Справа № 0340/1330/18
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/3885/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Гуляка В.В., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ігро-Ленд" на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2018 року про залишення позову в частині позовних вимог без розгляду, постановлену суддею Андрусенко О.О. у м.Луцьку Волинської області, повний текст якої складений 17 жовтня 2018 року, у справі № 0340/1330/18 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ігро-Ленд" до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

10 липня 2018 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Ігро-Ленд" звернувся до суду із позовом до відповідача - Головного управління ДФС у Волинській області, у якому з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог (т.1 а.с.139) просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "В4" від 16.04.2018 № , яким визначено суму завищення від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у розмірі 561699,00 грн, в частині суми 211699,00 грн.

02.10.2018 року представник позивача подав заяву про зміну позовних вимог, в якій просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "В4" від 16.04.2018 № , яким визначено суму завищення від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, в частині суми у розмірі 211699,00 грн, та зобов'язати відповідача внести дані податкової звітності з ПДВ за лютий 2015 року до електронних баз даних, внести відповідні зміни до облікової картки та відновити (у тому числі повернути, перенести, відобразити) в ній дані (відомості) щодо зменшеної суми переплати на суму у розмірі 161570,00 грн.

12 жовтня 2018 року у підготовчому засіданні представник позивача подав уточнення до заяви про зміну позовних вимог, в якій просив позовну вимогу № 2 вважати наступною: зобов'язати відповідача внести дані податкової звітності (у тому числі уточнюючої декларації) з податку на додану вартість ТзОВ "Ігро-Ленд" за лютий 2015 року до електронних баз даних та внести зміни до реєстраційної формули СЕА ПДВ, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні та розрахунки, і відобразити в ній дані щодо суми в розмірі 161570,00 грн.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2018 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Ігро-Ленд" до Головного управління ДФС у Волинській області в частині позовних вимог про зобов'язання відповідача внести дані податкової звітності з податку на додану вартість за лютий 2015 року до електронних баз даних та внести зміни до реєстраційної формули СЕА ПДВ і відобразити в ній дані щодо суми в розмірі 161570,00 грн залишено без розгляду.

Ухвала мотивована тим, що представником позивача заява про зміну позовних вимог про зобов»язання відповідача внести дані податкової звітності з ПДВ за лютий 2015 року до електронних баз даних, внести відповідні зміни до облікової картки та відновити (у тому числі повернути, перенести, відобразити) в ній дані (відомості) щодо зменшеної суми переплати на суму у розмірі 161570,00 грн подана до суду з пропуском встановленого частиною другою статті 122 КАС України шестимісячного строку звернення до суду.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою суду, позивач оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з неповним з»ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, наведених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує помилковим застосуванням судом першої інстанції шестимісячного строку звернення до суду, встановленого ч.2 ст.122 КАС України, до частини позовних вимог, що стосуються зобов»язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області внести дані податкової звітності з ПДВ за лютий 2015 року до електронних баз даних, внести відповідні зміни до облікової картки та відновити (у тому числі повернути, перенести, відобразити) в ній дані (відомості) щодо зменшеної суми переплати на суму у розмірі 161570,00 грн, які є похідними позовними вимогами, а тому підлягають розгляду в межах одного судового провадження з основною позовною вимогою, на звернення до суду з якою п.56.18 ст.56 Податкового кодексу України визначено більш тривалий строк, що становить 1095 днів.

Зазначає, що програмне забезпечення, за рахунок якого функціонує інформаційна система органів ДФС розроблено відповідно до вимог Податкового кодексу України. Відображення показників податкової звітності в ІКП здійснюється в автоматичному режимі.

Відтак стверджувати, що відображення в автоматичному режимі показників податкової звітності (у т.ч. Уточнюючі розрахунки податкових зобов»язань з податку на додану вартість у зв»язку з виправленням самостійно виявлених помилок за лютий 2015 року, що були самостійно подані ТзОВ «Ігро-Ленд» у квітні 2015 року, лютому 2016 року та січні 2018 року) в інтегорованій картці платника податків - ТзОВ «Ігро-Ленд» є достатнім підтвердженням факту порушення прав, свобод чи інтересів ТзОВ «Ігро-Ленд» та надавало останньому право на звернення за захистом до адміністративного суду в межах шестимісячного строку, законні підстави відсутні.

На думку скаржника, нормами п.56.18 ст.56 Податкового кодексу України безпосередньо врегульовано застосування строків оскарження рішення контролюючого органу до суду, а саме визначено тривалість строку звернення до суду з вимогою щодо протиправності рішення контролюючого органу (1095 днів) та визначено момент початку перебігу строку звернення до суду з вимогою щодо протиправності рішення контролюючого органу (з моменту отримання таконо рішення). Аналіз п.56.18 ст.56 ПК України та ч.2 ст. 122 КАС україни свідчить про різне врегулювання питання строків судового оскарження рішень контролюючого органу про нарахування грошового зобов»язання. Проте нормами ч.3 ст.122 КАС України визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватись інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зазначає, що про порушення своїх прав, свобод чи інтересів ТзОВ «Ігро-Ленд» фактично дізналось з акту перевірки №4148/03-20-12-02/35599985 та податкового повідомлення-рішення форми «В4» від 16.04.2018 №, на підставі якого Головне управління ДФС у Волинській області зменшило ТзОВ «Ігро-Ленд» суму від»ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у розмірі 561699,00 грн, шляхом невідображення даних податкової звітності з податку на додану вартість за лютий 2015 року у електронних базах даних та невнесення змін до реєстраційної формули СЕА ПДВ і невідображення в ній даних щодо суми в розмірі 161570,00 грн.

Оскаржуване податкове-повідомлення рішення позивачем було отримано 19 квітня 2018 року та оскарженню його в судовому порядку передувала процедура адміністративного оскарження.

Наведене свідчить, що протягом періоду з лютого 2015 року по січень 2018 року ТзОВ «Ігро-Ленд» продовжувало захист свого порушеного права у спірних правовідносинах з відповідними контролюючими органами (у т.ч. ДПІ у Печерському районі у м.Києві, ГУ ДФС у м.Києві, ГУ ДФС у Волинській області, ДФС України), що підтверджується також фактом подання ТзОВ «Ігро-Ленд» відповідних письмових звернень та уточнюючих розрахунків податкових зобов»язань з податку на додану вартість у зв»язку з виправленням самостійно виявлених помилок за лютий 2015 року, поданих ТзОВ «Ігро-Ленд» самостійно у квітні 2015 року, лютому 2016 року та січні 2018 року.

Відтак скаржник вказує, що залишення позовної заяви в частині позовних вимог без розгляду суперечить завданню адміністративного судочинства та не відповідає конитуційним принципам щодо гарантованого судового захисту прав, а також доступу до правосуддя, закладеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Надання скаржнику можливості звернення до суду в межах строків, визначених п.56.18 ст.56 ПК України та ч.3 ст.122 КАС України є доцільним та обгрунтованим з огдяду на те, що Головне управління ДФС у Волинській області, призначаючи та здійснюючи документальну позапланову перевірку ТзОВ «Ігро-Ленд» з питань правомірності формування від»ємного значення з ПДВ за травень-грудень 2017 року та січень 2018 року та декларування сум бюджетного відшкодування ПДВ заявлених на рахунок платника у банку за грудень 2017 року та січень 2018 року і як наслідок, висзначаючи ТзОВ «Ігро-Ленд» суму грошових зобов»язань у податковому повідомленні-рішенні форми «В4» № від 16.04.2018, керувалось нормами п.102.1 ст. 102 ПК України, якими встановлено загальний строк давності 1095 днів, для визначення податкового зобов»язання та подання уточнюючого розрахунку до податкової декларації.

Заслухавши суддю-доповідача, представників позивача, представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 20.03.2015 ТзОВ "Ігро-Ленд" у Додатку № 2 до податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2015 року (таблиця 1, колонка 4 "Суми задекларовані до бюджетного відшкодування в рахунок зменшення податкових зобов'язань з ПДВ в наступних звітних (податкових) періодів, які залишилися не погашеними станом на 01.02.2015) відображено суму 161570,00 грн, яка була списана з інтегрованої картки платника податків.

17.04.2015 позивачем подано уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за лютий 2015 року, в Додатку № 2 (таблиця 1, колонка 4) до якого відобразив уточнюючу суму - 224940,00 грн.

При цьому, з урахуванням пояснень представників позивача судом першої інстанції встановлено, що ТзОВ "Ігро-Ленд" повинно було зазначити в Додатку № 2 до уточнюючого розрахунку не 224940,00 грн, а різницю між сумою 224940,00 грн та 161570,00 грн, тобто 63370,00 грн.

Внаслідок допущеної помилки з інтегрованої картки позивача було списано суму 224940,00 грн, загальна сума списана з інтегрованої картки ТзОВ "Ігро-Ленд" склала 386510,00 грн (224940,00+161570,00).

У лютому 2016 року позивачем направлено уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за лютий 2015 року, в Додатку № 2 (таблиця 1, колонка 3 "Сума залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду") до якого відобразив 224940,00 грн, тобто переніс вказану суму з колонки 4 до колонки 3 для відновлення в інтегрованій картці списаної суми 386510,00 грн.

Отже, про повторне списання суми у розмірі 161570,00 грн з інтегрованої картки платника податків позивачу було достеменно відомо ще у лютому 2016 року.

За наявності наведених обставин, представником позивача подано заяву про зміну позовних вимог, в якій позовні вимоги про скасування податкового повідомлення-рішення форми "В4" від 16.04.2018 № доповним вимогами, якими просив зобов'язати відповідача внести дані податкової звітності з ПДВ за лютий 2015 року до електронних баз даних, внести відповідні зміни до облікової картки та відновити (у тому числі повернути, перенести, відобразити) в ній дані (відомості) щодо зменшеної суми переплати на суму у розмірі 161570,00 грн.

12 жовтня 2018 року позивачем подано уточнення до заяви про зміну позовних вимог, у якій просив позовну вимогу №2 вважати наступною: зобов'язати відповідача внести дані податкової звітності (у тому числі уточнюючої декларації) з податку на додану вартість ТзОВ "Ігро-Ленд" за лютий 2015 року до електронних баз даних та внести зміни до реєстраційної формули СЕА ПДВ, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні та розрахунки, і відобразити в ній дані щодо суми в розмірі 161570,00 грн.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Залишаючи позовні вимоги ТзОВ «Ігро-Ленд» в цій частині без розгляду, суд першої інстанції зазначив, що заяву про зміну позовних вимог подано до суду лише 02.10.2018 року, що підтверджується відбитком штемпеля вхідної кореспонденції Волинського окружного адміністративного суду, тобто з пропуском встановленого частиною другою статті 122 КАС України шестимісячного строку звернення до суду. При цьому клопотання про поновлення пропущеного строку звернення із вказаною позовною вимогою до суду позивачем не заявлено.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Реалізація порушеного чи оспорюваного права відбувається шляхом пред'явлення позову у формі позовної заяви до суду першої інстанції.

Водночас ч.2 ст.44 КАС України покладає на учасників справи обов'язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки, в тому числі щодо дотримання строків звернення до суду, визначених законом, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно з ч.1, ч.2 ст. 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Слід зазначити, що суд, оцінюючи обставини, що перешкоджали особі здійсненню права на своєчасне звернення за захистом порушених прав, свобод та інтересів, повинен виходити з оцінки та аналізу всіх наведених у заяві доводів.

Під строком звернення до адміністративного суду розуміється строк, протягом якого особа має право звернутися з адміністративним позовом і розраховувати на одержання судового захисту. Дотримання цього строку є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб'єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності та неостаточності у відносинах.

Таким чином, умовами застосування наслідків пропуску строку звернення до суду є насамперед його пропуск, відсутність заяви про поновлення строку, а у разі подання заяви про поновлення строку - відсутність поважних причин його пропуску.

В контексті наведених правових норм, колегія суддів звертає увагу на те, що з лютого 2016 року, тобто з часу, коли позивачу було достеменно відомо про повторне списання суми у розмірі 161570,00 грн з інтегрованої картки платника податків, минув визначений законом шестимісячний строк звернення до суду із позовними вимогами про зобов'язання відповідача внести дані податкової звітності (у тому числі уточнюючої декларації) з податку на додану вартість ТзОВ "Ігро-Ленд" за лютий 2015 року до електронних баз даних та внести зміни до реєстраційної формули СЕА ПДВ, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні та розрахунки, і відобразити в ній дані щодо суми в розмірі 161570,00 грн.

Виявлення наміру отримати судовий захист порушеного права не надає права позивачу на пропуск строку звернення до адміністративного суду та не збільшує обсяг його процесуальних прав, встановлених законом.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Відповідно до частини 2 ст. 6, частин 1, 2 ст.7 КАС України суд при вирішенні справи застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов»язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Судом апеляційної інстанції також враховано, що адміністративний суд керуючись принципом верховенства права, має розглядати право не як закон чи систему нормативних актів, а як втілення справедливості. Суд має спрямовувати своє провадження на досягнення справедливості, що і є правосуддям.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У справах «Стаббігс та інші проти Великобританії», «Девеер проти Бельгії» Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У Справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Також прецедентна практика Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Круз проти Польщі» виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

В даному випадку, позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду в частині позовних вимог, визначених у заяві про зміну позовних вимог, уточнених у підготовчому засіданні суду першої інстанції, та не заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду із вказаними позовними вимогами із зазначенням об'єктивних обставин, що перешкоджали йому скористатися правом на звернення до адміністративного суду у встановлений законом строк.

Відповідно до ч.3 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відтак покликання скаржника на вчинення судом першої інстанції перешкод в доступі позивачу до правосуддя, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Враховуючи пропуск позивачем строку звернення до суду із частиною позовних вимог без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, колегія суддів поділяє висновок суду першої інстанції про застосування процесуальних наслідків, передбачених ч.3 ст.123 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись статтями 122, 123, 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 328, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ігро-Ленд" залишити без задоволення, а ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2018 року про залишення позову в частині позовних вимог без розгляду у справі №0340/1330/18 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді В. В. Гуляк
В. Я. Макарик
Постанова складена в повному обсязі 01.02.2019.