Справа № 822/2143/16
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2019-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

31 січня 2019 року

м. Київ

справа №822/2143/16

адміністративне провадження №К/9901/21690/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Мороз Л.Л.,

суддів: Гімона М.М., Стародуба О.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у праві матеріалами у касаційній інстанції адміністративну справу № 822/2143/16

за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України (далі - ДФС), Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області (далі - ГУ ДФС) про зобов'язання вчинити дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 грудня 2016 року, ухвалену у складі колегії суддів: головуючого судді Лабань Г.В., суддів Козачок І.С., Данилюк У.Т. та

постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2017 року, ухвалену у складі колегії суддів: головуючого судді Сапальової Т.В., суддів Боровицького О.А., Матохнюка Д.Б., -

ВСТАНОВИВ:

28 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив:

- визнати протиправним висновок ГУ ДФС від 20 жовтня 2015 року про призначення заступнику начальника відділу власної безпеки ГУ ДФС підполковнику міліції ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в разі настання інвалідності працівника податкової міліції згідно із Податковим кодексом України (далі - ПК України) та Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-XII «Про міліцію» (далі - Закон № 565-ХІІ);

- зобов'язати ГУ ДФС та ДФС здійснити нарахування (розрахунок) та виплату одноразової грошової допомоги, у зв'язку із встановленням II групи інвалідності, відповідно до частини шостої статті 23 Закону № 565-XII в редакції чинній станом на 29 вересня 2015 року (а.с 25).

Позов ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що під час нарахування йому одноразової грошової допомоги ДФС мала керуватись вимогами статті 23 Закону № 565-ХІІ та Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 (далі - Порядок № 850), а не Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року №707 (далі - Порядок № 707). При цьому, позивач вказує на те, що одноразова грошова допомога залишається невиплаченою у зв'язку із відсутністю кошторисних призначень.

Хмельницький окружний адміністративний суд постановою від 06 грудня 2016 року задовольнив позовні вимоги:

- визнав протиправним висновок ГУ ДФС від 20 жовтня 2015 року про призначення заступнику начальника відділу власної безпеки ГУ ДФС підполковнику міліції ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в разі настання інвалідності працівника податкової міліції згідно із Податковим кодексом України (далі - ПК України) та Закону №565-ХІІ;

- зобов'язав ГУ ДФС та ДФС здійснити перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги, у зв'язку із встановленням II групи інвалідності, відповідно до статті 23 Закону № 565-XII, а також Порядку № 850, чинними на момент встановлення інвалідності, виходячи із 200 - кратного розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Ухвалюючи таке рішення суд першої інстанції керувався тим, що призначення одноразової грошової допомоги позивачу в розмірі відповідно до Порядку №707 було б можливим лише за умови, що він мав право на отримання такої допомоги до 12 березня 2015 року. Однак, оскільки він набув таке право після 12 березня 2015 року та у період чинності статті 23 Закону № 565-XII, розмір допомоги має бути визначений саме відповідно із вказаним законом (200 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи).

Вінницький апеляційний адміністративний суд постановою від 21 березня 2017 року скасував рішення суду першої інстанції, ухвалив нове - про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив із того, що законодавством, чинним на час встановлення позивачу інвалідності, яка настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ та на час його звернення до ГУ ДФС з заявою (рапортом) про виплату йому одноразової грошової допомоги, порядок і умови призначення і виплати такої допомоги працівникам податкової міліції встановлені частиною шостою статті 23 Закону № 565-XII та положеннями Порядку № 707, тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про нарахування одноразової грошової допомоги позивачу відповідно до порядку та умов, встановлених Порядком № 850.

18 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Вінницького апеляційного адміністративного від 21 березня 2017 року та змінити постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 грудня 2016 року, виключивши з її описово та резолютивної частин постанови суду першої інстанції посилання на застосування до спірних відносин Порядку № 850.

Касаційна скарга мотивована, зокрема тим, що після 12 березня 2015 року (набрання чинності Закон України від 13 лютого 2015 року № 208-VIII «Про внесення змін до статті 23 Закону №208-VIII відповідачі повинні були застосувати чинний на момент звернення і прийняття рішення (06 листопада 2015 року) Закон № 565-XII у відповідній редакції та призначити позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 200 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи. При цьому, скаржник вказує, що суд першої інстанції безпідставно застосував до спірних відносин Порядок № 850.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 24 квітня 2017 року відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та витребував матеріали справи.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено в новій редакції.

Пунктом 4 частини першої розділу VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (частини третя статті 3 КАС України).

Суд заслухав доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, та, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Суди встановили, що відповідно до наказу від 08 жовтня 2015 року № 3183-о ОСОБА_1 звільнено з органів податкової міліції ГУ ДФС за станом здоров'я (через хворобу) на підставі свідоцтва про хворобу від 25 вересня 2015 року № 317, виданого ВЛК УМВС України в Хмельницькій області.

Згідно з висновком Хмельницької обласної медико-соціальної експертної комісії від 29 вересня 2015 року та довідкою до акту огляду МСЕК серії АВ №0570346 позивачу встановлено II групу інвалідності довічно та видано довідку про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності № 0004605 зі ступенем втрати працездатності 70%, причина втрати - захворювання, пов'язане з проходженням служби в ОВС.

На підставі зазначених документів, 20 жовтня 2015 року позивач подав до ГУ ДФС заяву (рапорт) про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності.

Висновком ГУ ДФС у Хмельницькій області від 20 жовтня 2015 року про призначення одноразової грошової допомоги в разі інвалідності працівника податкової міліції згідно із ПУ України та Законом №565-XII позивачу призначено одноразову грошову допомогу в розмірі 106 142 грн 04 коп. Підставою для призначення допомоги в такому розмірі вказано підпункти 1.2, 1.3 Порядку № 707.

Згідно з листом ДФС від 07 червня 2015 року № 6043/р/99-99-04-02-02-14 від одноразова грошова допомога в разі інвалідності позивачу не виплачена у зв'язку з відсутністю кошторисних призначень.

Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 356.1 статті 356 ПК України держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20-23 Закону № 565-XII та Законом України від 24 березня 1998 року № 203/98-ВР «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Частиною шостою статті 23 Закону № 565-XII (в редакції Закону №208-VIII) встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 23 Закону № 565-XII постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» (далі - постанова КМУ № 850) затверджено Порядок № 850.

Пунктом 2 зазначеної постанови установлено, що особам, які до набрання чинності (12 березня 2015 року) Законом № 208-VIII мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога призначається і виплачується відповідно до Порядку № 707.

Порядок № 850 набрав чинності 31 жовтня 2015 року. До цього часу діяв Порядок № 707, посилання на який є у зазначеному пункті урядової постанови від 21 жовтня 2015 року № 850.

Згідно з пунктом 1 Порядку №707 одноразова грошова допомога (далі - грошова допомога) виплачується у разі: установлення інвалідності, яка настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, органах державної податкової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення такого строку внаслідок захворювання або нещасного випадку, що сталися: під час виконання службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, у розмірі: п'ятирічного грошового забезпечення - інвалідам I групи; чотирирічного грошового забезпечення - інвалідам II групи; трирічного грошового забезпечення - інвалідам III групи; у період проходження служби, - у відсотках відповідного розміру грошового забезпечення згідно із ступенем втрати працездатності, який визначається медико-соціальною експертною комісією.

Отож, у період з 12 березня 2015 року (дата набрання чинності Закону № 280-VIII) до 31 жовтня 2015 року (дата набрання чинності Порядку № 850) механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею

23 Закону № 565-ХІІ визначав Порядок № 707.

У справі, яка розглядається, інвалідність ІІ групи позивачу встановлено

29 вересня 2015 року, тобто після набрання чинності Законом № 280-VIII, про призначення одноразової грошової допомоги він звернувся 20 жовтня 2015 року, тобто до набрання чинності Порядку № 850.

Таким чином, на думку колегії суддів Касаційного адміністративного суду, оскільки право на отримання одноразової грошової допомоги позивач отримав після набрання чинності Законом № 208-VIII, розмір такої допомоги йому повинен розраховуватися у відповідності зі статтею 23 Закону № 565-XII

(в редакції, чинній з 12 березня 2015 року) та відповідно до Порядку № 707.

Аналогічна правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду, зокрема, в постановах від 05 червня 2018 року у справі № 822/456/16, від 19 вересня у справі № 822/910/17, від 18 жовтня 2018 року у справі № 822/395/18.

Ухвалюючи рішення по суті позовних вимог, суд апеляційної інстанції вірно вказав на те, що законодавством, чинним на час встановлення позивачу інвалідності, яка настала в період проходження служби в ОВС та на час його звернення до ГУ ДФС з заявою (рапортом) про виплату йому одноразової грошової допомоги, порядок і умови призначення і виплати такої допомоги працівникам податкової міліції встановлювались частиною шостою статті 23 № 565-XII та положеннями Порядку № 707.

Разом з цим, апеляційний суд не звернув увагу на те, що розмір грошової допомоги, визначений у частині шостій статті 23 Закону № 565-ХІІ (в редакції, чинній з 12 березня 2015 року) відрізняється від розміру, визначеного Порядком № 707 тому, з огляду на пріоритетність правового акта, який має вищу юридичну силу, в даному випадку, у зв'язку із встановленням інвалідності ІІ групи одноразова грошова допомога має виплачуватись у розмір 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, як це передбачалось положеннями статті 23 Закону № 565-ХІІ.

Водночас, суд першої інстанції правильно визначився з розміром, в якому повинна бути виплачена одноразова грошова допомога позивачу, проте помилково зазначив, що до спірних відносин повинно застосовувати Порядок № 850.

Відповідно до частин першої, третьої та четвертої статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

За таких обставин, на думку колегії суддів, рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а суду першої інстанції - зміні у відповідній частині з мотивів, викладених у цій постанові.

Керуючись статтями 345, 349, 351, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2017 року.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 грудня 2016 року - змінити, виклавши третій абзац її резолютивної частини в такій редакції:

«Зобов'язати Головне управління ДФС у Хмельницькій області та ДФС України здійснити нарахування (розрахунок) та виплату ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, у зв'язку із встановленням II групи інвалідності, у розмірі, встановленому частиною шостою статті 23 Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-XII «Про міліцію», (в редакції, чинній з 12 березня 2015 року)».

В іншій частині рішення суду першої інстанції - залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

М.М. Гімон

О.П. Стародуб,

Судді Верховного Суду