Справа № 807/212/18
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2019-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/3889/18

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Сапіга В.П., Шавеля Р.М.

при секретарі судового засідання: Герман О.В.

за участі позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Василенко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Закарпатської митниці ДФС на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 31.10.2018 року (рішення ухвалене о 15:07 хв. у м. Ужгород судом у складі головуючого судді Маєцької Н.Д.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування наказу, допущення до роботи та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2018 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Закарпатської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування наказу Закарпатської митниці ДФС від 13 червня 2017 року № 466-о "Про переведення", Визнання протиправним та скасування наказу Закарпатської митниці ДФС від 01 березня 2018 року № 185-о "Про особовий склад", Поновлення ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного посту "Вилок" Закарпатської митниці ДФС, Стягнення з Закарпатської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 03 березня року по день поновлення на роботі.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що наказом Закарпатської митниці ДФС від 13 червня 2017 року № 466-о позивача тимчасово переведено на посаду головного державного інспектора відділу розвитку інфраструктури управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Закарпатської митниці ДФС на період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку основного працівника, звільнивши його з посади головного державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного посту "Вилок" Закарпатської митниці ДФС. У позовній заяві позивач стверджує, що у червні 2017 року керівництво Закарпатської митниці ДФС запропонувало позивачу написати заяву на тимчасове переведення на вищенаведену посаду, у випадку незгоди пригрозило звільненням. Позивач погодився на переведення. В переведенні позивача на декретну посаду не було службової необхідності, а тому таке переведення позивач вважає протиправним. Вважає, що строковий договір з позивачем укладався без наміру виконувати передбачені у ньому обов'язки, а відтак такий договір безумовно порушує трудові права останнього, а тому навіть наявність згоди позивача на переведення свідчить про недійсність вказаного трудового договору. При цьому стверджує, що заява позивача про переведення його на декретну посаду не може братися до уваги в силу приписів статті 9 КЗпП України, відповідно до якої умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством України про працю, є недійсними. Укладений між сторонами строковий трудовий договір, оформлений наказом за № 466-о, був укладений всупереч інтересам позивача при відсутності його дійсної волі та незважаючи на те, що трудові відносини між сторонами вже були встановлені на невизначений строк. Позивач також стверджує, що на момент переведення його на декретну посаду, так і на момент звільнення, в Закарпатській митниці ДФС були наявні вакантні посади, які, однак не були запропоновані позивачеві. Просив позов задоволити.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 31.10.2018 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Закарпатської митниці ДФС від 01 березня 2018 року № 185-о "Про особовий склад". Зобов'язано Закарпатську митницю ДФС допущено ОСОБА_1 до роботи на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста "Вилок" Закарпатської митниці ДФС чи до роботи на іншій рівнозначній посаді. Стягнуто на користь ОСОБА_1 із Закарпатської митниці ДФС середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 04 березня 2018 року по 30 жовтня 2018 року у розмірі 54202,00 грн., із утриманням податків й інших обов'язкових платежів, а також отриманого позивачем розміру соціальної допомоги по безробіттю.

Рішення суду першої інстанції оскаржила Закарпатська митниця ДФС. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 13 червня 2017 року позивач звернувся до в.о. начальника Закарпатської митниці ДФС із заявою, у якій просив перевести його на посаду головного державного інспектора відділу розвитку інфраструктури управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Закарпатської митниці ДФС тимчасово на період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку основного працівника (ОСОБА_4.) до фактичного виходу на роботу.

13 червня 2017 року Наказом Закарпатської митниці ДФС № 466-о "Про переведення", у відповідності до ст. 32 Кодексу законів про працю України переведено з 13 червня 2017 року головного державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного посту "Вилок" Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_1 на посаду головного державного інспектора відділу розвитку інфраструктури управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Закарпатської митниці ДФС, тимчасово, на період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку основного працівника (ОСОБА_4.) до дня його фактичного виходу з відпустки.

19 лютого 2018 року ОСОБА_4 звернувся до в.о. начальника Закарпатської митниці ДФС із заявою, відповідно до якої просив вважати його таким, що приступив до виконання обов'язків з 05 березня 2018 року.

Наказом Закарпатської митниці ДФС 28 лютого 2018 року № 410-кв "Про вихід з відпустки для догляду за дитиною" № 410-кв, наказано вважати ОСОБА_4 таким, що приступив до виконання обов'язків головного державного інспектора відділу розвитку інфраструктури управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Закарпатської митниці ДФС з 05 березня 2018 року, у зв'язку із закінченням відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, наданої йому наказом Закарпатської митниці ДФС від 03 травня 2017 року № 816-кв "Про надання відпустки для догляду за дитиною".

01 березня 2018 Наказом Закарпатської митниці ДФС № 185-о "Про особовий склад" звільнено ОСОБА_1, головного державного інспектора відділу розвитку інфраструктури управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Закарпатської митниці ДФС, прийнятого тимчасово, на період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку основного працівника (ОСОБА_4.) до дня його фактичного виходу з відпустки, із займаної посади 03 березня 2018 року, у зв'язку із закінченням строку трудового договору відповідно до ст. 85 Закону України "Про державну службу" та п. 2 ст. 36 КЗпП.

Частиною 1 ст. 32 КЗпП України встановлено, що переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 КЗпП України не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором.

Статтею 33 КЗпП України передбачено, що тимчасове переведення працівника на іншу роботу, не обумовлену трудовим договором, допускається лише за його згодою.

Судовою колегією апеляційного суду встановлено, що позивач 13 червня 2017 року подав в.о. начальника Закарпатської митниці ДФС заяву, в якій просив перевести його на посаду головного державного інспектора відділу розвитку інфраструктури управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Закарпатської митниці ДФС, тимчасово на період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного основного працівника (ОСОБА_4.) до фактичного виходу на роботу.

Як вбачається з наказу Закарпатської митниці ДФС від 13 червня 2017 року № 466-о "Про переведення" з посади головного державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного посту "Вилок" Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_1 не було звільнено, а тимчасово (до виходу з відпустки по догляду за дитиною основного працівника) його переведено на посаду головного державного інспектора відділу розвитку інфраструктури управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Закарпатської митниці ДФС, а відтак трудовий договір між позивачем та Закарпатською митницею ДФС про роботу позивача на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного посту "Вилок" Закарпатської митниці ДФС не припинявся оскільки переведення з однієї посади на іншу у одній і тій же установі не є підставою для припинення трудового договору відповідно до статті 36 КЗпП України.

Судова колегія апеляційного суду вважає, позивач має право на продовження роботи на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного посту "Вилок" Закарпатської митниці ДФС та відповідно після виходу на роботу основного працівника ОСОБА_4 (на посаду якого тимчасового було переведено ОСОБА_1.), відтак відповідач зобов'язаний був повернути позивача на раніше займану ним посаду, або прирівняну до неї вакантну посаду.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач повинен був запропонувати позивачу не одну конкретну посаду, тим паче не тимчасову, а ознайомити його із всіма вакантними посадами, які були наявні в Закарпатській митниці ДФС на момент переведення позивача, тобто виконати вимоги статті 49-2 КЗпП. Наявність вакантних посад, підтверджується наявною в матеріалах справи інформацією про вакансії в Закарпатській митниці ДФС станом на 13 червня 2017 року (на момент переведення) та станом на 01 березня 2018 року (на момент звільнення).

Згідно ч. 2 ст. 235 КЗпП при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Закарпатської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 31.10.2018 року у справі №807/212/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.

На Постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді В. П. Сапіга
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 30.01.2019 року