Справа № 805/4626/16-а
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2019-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

29 січня 2019 року

Київ

справа №805/4626/16-а

адміністративне провадження №К/9901/40610/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 20.12.2016 (суддя - Кірієнко В.О.) та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 02.08.2017 (судді: Гаврищук Т.Г. (головуючий), Блохін А.А., Сухарьок М.Г.) у справі №805/4626/16-а за позовом Комунального підприємства «Компанія Вода Донбасу» до Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Комунальне підприємство «Компанія Вода Донбасу» (далі - позивач, КП «Компанія Вода Донбасу») звернулось до суду з позовом до Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області (далі - відповідач, контролюючий орган) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 18 жовтня 2016 року за №, №.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно норм Податкового кодексу України та Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" у позивача були відсутні зобов'язання сплачувати земельний податок, а тому відповідальність (штрафи, фінансові санкції) за невиконання/неналежне виконання обов'язків по сплаті земельного податку до нього не застосовуються.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 20.12.2016, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 02.08.2017, задоволено адміністративний позов. Визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення від 18 жовтня 2016року за №, №.

4. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходили з того, що позивач зареєстрований та здійснює свою господарську діяльність на адміністративній території м. Слов'янськ у населеному пункті, на території антитерористичної операції, а отже на позивача як платника земельного податку, поширюються пільги, встановлені статтею 6 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 2 вересня 2014 року №1669-VІІ, тому, позивача звільнено від сплати виконання зобов'язання з плати за землю за Законом України №1669.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Донецького окружного адміністративного суду від 20.12.2016 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 02.08.2017 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог КП «Компанія Вода Донбасу».

6. Касаційний розгляд справи проведено у попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

7. Судами попередніх інстанцій встановлено, що уповноваженими особами контролюючого органу проведено камеральну перевірку податкової звітності з земельного податку за земельні ділянки Райгородської с/р за 2016 рік, за результатами якої складено акт від 30 вересня 2016 року №5571/12-02-35397869, яким встановлено порушення позивачем термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з земельного податку, які визначені п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України.

За результатами перевірки контролюючий орган прийняв податкові повідомлення-рішення від 18 жовтня 2016 року № про зобов'язання сплатити штраф в розмірі 20% у сумі 902,10 грн за затримку 149, 120, 115, 89, 85 календарних днів сплати грошового зобов'язання у сумі 4 510,50 грн; № - штраф у розмірі 10% у сумі 87,73 грн за затримку 30, 29, 28, 27, 26, 25, 24, 23, 16 календарних днів сплати грошового зобов'язання в сумі 877, 30 грн.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем до податкового органу були подані податкові декларації з земельного податку за 2014 рік від 5 лютого 2014 року на суму 10 080, 41 грн, за 2015 рік від 18 лютого 2016 рок на суму 12 590, 69 грн, за 2016 рік від 22 лютого 2016 року на суму 18 042, 13 грн.

Спірним є правомірність нарахування позивачу штрафних санкцій за порушення строків сплати грошового зобов'язання з земельного податку за період з травня 2014 року по квітень 2016 роки в розрізі вимог Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

7. У доводах касаційної скарги відповідач цитує норми матеріального та процесуального права, вказує на те, що позивач порушив строки сплати самостійного визначених податкових зобов'язань з плати за землю, а відповідно має нести відповідальність за несвоєчасну сплату. Доводів в чому саме полягає порушення (неправильне застосування) судами норм матеріального права скаржник в касаційній скарзі не наводить.

8. Позивачем відзиву (заперечень) на касаційну скаргу контролюючого органу до суду касаційної інстанції надано не було.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

9. Податковий кодекс України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин):

9.1. Підпункт 14.1.136 пункту 14.1 статті 14.

Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

9.2. Підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14.

Плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

9.3. Пункт 57.1 статті 57.

Платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

9.4. Пункт 286.2 статті 286.

Платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

9.5. Пункт 287.3 статті 287.

Податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

10. Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 2 вересня 2014 року №1669-VІІ (в редакції, що була чинна на момент виникнення спірних правовідносин):

10.1. Стаття 1.

Період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014.

10.2. Стаття 6.

Під час проведення антитерористичної операції звільнити суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

10.3. Стаття 10.

Протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

10.4. Пункт 5 статті 11.

Кабінету Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону:забезпечити прийняття відповідно до своєї компетенції нормативно-правових актів, що випливають із цього Закону; затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року №405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

11. Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 №1275-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України".

11.1. Пункт 1.

На виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком.

11.2. Пункт 3.

Визнано такими, що втратили чинність:

розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція";

розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079 "Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053".

11.3. Пунктом 16 Додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 №1275-р визначено, що М. Слов'янськ відноситься до населених пунктів, на території якого здійснювалася антитерористична операція.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

12. Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 2 вересня 2014 року №1669-VІІ прийнято з метою забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

13. Під час проведення антитерористичної операції суб'єкти господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, звільняються від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності, що свідчить про відсутність підстав для притягнення платника податків до відповідальності у вигляді сплати штрафних санкцій (ст.126 ПК України), зважаючи на відсутність порушення правил сплати податку.

14. Підставою для звільнення від сплати за користування земельними ділянками є здійснення суб'єктом господарювання діяльності саме на території проведення антитерористичної операції та в період її проведення.

15. Інших умов (підстав) для звільнення платника податку від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності нормами Закону №1669-VІІ не передбачено.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

16. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України).

17. Судами попередніх інстанцій у повній мірі встановлено фактичні обставини справи, що мають значення для правильного її вирішення.

18. Висновок судів попередніх інстанцій, що на позивача як платника земельного податку поширюються пільги, встановлені статтею 6 Закону №1669-VII, є обґрунтованим з огляду на те, що відокремлений підрозділ позивача зареєстрований та здійснює свою господарську діяльність на адміністративній території м. Словянськ Донецької області у населеному пункті, на території якого здійснювалась та здійснюється антитерористична операція, земельні ділянки також розташовані в м.Словянську.

Крім того, згідно з додатками до розпоряджень Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року №1275-р та №1053-р від 30 жовтня 2014 року, якими затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція з початку її проведення, до зазначених населених пунктів належить м.Словянськ.

Зважаючи на викладене підлягають відхиленню доводи скаржника щодо виключення м.Словянськ з переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року №1275-р з 09 червня 2016 року, зважаючи на те, що штрафні санкцій за порушення строків сплати грошового зобов'язання з плати за землю контролюючим органом застосовано за період з травня 2014 року по квітень 2016 року.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що сертифікатом (висновок) Торгово-промислової палати №1201 від 29.10.2014 позивачу засвідчено настання обставин непереборної сили з 10.06.2014 при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області щодо виконання законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов'язкових платежів.

Таким чином, колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що у відповідності до положень спеціального Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» позивач як суб'єкт господарювання, який здійснює діяльність на території проведення антитерористичної операції, звільнений від обов'язку сплати земельного податку у відповідності до статті 6 Закону України №1669, який є спеціальним по відношенню до даних правовідносин, а відтак застосування до позивача штрафних санкцій за несвоєчасність сплати грошових зобов'язань з 2014 року по 2016 роки є протиправним. Вказане, спростовує посилання контролюючого органу на відсутність в Податковому Кодексі України пільг по сплаті податкових зобов'язань з плати за землю внаслідок дії спеціальної норми Закону №1669.

19. Суд зазначає, що в касаційній скарзі контролюючим органом не наведено доводів (обґрунтувань) в чому саме полягає порушення (неправильне застосування) судами норм матеріального права, доводи касаційної скарги є ідентичними тим, які були висловлені в запереченні на позовну заяву та апеляційній скарзі, та з урахуванням яких суди першої та апеляційної інстанцій вже надавали оцінку встановленим обставинам справи, інших обґрунтувань в касаційній скарзі наведено не було.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

20. Згідно зі статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

21. Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судами фактичних обставин справи, правильність застосування ними норм матеріального права та дотримання норм процесуального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, враховуючи норми статей 14, 57, 286, 287 Податкового кодексу України, норми Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" та Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 №1275-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України", дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суд першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судових рішень, а тому касаційну скаргу Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 20.12.2016 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 02.08.2017 у справі №805/4626/16-а слід залишити без задоволення.

22. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

23. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 20.12.2016 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 02.08.2017 справі № 805/4626/16-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер

І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова ,

Судді Верховного Суду