03-01 є протиправним та таким, що не відповідає критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, дотримання яких перевіряє адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, внаслідок чого підлягає скасуванню.

У задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо щодо непризначення позивачу пенсії за вислугою років відповідно до вимог пункту «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суд відмовляє, оскільки у спірних правовідносинах дії відповідача не тягнуть за собою будь-яких правових наслідків для позивача. Правові наслідки для позивача несе індивідуальний акт - рішення Старобільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 26.10.2018 №13763/03-01. Саме воно має вплив на його права та інтереси.

Виходячи із завдань КАС України, як то ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, судовий захист права може бути здійснений лише за умови наявності порушення для фізичної (юридичної) особи прав (чи інтересів). З огляду на зазначене, суд зазначає, що вимоги позивача в цій частині не підлягають задоволенню через відсутність порушення прав діями відповідача, а обраний позивачем спосіб захисту в цій частині не відповідає об'єкту порушеного права.

У задоволенні позовних вимог про зобов'язання відповідача призначити позивачу пенсію за вислугою років відповідно до вимог пункту «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з моменту звернення із заявою від 26.10.2018», суд відмовляє з огляду на таке.

З практики Європейського суду з прав людини слідує таке: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Статтею 58 Закону № 1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Згідно з частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Відповідно до частини п'ятої статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Тобто, територіальний орган Пенсійного фонду має виключну компетенцію у питаннях призначення (переведення з одного виду пенсії на інший) та перерахунку пенсії. Повноваження територіального органу Пенсійного фонду у питаннях зарахування періодів роботи до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, є дискреційними. Відповідно суд не повноважний втручатися до таких повноважень і не може підміняти територіальний орган Пенсійного фонду, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, у питаннях призначення (переведення з одного виду пенсії на інший) та перерахунку пенсії.

Також до компетенції Пенсійного фонду як повноважного органу для призначення (перерахунку) пенсії входить розгляд документів, в тому числі і нових. Суд не уповноважений втручатися до дискреційних повноважень суб'єкта владних повноважень та досліджувати нові документи, які не подавалися територіальному органу Пенсійного фонду, та встановлювати на їх основі наявність чи відсутність права на призначення (перерахунок) пенсії. Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб'єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям правомірності, які пред'являються до рішень суб'єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України (зазначену правову позицію висловлено Верховним Судом в постанові від 27.02.2018 по справі № 361/4899/17, реєстраційний № рішення в ЄДРСР 72506177).

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно з частиною третьою статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов'язати суб'єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У спірних правовідносинах належним, достатнім та необхідним (ефективним) способом захисту порушеного права позивача є зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26 жовтня 2018 року про призначення пенсії за вислугою років, відповідно до пункту «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об'єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім і необхідним (ефективним): визнати протиправним та скасувати рішення Старобільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 26.10.2018 № 13763/03-01 та зобов'язати Старобільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26 жовтня 2018 року про призначення пенсії за вислугою років, відповідно до пункту «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З огляду на викладене позовні вимоги належить задовольнити частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір в сумі 704,80 грн, що підтверджено квитанцією від 26.11.2018 № 0.0..1.

Оскільки позов задовольняється частково, відповідно до приписів частини третьої статті 139 КАС України суд присуджує позивачу понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 352,40 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1) до Старобільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (, місце знаходження: 92704, Луганська область, м. Старобільськ, кв-л Дружби, буд. 1 «А») про скасування рішення, визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Старобільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 26.10.2018 № 13763/03-01 про відмову ОСОБА_1, в призначенні пенсії за вислугою років, відповідно до пункту «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов'язати Старобільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26 жовтня 2018 року про призначення пенсії за вислугою років, відповідно до пункту «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

У задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій Старобільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо не призначення пенсії за вислугою років відповідно до вимог пункту «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зобов'язання призначити пенсію за вислугою років, відповідно до вимог пункту «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з моменту звернення з заявою від 26.10.2018 відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Старобільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду або через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 29 січня 2019 року.

Суддя С.М. Чиркін