Справа № 297/2545/18
Суддя: Ільтьо І. І.
Дата ухвалення: 2019-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 297/2545/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого Ільтьо І. І. ,

за участю секретаря -Куні О. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Закарпатській області Сакаль Лідії Богданівни про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Свій позов позивач мотивував тим, що 20 листопада 2018 року близько 13 год. 40 хв. у селі Барвінок Ужгородського району Закарпатської області працівники поліції зупинили автомобіль марки «Toyota» моделі «Avensis», реєстраційний номерний знак Угорщини «НОМЕР_1», яким він керував. Поліцейські повідомили йому, що він їхав у населеному пункті зі швидкістю 77 км/год., що зафіксовано лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів «TruCAM», після чого інспектор роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Сакаль Лідія Богданівна склала постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК № 298087 від 20 листопада 2018 року, якою накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (за порушення вимог пункту 12.4. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306). Позивач стверджує, що поліцейські не мають права використовувати у своїй діяльності лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів «TruCAM». Крім того, позивач зазначає, що в оскаржуваній постанові не зазначено серійний номер лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів «TruCAM», яким нібито було зафіксовано швидкість руху його автомобіля, що унеможливлює з'ясування питання, чи проходив повірку вищевказаний засіб вимірювальної техніки і чи перебував такий у справному технічному стані. З наведених вище підстав позивач вважає оскаржувану постанову протиправною і такою, що підлягає скасуванню.

Управління патрульної поліції в Закарпатській області поштовим зв'язком надіслало відзив на подану позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні заявлених позивачем позовних вимог з тих підстав, що під час несення служби працівниками Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України за допомогою лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCAMLTI 20/20 (серійний номер ТС000647) було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме - водій автомобіля Toyota Avensis з номерним знаком НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 77 км/год., при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 27 км/год., чим порушив пункт 12.4. Правил дорожнього руху. На підставі статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» транспортний засіб було зупинено. Інспектор патрульної поліції підійшов до водія, яким виявився позивач, належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину та підставу зупинки та перевірки документів, попросив пред'явити документи, зазначені в пункті 2.1. Правил дорожнього руху на підставі статті 32 Закону України «Про Національну поліцію» та пункту2.4. Правил дорожнього руху. Водій виконав законні вимоги інспектора патрульної поліції. Після цього інспектор патрульної поліції виніс постанову за частиною першою статті 122 КУпАП та наклав стягнення на правопорушника в розмірі 255 грн.

Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Останній через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд за відсутності клопотання будь-якої зі сторін, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав.

З оскаржуваної постанови вбачається, що 20 листопада 2018 року близько 13 год. 40 хв. у селі Барвінок Ужгородського району Закарпатської області працівники поліції зупинили автомобіль Toyota Avensis з номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням позивача, який рухався у населеному пункті зі швидкістю 77 км/год., при максимально допустимій швидкості руху 50 км/год., що зафіксовано лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів TruCAM. При цьому, в оскаржуваній постанові не зазначено серійний номер вищевказаного засобу вимірювальної техніки та не зазначено його повну назву.

За таких обставин суд погоджується з доводами позивача про те, що в даному випадку неможливо ідентифікувати вищевказаний засіб вимірювальної техніки та з'ясувати, чи проходив такий повірку і чи перебував такий у справному технічному стані на час вимірювання швидкості руху автомобіля позивача.

Доводи поданого відповідачем відзиву на позовну заяву про те, що швидкість руху автомобіля позивача вимірювався лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів TruCAMLTI 20/20 (серійний номер ТС000647) суд відкидає з тих підстав, що в оскаржуваній постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК № 298087 від 20 листопада 2018 року, про це не зазначено.

Верховний Суд у постанові від 30 травня 2018 року в справі№337/3389/16-а висловив правову позицію, згідно з якою не зазначення у постанові технічного засобу, яким здійснено відеозапис, виключає можливість прийняття його у якості належного доказу в справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Перелік категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність»).

Постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року № 374 затверджено Перелік категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці. До таких відносяться вимірювачі швидкості руху транспортних засобів дистанційні.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» засоби вимірювальної техніки - засоби вимірювань, вимірювальні системи, матеріальні міри, стандартні зразки та будь-які частини засобів вимірювань або вимірювальних систем, якщо ці частини можуть бути об'єктом спеціальних вимог та окремого оцінювання відповідності.

Виходячи з вищенаведеного суд погоджується з доводами позивача про те, що лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM є засобом вимірювальної техніки,який підлягає періодичній повірці.

Відповідно до пункту 1 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати вимогам статті 283 КУпАП.

Згідно з частинами другою, третьою статті 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

У даному випадку в оскаржуваній постанові не зазначено серійний номер лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCAM, яким нібито було зафіксовано швидкість руху автомобіля позивача, а тому неможливо з'ясувати, чи проходив повірку вищевказаний засіб вимірювальної техніки і чи перебував такий у справному технічному стані.

Вищенаведене виключає можливість прийняття оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК № 298087 від 20 листопада 2018 року, в якості належного доказу в справі про адміністративне правопорушення, що розглядається.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб'єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов'язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб'єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб'єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб'єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об'єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб'єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об'єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Що стосується наданої відповідачем разом з відзивом на позовну заяву фотографії, зробленого лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів TruCAM, то на такій не видно номерний знак транспортного засобу, який фотографувався, не видно і водія.

За таких обставин вищевказаний доказ є неприйнятним.

Суд також погоджується з доводами позивача про те, що на момент винесення оскаржуваної постанови не існувало жодного нормативно-правового акту, який би передбачав використання лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCAM Національною поліцією України. Це підтверджується і відзивом відповідача на позовну заяву та доданим до нього листом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 04 жовтня 2018 року № 11299/41/2/02-2018, в яких відсутні посилання на такий нормативно-правовий акт.

Отримання лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів TruCAMLTI 20/20 сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UA-MI/1-2903-2012, є недостатнім для використання його органами Національної поліції, так як питання діяльності вказаного органу державної влади згідно чинного законодавства регулюється нормативно-правовими актами.

Дія наказу Міністерства внутрішніх справ України від 01 березня 2010 року № 33 «Про затвердження Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху» не поширюється на Національну поліцію України.

За таких обставин суд погоджується з доводами позивача про те, що поліцейськіне мають права використовувати у своїй діяльності лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів «TruCAM».

Статтею 279 КУпАП передбачено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Позивач у своїй позовній заяві стверджує, що він не повідомлявся про розгляд справи, йому не роз'яснювались мої права і обов'язки, передбачені статтею 268 КУпАП.

У відзиві на подану позовну заяву сказано, що позивачу були роз'яснені його права, однак нічого не сказано про те, що позивач повідомлявся про розгляд справи відносно нього (абз 1, 2, 3 стор. 2).

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що відповідач не надав жодного доказу на підтвердження того, що працівник поліції, який виніс оскаржувану постанову, повідомляв позивача про розгляд справи відносно нього (абз 1, 2, 3 стор. 2), суд вважає, що відповідачем було порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача.

Відповідно до пункту 4 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (ч. 1 ст. 268 КУпАП).

Втім, у даному позивач був позбавлений можливості скористатися своїми правами, оскільки оскаржувана постанова була винесена без розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Відповідно до частини першої статті 258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 1162, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, частинами першою, другою, третьою і п'ятою статті 1853, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), а також статтями 202-2031, 2042, 2044(у випадках виявлення цих правопорушень у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України чи контрольних пунктах в'їзду-виїзду) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 258 КУпАП).

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення (ч. 3 ст. 258 КУпАП).

Згідно з частиною четвертою статті 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Таким чином, виходячи з усього вищенаведеного, в разі вчинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого в автоматичному режимі, поліцейський має право винести постанову в справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу на місці вчинення правопорушення, але з обов'язковим дотриманням вимог статті 283 КУпАП (ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП), частина перша якої передбачає, що винесенню постанови має передувати розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Отже, перед тим як винести постанову поліцейський повинен спочатку розглянути справу про адміністративне правопорушення з дотриманням вимог статей 276, 277, 278, 279, 280 КУпАП. Постанова не може бути винесена без розгляду справи про адміністративне правопорушення, інакше така постанова вважатиметься незаконною.

Згідно з частиною першою статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

У пунктах 1, 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

У пункті 2.4. мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 роз'яснено, що аналіз положень глави 22 КУпАП в системному зв'язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Таким чином, Конституційний Суд України роз'яснив, що словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем вчинення правопорушення» мають різне значення. Перше означає місце, де було вчинено адміністративне правопорушення, а друге - місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема,органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Поліцейські розглядають справи про адміністративні правопорушення, визначені у статті 222 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень (ч. 2 ст. 222 КУпАП).

У даному випадку оскаржувана постанова винесена поліцейським роти дорожньо-патрульної служби (з обслуговування доріг державного значення) управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Закарпатській області - що знаходиться за адресою: Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Ракоці, 13. Отже, справа про адміністративне правопорушення мала розглядатися в адміністративній будівлі ГУНП в Закарпатській області, і не могла бути розглянута в селі Барвінок Ужгородського району Закарпатської області.

Відповідно до приписів статті 278 КУпАП, пункту 5 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно з пунктом 8 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395,справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справа розглядається лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (стаття 268 КУпАП).

За пунктом 9 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

В силу принципу презумпції невинуватості, визначеної частиною третьою статті 62 Конституції України і діючою в адміністративному праві, всі сумніви щодо доведеності вини особи, яка притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

У пункті 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 роз'яснено, що конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

Відповідно до пункту 4.1. зазначеного вище Рішення Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України).

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом …

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За приписами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, інспектор патрульної поліції Сакаль Л. Б. не виконала вищевказані вимоги закону та не вжила необхідних та достатніх заходів для всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи і, як наслідок, до винесення незаконної постанови.

Відтак, оскаржувана постанова підлягає скасуванню з одночасним закриттям провадження у справі - у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП).

На підставі викладено, керуючись ст.ст. 9, 251, 252, 258, 280, 283 КУпАП, ст. ст. 2, 9, 73-77, 90, 139, 205 ч.1, 242-246, 262, 286, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов - задовольнити.

Постанову серії НК № 298087 від 20 листопада 2018 року, винесену інспектором роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Закарпатській області Сакаль Лідією Богданівною про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП - скасувати.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України подається протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного адміністративного суду. При цьому відповідно до п.п.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення рішення.

Суддя Ільтьо І. І.