Справа № 0540/5509/18-а
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2019-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 січня 2019 року справа №0540/5509/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєв Е.Г., суддів Компанієць І.Д., Ястребової Л.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2018 р. у справі № 0540/5509/18-а (головуючий І інстанції Бабаш Г.П.) за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівського міського центру зайнятості про визнання незаконними дій, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Костянтинівського міського центру зайнятості, в якому просив: визнати незаконними дії відповідача щодо неврахування заробітної плати за період роботи з 06.07.2016 року по 05.07.2017 року у ФОП ОСОБА_2 при перерахунку допомоги по безробіттю з 25.07.2017 року; зобов`язання відповідача зробити перерахунок допомоги по безробіттю з 25.07.2017, з врахуванням заробітної плати за період роботи з 06.07.2016 року по 05.07.2017 року у ФОП ОСОБА_2 , з виплатою недоотриманих сум.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2018 року відмовлено в задоволені позовних вимог.

Позивач, не погоджуючись з даною постановою суду, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що спірні правовідносини виникли до того, як позивач був знятий з обліку у відповідача. Крім того, якщо відповідач перерахує допомогу по безробіттю з 25.07.2017 та виплатить грошові кошти , він має право збільшити розмір позовних вимог в цивільному позові який розглядається в рамках кримінального провадження.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 .

18.07.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Костянтинівського міського центру зайнятості з письмовою заявою про надання статусу безробітного та з заявою про призначення виплати допомоги по безробіттю.

Наказом Костянтинівського міського центру зайнятості від 18.07.2017 року № НТ 170718 позивачу надано статус безробітного відповідно до статті 43 Закону України «Про зайнятість населення» від 05 липня 2012 року № 5067-VI (далі Закон № 5067).

Наказом Костянтинівського міського центру зайнятості від 25 липня 2017 року № НТ 170725 позивачу призначена виплата допомоги по безробіттю та розпочата виплата з 25 липня 2017 року відповідно до частин 2 та 4 статті 22, частини 2 статті 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02 березня 2000 року № 1533-III.

Листом від 23 листопада 2017 року № 03/4636 Костянтинівський міський центр зайнятості відмовив позивачу у перерахунку допомоги по безробіттю.

Наказом Костянтинівського міського центру зайнятості від 10.01.2018 року № 180110 позивачу припинено виплату допомоги по безробіттю та припинено його реєстрацію як безробітного з 10.01.2018 року, зв`язку з встановленням факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийняте рішення про надання йому статусу безробітного.

Наказом Костянтинівського міського центру зайнятості від 12.01.2018 року № НТ180112 прийнято рішення про повернення виплати відповідно до ч.3 ст. 36 № 1533 з 25.07.2017 року по 09.01.2018 року на суму 13485,69 грн.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду від 28.03.2018у справі №233/5836/17, яке залишено без змін постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 06.06.2018 року, задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_1 до Костянтинівського міського центру зайнятості, а саме: визнано протиправними дії Костянтинівського міського центру зайнятості щодо неврахування ОСОБА_1 до страхового стажу періоду його роботи у ФОП ОСОБА_2 з 06 липня2016 року по 05 липня 2017 року та заробітної плати за цей період для обчислення допомоги по безробіттю; зобов`язано Костянтинівський міський центр зайнятості здійснити перерахунок допомоги по безробіттю ОСОБА_1 з урахуванням страхового стажу в період роботи з 06 липня 2016 року по 05 липня 2017 року у ФОП ОСОБА_2 з 25 липня 2017 року з виплатою недоотриманих сум.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28.03.2018 року у справі № 805/440/18-а, яке залишено без змін постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 30.06.2018 року, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Костянтинівського міського центру зайнятості про скасування наказу Костянтинівського міського центру зайнятості від 10.01.2018 року № 180110 яким позивачу припинено виплату допомоги по безробіттю та припинено його реєстрацію як безробітного з 10.01.2018 року.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції дійшов до висновку, що у відповідача відсутні підстави для здійснення позивачу перерахунку допомоги по безробіттю, а у позивача відсутні законні підстави для звернення з даним позовом до суду, оскільки позивач на теперішній час знятий з обліку як безробітний, йому припинено виплату допомоги по безробіттю, та прийнятий наказ 15.06.2018 року № НТ180615 про повернення позивачем коштів у встановленому порядку відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття з 25.07.2017 року, з дати призначення допомоги по безробіттю.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України Про зайнятість населення безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування.

Відповідно до ст. 2 Закону України Про зайнятість населення, безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи.

Згідно ч. ч. 1, 3, 4 ст. 22 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Допомога по безробіттю виплачується з 8 дня після реєстрації застрахованої особи в установленому порядку в державній службі зайнятості.

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України від 15.06.2015 року № 613, допомога по безробіттю призначається центрами зайнятості з восьмого дня після реєстрації безробітного за його особистою заявою за формою, наведеною в додатку 1 до цього Порядку. Розмір допомоги по безробіттю визначається на підставі відомостей Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Державний реєстр) залежно від страхового стажу, заробітної плати (доходу), а також довідок про грошове забезпечення, виданих особі військовими комісаріатами, де така особа перебувала на обліку, військовими частинами, органами, де особа проходила службу.

Згідно частини 1 статті 23 Закону № 1533-III застрахованим особам, зазначеним у частині першій статті 22 цього Закону, розмір допомоги по безробіттю визначається у відсотках до їх середньої заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Кабінетом Міністрів України, залежно від страхового стажу, але не менше ніж мінімальний розмір допомоги по безробіттю, встановлений правлінням Фонду для цієї категорії осіб: до 2 років - 50 відсотків; від 2 до 6 років - 55 відсотків; від 6 до 10 років - 60 відсотків; понад 10 років - 70 відсотків.

Допомога по безробіттю виплачується залежно від тривалості безробіття у відсотках до визначеного розміру: перші 90 календарних днів - 100 відсотків; протягом наступних 90 календарних днів - 80 відсотків; у подальшому - 70 відсотків.

Пунктом 7 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 26 вересня 2001 року № 1266 передбачено, що розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата (дохід, грошове забезпечення), є 12 календарних місяців, що передують місяцю настання страхового випадку (для розрахунку допомоги по безробіттю - реєстрації особи в державній службі зайнятості як безробітної).

На підставі пункту 1статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року (далі Закон № 1058-IV), страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, що підлягають загальнообовязковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у статті 11 Закону № 1058-IV, сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами.

За ч.3 статті 44 Закону України Про зайнятість населення, відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.

Як зазначалось, позивач перебував на обліку у відповідача в якості безробітного та отримував допомогу по безробіттю.

При розрахунку суми допомоги не було включено у загальний трудовий стаж позивача період роботи з 06 липня 2016 року по 05 липня 2017 року у ФОП ОСОБА_2 та заробітну плату за цей період.

Матеріали справи свідчать, що на виконання рішення Костянтинівського міськрайонного суду від 28.03.2018 у справі №233/5836/17, яке залишено без змін постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 06.06.2018, центр зайнятості врахував у загальний трудовий стаж період роботи позивача з 06 липня 2016 року по 05 липня 2017 року у ФОП ОСОБА_2 , але заробітну плату для перерахунку допомоги по безробіттю не врахував.

Суд зазначає, що наказом від 10.01.2018 року № НТ 180110 позивачеві було припинено виплату допомоги по безробіттю у зв`язку припиненням реєстрації безробітного у зв`язку з встановленням факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання йому статусу безробітного.

Крім того, 15.06.2018 року відповідачем прийнятий наказ № НТ180615 про повернення позивачем коштів у встановленому порядку відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття з 25.07.2017 року, тобто з дати призначення допомоги по безробіттю.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28.03.2018 року у справі № 805/440/18-а, яке залишено без змін постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 30.06.2018 року, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Костянтинівського міського центру зайнятості про скасування наказу Костянтинівського міського центру зайнятості від 10.01.2018 року № 180110 яким позивачу припинено виплату допомоги по безробіттю та припинено його реєстрацію як безробітного з 10.01.2018 року.

Зазначеними рішеннями суду було встановлено, що позивач у період з 06.07.2016 року по 05.07.2017 року працював у ФОП ОСОБА_2 за трудовим договором між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю з 06.07.2016р.. Однак, про знаходження в трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2 позивач не повідомив центр зайнятості. В матеріалах справи міститься копія персональної картки щодо позивача, при заповненні якої останнім не було надано інформацію щодо роботи у ФОП ОСОБА_2 з 06.07.2016 року по 05.07.2017 року.

Відповідно до п.9 р. II. Порядку N 613, якщо на восьмий день з дати реєстрації безробітного, що є застрахованою особою, відсутні дані в повному обсязі для обчислення страхового стажу та середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), допомога по безробіттю призначається в мінімальному розмірі, який встановлюється правлінням Фонду.

Суд зазначає, що внаслідок не повідомлення позивачем про перебування у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2 позивачеві допомога виплачувалась відповідно до п.9 р. II. Порядку N 613 без врахування заробітної плати з 06 липня 2016 року по 05 липня 2017 року.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що оскільки, встановлений факт подання позивачем недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийняте рішення про надання йому статусу безробітного та розраховано суму допомоги, суд вважає, що відповідач обґрунтовано, в межах повноважень та у спосіб, визначений нормами чинного законодавства, було розраховано та виплачена допомога відповідно до Порядку N 613 без врахування заробітної плати з 06 липня 2016 року по 05 липня 2017 року.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.

Стаття 316 КАС України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2018 р. у справі № 0540/5509/18-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2018 р. у справі № 0540/5509/18-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового суду протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 29 січня 2019 року.

Суддя-доповідач Е.Г.Казначеєв

Судді: І.Д. Компанієць

Л.В. Ястребова