Справа № 320/6026/18
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2019-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 січня 2019 року №320/6026/18
Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Терлецької О.О.,

при секретарі судового засідання Кравченко Р.О.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Шульга Ю.В.,

представників відповідача - Ткаліч Г.П., Онищенко Г.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Богуславської районної державної адміністрації Київської області про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Богуславської районної державної адміністрації Київської області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Рішення Богуславської районної державної адміністрації від 06.06.2018, прийняте на засіданні Комісії з питань виплати грошової компенсації деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України та осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей у Богуславському районі, в частині відмови в призначенні ОСОБА_1 грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав;

- зобов`язати Богуславську районну державну адміністрацію повторно розглянути подані ОСОБА_1 документи для отримання грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, враховуючи відсутність необхідності подання заявником постанови ВЛК для призначення такої грошової компенсації.

В обгрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 06 червня 2018 року відбулося засідання Комісії Богуславської районної державної адміністрації з питань виплати грошової компенсації деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України та осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей у Богуславському районі (далі - Комісія), на якому було розглянуто подані позивачем документи для призначення грошової компенсації.

Представник відповідача зазначив, що відповідно до рішення Комісії Відповідача від 06.06.2018 p., було вирішено відмовити ОСОБА_2 в призначенні грошової компенсації з тої підстави, що відповідно до поданих документів позивач є особою з інвалідністю, але не належить до осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а працював у військовій частині, яка дислокувалась на території Афганістану по трудовому договору на посаді електромонтера. Також, під час розгляду заяви позивача, доповідач (секретар Комісії) в своєму виступі проінформувала, що право на отримання грошової компенсації за належні для отримання жилих приміщень мають особи з інвалідністю 1-11 групи з числа учасників бойових дій на території інших держав, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з перебуванням в інших державах, що підтверджується постановою військово-лікарської комісії. Громадянин ОСОБА_3 подав до управління заяву з неповним пакетом документів, відсутня постанова військово-лікарської комісії.

Представник позивача вважає, що дане рішення Комісії відповідача є протиправним, та таким, що суперечить Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей», затвердженого постановою КМУ №214 від 28.03.2018, оскільки відповідач не наділений повноваженнями трактувати Закон, та не може на власний розсуд визначати хто є учасником бойових дій, а хто ні.

Окрім того, представник позивача зауважив, що встановлення інвалідності відбувається за наслідками проведення медико-соціальної експертизи (МСЕК). Тобто, саме МСЕК (а не ВЛК) наділена повноваженнями щодо встановлення причинного зв`язку між заданою контузією під час проведення бойових дій на території інших держав та інвалідністю особи, що не була військовослужбовцем на час отримання травми.

Заперечуючи проти позову, представники відповідача надали письмовий відзив, у якому просили суд відмовити в його задоволенні та зазначили, що Рішенням комісії ОСОБА_2 було відмовлено в призначенні грошової компенсації, у зв`язку з тим, що особа з інвалідністю не належить до осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, та одержала інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, що пов`язані з перебуванням у таких державах, оскільки факт, що особа з інвалідністю належить до осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, та одержала інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, що пов`язані з перебуванням у таких державах підтверджується саме постановою військово-лікарської комісії, яка заявником ОСОБА_4 надана не була.

З огляду на вищевикладене, представники відповідача вважають, що в Богуславської райдержадміністрації відсутні правові підстави для призначення та виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення ОСОБА_1 , передбаченої Порядком виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2018 року №214.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 в період з 25.06.1987 по 21.06.1988 працював на посаді електромонтера та забезпечував бойову діяльність Радянської армії у військовій частині п.п. 51457, яка дислокувалась на території Афганістану, що підтверджується довідкою Військового комісаріату Київської області №1/287 від квітня 2005 року та записами з трудової книжки позивача.

04.02.1988, під час перебування на території Афганістану, внаслідок обстрілу, позивач зазнав поранення, контузію - вибухову травму у вигляді струсу головного мозку з незначними клінічними проявами, у зв`язку з чим знаходився на стаціонарному лікуванні з 05.02.1988 по 18.02.1988 у військовій частині № НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою №78, виданою командиром військової частини польова пошта НОМЕР_1 .

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», позивачем було отримане безтермінове посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_2 від 27.03.1996.

Відповідно до висновку медико-соціальної (експертної) комісії (МСЕК), з 08.06.2006 позивачу було призначено II (другу) групу інвалідності довічно. Як встановила комісія, причиною інвалідності стала контузія, травма у вигляді струсу мозку з рубцями голови, отримана при виконанні інтернаціонального обов`язку. Дані обставини підтверджуються Довідкою МСЕК серії КИО-І №151222 від 13.06.2006.

30.06.2006 позивач отримав безтермінове посвідчення інваліда ІІ групи серії НОМЕР_3 .

Починаючи з 26 грудня 2013 року і по даний час, позивач перебуває на квартирному обліку в позачерговій черзі як інвалід війни, що підтверджується Рішенням Виконавчого комітету Богуславської міської ради №177/14 від 26.12.2013.

06 червня 2018 року відбулося засідання Комісії Богуславської районної державної адміністрації з питань виплати грошової компенсації деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України та осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей у Богуславському районі, на якому було розглянуто подані позивачем документи для призначення грошової компенсації.

Відповідно до рішення Комісії відповідача від 06.06.2018, було вирішено відмовити ОСОБА_2 в призначенні грошової компенсації з ти підстав, що відповідно до поданих документів позивач є особою з інвалідністю, але не належить до осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а працював у військовій частині, яка дислокувалась на території Афганістану по трудовому договору на посаді електромонтера. Також, під час розгляду заяви позивача, доповідач (секретар Комісії) в своєму виступі проінформувала, що право на отримання грошової компенсації за належні для отримання жилих приміщень мають особи з інвалідністю І-ІІ групи з числа учасників бойових дій на території інших держав, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з перебуванням в інших державах, що підтверджується постановою військово-лікарської комісії. Громадянин ОСОБА_3 подав до управління заяву з неповним пакетом документів, відсутня постанова військово-лікарської комісії.

Позивач, не погоджуючись із оспорюваним рішенням та вважаючи його протиправним, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступні обставини справи та норми законодавства.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасниками бойових дій визнаються - учасники бойових дій на території інших країн - військовослужбовці Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу PCP (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього Союзу PCP проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів).

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», позивачем було отримане безтермінове посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_2 від 27.03.1996 .

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», До осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа учасників бойових дій на території інших держав, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії. каліцтва або захворювання, пов`язаних з перебуванням у цих державах.

Відповідно до висновку медико-соціальної (експертної) комісії (МСЕК), з 08.06.2006 позивачу було призначено II (другу) групу інвалідності довічно. Як встановила комісія, причиною інвалідності стала контузія, травма у вигляді струсу мозку з рубцями голови, отримана при виконанні інтернаціонального обов`язку. Тобто, призначення групи інвалідності прямо пов`язане з перебуванням позивача в Афганістані в 1988 році та отримання ним поранення під час ведення там військових дій. Дані обставини підтверджуються Довідкою МСЕК серії КИО-І №151222 від 13.06.2006.

Починаючи з 26 грудня 2013 року і по даний час, позивач перебуває на квартирному обліку в позачерговій черзі як інвалід війни, що підтверджується Рішенням Виконавчого комітету Богуславської міської ради №177/14 від 26.12.2013 р.

Таким чином, відповідно до норм Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та Житлового кодексу Української PCP, позивач відноситься до категорії осіб, що є:

1. Учасником бойових дій на території інших держав;

2. Особою з інвалідністю II групи внаслідок війни (внаслідок поранення, контузії, пов`язаних з перебуванням у таких державах);

3. Особою, яка потребує поліпшення житлових умов та перебуває на квартирному обліку.

28 березня 2018 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову №214 "Питання забезпечення житлом деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей", якою, зокрема, затверджено «Порядок виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей» (далі - Порядок).

Даний Порядок визначає умови та механізм виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для сімей загиблих учасників бойових дій на території інших держав, визначених в абзаці першому пункту 1 статті 10 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, для осіб з інвалідністю /-// групи з числа учасників бойових дій на території інших держав, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з перебуванням у таких державах, визначених пунктом 7 частини другої статті 7 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, та які потребують поліпшення житлових умов (далі - грошова компенсація) і перебувають на обліку за місцем проживання відповідно до Житлового кодексу Української PCP (далі - квартирний облік) та на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги (далі - Реєстр).

Відповідно до п.п. 3-5 Порядку:

Право на отримання грошової компенсації відповідно до цього Порядку мають особи з інвалідністю І-ІІ групи, визначені пунктом 7 частини другої статті 7 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, інвалідність яких настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з перебуванням в інших державах, які перебувають на квартирному обліку (далі - особи з інвалідністю), (п. 3 Порядку);

Грошова компенсація членам сім`ї загиблого учасника бойових дій на території інших держав або особам з інвалідністю виплачується у повному обсязі в порядку черговості взяття на квартирний облік і з урахуванням категорії отримувача грошової компенсації для членів сім`ї загиблого, визначених пунктом 2 цього Порядку, за рахунок коштів субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для сімей загиблих учасників бойових дій на території інших держав, визначених в абзаці першому пункту 1 статті 10 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, для осіб з інвалідністю - групи з числа учасників бойових дій на території інших держав, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з перебуванням у таких державах, визначених пунктом 7 частини другої статті 7 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, та які потребують поліпшення житлових умов. (п. 4 Порядку)

За поданням структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, міських, районних у містах рад за рішенням виконавчого комітету міської, районної в місті (в разі її утворення) ради або за розпорядженням голови районної, районної в м. Києві держадміністрації утворюються комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих та осіб з інвалідністю про виплату грошової компенсації (п. 5 Порядку).

Керуючись вищевказаним Порядком, позивач звернувся з пакетом документів, необхідних для отримання компенсації.

Відповідно до рішення Комісії відповідача від 06.06.2018, було вирішено відмовити ОСОБА_2 в призначенні грошової компенсації з ти підстав, що відповідно до поданих документів позивач є особою з інвалідністю, але не належить до осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а працював у військовій частині, яка дислокувалась на території Афганістану по трудовому договору на посаді електромонтера. Також, під час розгляду заяви позивача, доповідач (секретар Комісії) в своєму виступі проінформувала, що право на отримання грошової компенсації за належні для отримання жилих приміщень мають особи з інвалідністю І-ІІ групи з числа учасників бойових дій на території інших держав, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з перебуванням в інших державах, що підтверджується постановою військово-лікарської комісії. Громадянин ОСОБА_3 подав до управління заяву з неповним пакетом документів, відсутня постанова військово-лікарської комісії.

Суд дійшов висновку, що дане рішення Комісії відповідача є протиправним, та таким, що суперечить Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей», затвердженого постановою КМУ №214 від 28.03.2018 , з наступних підстав.

Відмовляючи у призначенні компенсації позивачу, відповідач помилково прийшов висновку, що позивач хоч і є особою з інвалідністю, але не належить до осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, через те що працював у військовій частині по трудовому договору на посаді електромонтера, а тому не має права на отримання грошової компенсації відповідно до Порядку.

Разом з тим, суд зауважує, що відповідач не наділений повноваженнями трактувати Закон, та не може на власний розсуд визначати статус учасника бойових дій.

Позивач надав відповідний документ, що підтверджує його статус як інваліда війни, та як учасника бойових дій, та надав відповідні посвідчення (посвідчення УБД та посвідчення інваліда війни) та інші підтверджуючі документи.

Питання щодо того, які особи належать до учасників бойових дій регламентується статтею 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», в якій визначено, що до учасників бойових дій належать не тільки військовослужбовці, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ, але і особи, які брали участь у забезпеченні бойової діяльності військ, працівники відповідних категорій, які працювали в державах, де в цей період велися бойові дії.

Крім того, позивач надав до Комісії відповідача довідку МСЕК про II групу інвалідності, встановлену довічно, в якій зазначено причину інвалідності, а саме: контузія, травма у вигляді струсу мозку з рубцями голови отримана при виконанні інтернаціонального обов`язку. Тобто, даним висновком МСЕК установлено причинний зв`язок між отриманим позивачем пораненням, контузією (при перебуванні в Афганістані під час ведення там бойових дій), та призначеною інвалідністю.

Відповідно до п. 7, 8 Порядку виплати грошової компенсації, заява про призначення грошової компенсації подається особою з інвалідністю до органу соціального захисту населення за місцем перебування на квартирному обліку особисто. До заяви, зокрема, додаються копії наступних документів:

1) документа, що посвідчує особу заявника;

2) посвідчення встановленого зразка, що підтверджує статус особи з інвалідністю;

3) для осіб, статус яким установлено відповідно до пункту 7 частини другої статті 7 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту (далі - Закон), - довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності;

4) постанови військово-лікарської комісії.

Мотивуючи свою відмову у призначенні позивачу грошової компенсації, відповідач зазначає, що інвалідність І-ІІ групи осіб з числа учасників бойових дій на території інших держав, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з перебуванням в інших державах, повинно підтверджуватися постановою військово-лікарської комісії (ВЛК). Через те, що ОСОБА_3 не надав таку постанову ВЛК, тому відповідач вважає, що подано неповний пакет документів для призначення грошової компенсації.

Дане твердження суд вважає безпідставним з наступних підстав.

06.06.2005, ще до оформлення інвалідності, позивач звертався до Центральної військово-лікарської комісії (ВЛК) Міністерства оборони України з приводу встановлення причинного зв`язку завданої травми, але йому відмовили у проведенні обстеження саме у ВЛК, так як заявник отримав травму не під час проходження служби в армії (не був військовослужбовцем), та вказали, що дане питання входить до компетенції МСЕК. Дана обставина підтверджується Довідкою ЦВЛК №678 від 06.06.2005. Дану довідку позивач надавав відповідачу, проте це не було взято до уваги.

В даному випадку, на позивача, як на особу, яка брала участь у забезпеченні бойової діяльності військ та отримала інвалідність внаслідок контузії, пов`язаною з участю у бойових діях під час перебування на території інших держав, - розповсюджуються положення Постанови Кабінету Міністрів України «Питання медико-соціальної експертизи» №1317 від 03.12.2009, якою затверджено Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності.

Згідно з п. 26 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, однією із причин інвалідності є поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язані з участю у бойових діях та перебуванням на території інших держав.

Встановлення такої інвалідності відбувається за наслідками проведення медико-соціальної експертизи (МСЕК). Тобто, саме МСЕК (а не ВЛК) наділена повноваженнями щодо встановлення причинного зв`язку між заданою контузією під час проведення бойових дій на території інших держав та інвалідністю особи, що не була військовослужбовцем на час отримання травми.

Також, дане твердження підтверджується і нормами п. 12 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 р. №1317, - в якому зазначено, що Причинний зв`язок інвалідності колишніх військовослужбовців з перебуванням на фронті або з виконанням ними інших обов`язків військової служби встановлюється на підставі документів, виданих військово-лікувальними закладами, а також інших документів, що підтверджують факт отримання поранення (захворювання).

Питання функціонування Військово-лікарських комісій (ВЛК) регулюється наказом Міністерства оборони України №402 від 14.08.20018 р. «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», відповідно до норм якого:

Військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами 1-І І груп патогенності; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України) визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.

Для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.

Таким чином, відповідно до чинного законодавства, постанови ВЛК щодо установлення причинного зв`язку захворювань, травм поранень, контузій, можуть стосуватися виключно військовослужбовців, а не осіб, які брали участь у забезпеченні бойової діяльності військ, працівників відповідних категорій, які працювали на території інших держав, де велися бойові дії, до яких і відноситься позивач.

Враховуючи вищевикладене, посилання відповідача на обставину не надання позивачем постанови ВЛК, як на підставу для відмови у призначенні грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення - є незаконним та необгрунтованим, а відповідна грошова компенсація має бути призначена позивачу на підставі наданої довідки МСЕК, без надання постанови ВЛК, так як позивач є інвалідом війни з числа учасників бойових дій, що не є військовослужбовцями.

Так як «Порядок виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей» має загальний характер, і застосовується як до членів сімей загиблих учасників бойових дій на території інших держав, так і до осіб з інвалідністю І-ІІ групи з числа учасників бойових дій на території інших держав, - то надання постанови ВЛК є обов`язковим виключно для колишніх військовослужбовців, до яких може застосовуватися військово-лікарська експертиза. Для позивача, в даному випадку, достатнім і необхідним для призначення компенсації є надання ним довідки медико-соціальної експертної комісії (МСЕК) про групу та причину інвалідності, яку він і надав Комісії.

Таким чином, позивач, як учасник бойових дій на території інших держав, який став особою з інвалідністю 2 групи внаслідок поранення, контузії, пов`язаних з перебуванням у цих державах, та, як особа, що перебуває на квартирному обліку, - має законне право на отримання грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав.

Як встановлено частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи відповідачі, як суб`єкт владних повноважень, не надав до суду достатньо належних і достовірних доказів, а відтак, не довів правомірності свого рішення.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:
Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Богуславської районної державної адміністрації від 06.06.2018, прийняте на засіданні Комісії з питань виплати грошової компенсації деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України та осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей у Богуславському районі, в частині відмови в призначенні ОСОБА_1 грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав.

Зобов`язати Богуславську районну державну адміністрацію повторно розглянути подані ОСОБА_1 документи для отримання грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, враховуючи відсутність необхідності подання заявником постанови ВЛК для призначення такої грошової компенсації.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Терлецька О.О.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 01 лютого 2019 р.