Справа № 803/977/18
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/764/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Пліша М.А., Шинкар Т.І.

за участі секретаря судового засідання Гром І.І.,

позивач: не з'явився

відповідач: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 26 липня 2018 року у справі № 803/977/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді-

суддя в 1-й інстанції -Дмитрук В.В.,

час ухвалення рішення - не зазначено,

місце ухвалення рішення - м. Луцьк,

дата складання повного тексту рішення - не зазначено,-

В С Т А Н О В И В :

01.06.2018 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1.) звернувся в суд з позовом до Головного управління Національно поліції у Волинській області (далі - ГУ НП у Волинській області )та просив:

-визнати протиправним та скасувати наказ №393/в від 03 квітня 2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області» виданий т.в.о. начальника Головного управління НП у Волинській області полковником поліції Козак С.Р., в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення із займаної посади.

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції №2 Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що оскаржуваний наказ є протиправним, оскільки висновок за результатами службового розслідування не ґрунтується на реальних подіях, фактах та встановлених обставинах, окремі його позиції є надуманими, непідтвердженими та неперевіреними.

Так, службове розслідування проводилось за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що трапилась об 11:48 год. 29 березня 2018 року поблизу с. Дачне Ківерцівського району з участю інспектора сектору реагування патрульної поліції №2 Ківерцівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинської області лейтенанта поліції ОСОБА_3, який перебував у стані алкогольного сп'яніння. У висновку службового розслідування вказано, що ОСОБА_3 за допомогою інспектора сектору реагування патрульної поліції №1 Ківерцівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинської області капітана поліції ОСОБА_4 залишив місце події. Крім того, працівники поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та не виконали своїх посадових обов'язків щодо оформлення ДТП. Згідно їх пояснень під час прибуття на місце скоєння ДТП 29 березня 2018 року ними встановлено, що за кермом автомобіля Мерседес н.з. НОМЕР_1 (реєстрація Литовської Республіки) перебував не співробітник поліції ОСОБА_3, а його батько ОСОБА_7, який знаходився на місті події та в подальшому відшкодував заподіяну шкоду власнику автомобіля Еталон н.з. НОМЕР_2, яким керував громадянин ОСОБА_8. Позивач вказав, що поліцейські на яких покладається обов'язок у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, не були обмежені у можливості в оформленні матеріалів або у накладенні на правопорушника ОСОБА_3, протягом встановленого Кодексом України про адміністративні правопорушення строку, адміністративного стягнення за правопорушення передбачені статтями 122-4, 124, 126, 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, однак до моменту видання наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_9 у вигляді звільнення з займаної посади, ОСОБА_3 до відповідальності за порушення правил дорожнього руху притягнутий не був, а тому позивач вважає, що вина ОСОБА_10 у вчиненні порушень службової дисципліни доведена під час проведення службового розслідування не була, оскільки висновок Комісії не підтверджений та містить лише власні мотиви.

30 березня 2018 року під час перебування на службі, ОСОБА_9 стало відомо про те, що ОСОБА_3 знаходиться на лікуванні, про що позивач повідомив керівництво Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області.

За таких обставин, позивач вважає, що притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з займаної посади відбувалось незаконно, необґрунтовано та не підтверджується належними доказами. Такі дії відповідача вважає неправомірними та просить визнати протиправним та скасувати наказ №393/в від 03 квітня 2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області» в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з займаної посади та поновити на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції №2 Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 26 липня 2018 в задоволено адміністративний позов.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням Головним управлінням Національної поліції у Волинській області подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення суду прийняте з порушенням норм процесуального та матеріального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що висновками службового розслідування повністю підтверджено вчинення позивачем дисциплінарного проступку, який виразився, зокрема, діями щодо неналежного виконання ним посадової інструкції, не вчинення достатніх дій для запобігання проявам неетичної поведінки своїх підлеглих, у тому числі через проведення навчань інформаційно - роз'яснювальної роботи, не ініціювання притягнення до відповідальності підлеглого працівника, що свідчить в даному випадку про що свідчить неналежний контроль з його боку, як керівника, за місцем перебування підпорядкованого складу. Крім того, зазначають про те, що керівник несе персональну відповідальність за стан службової дисципліни і повинен постійно контролювати ефективність виконання покладених на них завдань та функцій. Також наголошують на тому, що вказаний набув широкого резонансу в засобах масової інформації та як наслідок негативно вплинув на високе звання працівника поліції та Національної поліції України

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено, матеріалами справи підтверджено,що за результатами службового розслідування, проведеного ГУ НП у Волинській області, по факту ДТП з можливою участю інспектора СРПП №2 Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області лейтенанта поліції ОСОБА_3, яка мала місце об 11:48 год. 29 березня 2018 року поблизу села Дачне Ківерцівського району Волинської області, складено висновок від 03 квітня 2018 року.

Відповідно до вказаного висновку, службовим розслідуванням встановлено наступне.

В ході виїзду на місце події групи відділу інспекції з особового складу управління кадрового забезпечення ГУНП у Волинській області попередньо було встановлено, що СРПП №2 Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області лейтенант поліції ОСОБА_3, керуючи автомобілем з реєстраційним номером Литовської Республіки НОМЕР_1, рухаючись по автодорозі Р-14 Луцьк-Дольськ з м. Луцьк в напрямку м. Ківерці, між населеними пунктами с. Прилуцьке та с. Дачне Ківерцівського району, допустив зіткнення з маршрутним таксі №107 Еталон (Баз), н.з. НОМЕР_2 під керуванням гр. ОСОБА_8 Внаслідок ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, тілесних ушкоджень ніхто не отримав. ОСОБА_3 перебував поза службою, без однострою та вогнепальної зброї.

У діях останнього передбачались ознаки адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124 (порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів), 126 (керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування), 122-4 (залишення місця ДТП), 130 керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння) Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КупАП).

Для реагування на повідомлення про вказане ДТП було направлено екіпаж СРПП у складі: поліцейського СРПП №1 Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області старшого сержанта поліції ОСОБА_6, поліцейського СРПП №3 Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області старшого сержанта поліції ОСОБА_6 Жодних матеріалів за фактом ДТП ОСОБА_5 і ОСОБА_6 не зібрано, дій для встановлення винуватця ДТП не вчинено. Наведені обставини свідчать про порушення останніми посадової інструкції та Інструкції про організацію реагування на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події та забезпечення оперативного інформування в органах і підрозділах внутрішніх справ України.

Також на місце ДТП прибув інспектор СРПП №1 Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області капітан поліції ОСОБА_4 Всупереч вимогам працівників ВІОС УКЗ ГУНП, посадив ОСОБА_3 у свій власний автомобіль та залишив місце ДТП; крім того, не виконав законної вимоги старшого керівника начальника Ківерцівського ВП майора поліції Столярчука Ю.М. негайно повернутися разом з ОСОБА_3 на місце ДТП (повернувся через тривалий проміжок часу без ОСОБА_3.). Таким чином, в діях ОСОБА_4 формально вбачаються ознаки правопорушення, передбаченого статтею 185 (злісна непокора законній вимозі поліцейського) КУпАП.

На оголошений збір особового складу о 13:00 год. 29 березня 2018 року ОСОБА_3 не з'явився, про своє місце перебування не повідомив.

З пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він повідомив про причину відсутності ОСОБА_3 30 березня 2018 року на службі, у зв'язку з перебуванням його на лікарняному, про це стало йому відомо від своїх колег.

Так, за результатами проведеного службового розслідування, у зв'язку із виявленими порушеннями чинного законодавства, а саме: за намагання приховати факт безпідставного не виходу на службу підлеглого ОСОБА_3, комісія дійшла висновку про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади.

Наказом № 393/в від 03 квітня 2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області» за порушення службової дисципліни, статей 7, 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, пункту 1 частини першої статті 18, частини першої статті 23, статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09 листопада 2016 року № 1179, що виразилось у неналежному контролі за діями лейтенанта поліції ОСОБА_3, невжитті усіх можливих дій для припинення порушень з його боку, що призвело до значного резонансу в засобах масової інформації та, як наслідок, негативного впливу на високе звання працівника поліції та Національної поліції України в цілому, начальника сектору реагування патрульної поліції №2 Ківерцівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинської області капітана поліції ОСОБА_1 звільнено із займаної посади.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку, відповідачем належними та допустимими доказами не доведено те, що ОСОБА_1 було допущено порушення службової дисципліни, статей 7, 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, пункту 1 частини першої статті 18, частини першої статті 23, статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09 листопада 2016 року № 1179, що виразилось у неналежному контролі за діями лейтенанта ОСОБА_3, невжитті усіх можливих дій для припинення порушень з його боку, що призвело до значного резонансу в засобах масової інформації та, як наслідок, негативного впливу на високе звання працівника поліції та Національної поліції України в цілому, а відтак у ГУ НП у Волинській області були відсутні підстави для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності..

Суд апеляційної інстанції погоджується з зазначеними висновками та зазначає наступне.

Частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Проходження служби в органах внутрішніх справ регламентується спеціальним законодавством - Законом України «Про Національну поліцію», Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України (далі - Дисциплінарний статут), затвердженим Законом України від 22.02.2006 № 3460-ІV.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» національна поліція - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через МВС України згідно із законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію» завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності.

Згідно ст.17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до п.1, 2, 3 ч.1 ст.18 цього Закону поліцейський зобов'язаний неухильно дотримуватись положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва, поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до Закону.

Відповідно до ст.60 цього ж Закону проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень, встановлені Дисциплінарним статутом.

Відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Статтею 2 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до ст.5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового i начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність.

Згідно зі ст.7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового i начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів i наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Відповідно до ст.12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового i начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

Стаття 14 Дисциплінарного статуту передбачає, що про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

З метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Порядок проведення службових розслідувань визначений Інструкцією про Порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженою Наказом МВС України № 230 від 12.03.2013року зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 року за № 541/23073.

Відповідно до пункту 2.1. Інструкції № 230 підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Разом з тим, пунктом 5.4. Інструкції № 230 передбачено, якщо вину особи повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органів внутрішніх справ.

Отже, з огляду на викладене вище, підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є повне доведення вини особи в ході службового розслідування, метою якого і є саме з'ясування обставин вчинення дисциплінарного порушення, уточнення ступеня вини особи.

Такими підставами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи рядового або начальницького складу ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв'язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу (ст.14 Дисциплінарного статуту).

У постановах Верховного Суду України від 29.09.2015року (справа № 21-1288а15) та від 20.10.2015року (справа № 21-2103а15) зазначено, що дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (національної поліції) за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ пов'язані, насамперед, із низкою моральних вимог, які ставляться до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Ці вимоги відображені у ст. 5 Закону України «Про державну службу», Кодексі честі працівника органів внутрішніх справ, Етичному кодексі працівника органів внутрішніх справ та інших нормативно-правових актах, що регулюють діяльність органів системи МВС України та їх особового складу.

Тому під вчинками, що дискредитують звання працівника органів внутрішніх справ та органи внутрішніх справ, необхідно розуміти протиправні, винні діяння, які здійснені посадовою особою органу внутрішніх справ у зв'язку з виконанням службових обов'язків або не пов'язані з їх виконанням, але за своїм характером здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника органів внутрішніх справ та безпосередньо органи внутрішніх справ.

До таких вчинків, необхідно віднести: вчинення злочину, встановленого вироком суду, що набрав законної сили; скоєння корупційного діяння як різновиду адміністративного правопорушення; систематичне скоєння адміністративних правопорушень, що посягають на встановлений порядок управління, громадський порядок та громадську безпеку; заняття підприємницькою діяльністю; організацію страйків та участь у них; розголошення службової таємниці; появу на службі або поза службою в нетверезому стані, що ображає людську гідність; вживання алкогольних напоїв у форменому одязі у громадських місцях; прийняття наркотичних або токсичних препаратів без рецепту лікаря; систематичне порушення правил носіння форменого одягу, зовнішньої охайності; неодноразове грубе і зверхнє ставлення до громадян; прояви жорстокого або принизливого ставлення до людей; скоєння аморального проступку, не сумісного з продовженням служби в ОВС; систематичне поширення компрометуючої ОВС України інформації за допомогою засобів мас-медіа. Разом з тим, зазначений перелік не є вичерпним і в кожному окремому випадку необхідно враховувати чи є вчинок дискредитуючим у сукупності з конкретними обставинами, під час яких такий вчинок був зроблений працівником ОВС.

Позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення службової дисципліни, статей 7, 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, пункту 1 частини першої статті 18, частини першої статті 23, статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, що виразилось у неналежному контролі за діями підлеглих працівників, невжитті усіх можливих дій для припинення порушень з їх боку, що призвело до значного резонансу в засобах масової інформації та, як наслідок, негативного впливу на високе звання працівника поліції та Національної поліції України в цілому.

Проте колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції що проведеним службовим розслідування жодним чином не обґрунтовано, в чому саме проявилося порушення позивачем службової дисципліни та вимог зазначених статей Законів України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» та «Про Національну поліцію», в чому проявилося порушення Правил етичної поведінки поліцейських та чим це підтверджується.

Так згідно описової частини висновку службового розслідування 29.03.2018 відбулись події, фігурантами яких є інспектор СРПП №2 Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області лейтенант поліції ОСОБА_3, поліцейський СРПП №1 Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області старший сержант поліції ОСОБА_5; поліцейський СРПП №3 Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області старший сержант поліції ОСОБА_6, інспектор СРПП №1 Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області капітан поліції ОСОБА_4 Позивач на місце ДТП не прибував, оскільки знаходився . поза службою після добового чергування та не міг здійснювати контроль за діями підлеглого, як начальник.

Відтак, як зазначалось вище, у висновку службового розслідування описано події, до яких позивач не причетний, а його підлеглі, які були присутні на місці ДТП, в письмових поясненнях заперечили висновки комісії в частині порушення ними вимог Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України та Закону України «Про Національну поліцію», Правил етичної поведінки поліцейських.

Як правильно звернув увагу суд першої інстанції, як оскаржуваний наказ, так і висновки службового розслідування містять лише загальні, не мотивовані твердження про порушення позивачем положень Закону України «Про Національну поліцію» та Статуту. Звинувачення не конкретизовані, відсутні посилання на порушення певних, визначених наказами, пунктів посадових (функціональних) обов'язків та часу їх вчинення.

У висновку також відсутні будь-які покликання на докази, якими підтверджуються неправомірні дії позивача, та на підставі яких встановлено дисциплінарний проступок.

Апеляційний суд також наголошує на тому, факті, що службове розслідування по позивачу, як порушнику або учаснику даного інциденту не призначалася.

Щодо доводів апелянта про те, що начальник несе персональну відповідальність за стан службової дисципліни і повинен постійно його контролювати та те, що начальник несе персональну відповідальність за роботу всіх працівників СРПП, ефективність покладених на них завдань та функцій, колегія суддів зазначає наступне.

Принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 01.07.2003 року, вказує, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

В Рішенні від 10.02.2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

В посадовій інструкції начальника сектору реагування патрульної поліції Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області, затвердженій начальником Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області 01 квітня 2018 року, визначено, що начальник сектору несе персональну відповідальність за роботу всіх працівників СРПП, ефективність виконання покладених на них завдань та функцій; проводить інструктаж ГРПП перед заступанням на чергування під час якого передає старшим ГРПП план-завдання на чергування, доводить стан оперативної обстановки на території обслуговування, орієнтування про розшук злочинців та інших осіб, транспортних засобів тощо, а також вимоги щодо дотримання дисципліни та законності, професійної етики, правил особистої безпеки, додержання єдиного однострою поліцейських.

Крім цього згідно аналізу зазначеного вище акту службового розслідування та оспорюваного наказу, колегія суддів дійшла до висновку, що в діях позивача відсутні порушення службової дисципліни, оскільки позивач як начальник сектору реагування патрульної поліції Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області не давав ніяких вказівок, які б свідчили про його намір скоординувати роботу ОСОБА_12 на порушення Законів чи посадових інструкцій.

Натомість із матеріалів справи, зокрема, службового розслідування, вбачається що ОСОБА_1 перебував поза службою після добового чергування, за таких обставин вжити усіх можливих дій з боку ОСОБА_3 не міг. Крім того, 29.03.2018 року підлеглий ОСОБА_3 перебував не за місцем служби, у зв'язку з цим позивач фактично не міг здійснювати контроль за його діями, як його начальник

Враховуючи вищенавенеде, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те що наказ ГУ НП у Волинській області № 393/в від 03 квітня 2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області» в частині притягнення начальника СРПП №2 Ківерцівського ВП ГУНП у Волинської області ОСОБА_1Адо дисциплінарної відповідальності у виді звільнення із займаної посади прийнятий без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а отже є протиправним та підлягає скасуванню.

З огляду на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні адміністративного позову, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись, ч. 4 ст. 229, ч. 3 ст. 243, ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст.ст. 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного судувід26липня 2018 року у справі № 803/977/18- без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п.2 ч.5 ст.328 КАС України протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді М. А. Пліш
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 31.01.2019 року.