Справа № 240/5978/18
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2019-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/5978/18

Головуючий у 1-й інстанції: Лавренчук О.В.

Суддя-доповідач: Курко О. П.

31 січня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Совгири Д. І. Боровицького О. А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2018 року (м. Житомир) у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" до Ружинської селищної ради Житомирської області про визнання протиправною відмову, припинення права постійного користування земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И В :

в грудні 2018 року публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" звернулось до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Ружинської селищної ради Житомирської області у якому просило:

- визнати протиправним відмову Ружинської селищної ради Житомирської області від припинення права користування на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 0,0433га;

- припинити право постійного користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 0,0433га, що знаходиться у користуванні ПАТ "НАСК "ОРАНТА".

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2018 року відмовлено у відкритті провадження.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального права, у зв'язку з чим, позивач просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду.

Сторони в судове засідання не з'явилися, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Разом з тим, 31 січня 2019 року на адресу суду через канцелярію надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу адмінбудинку. Відповідно до умов договору, продавець (позивач) передає у власність, а покупець приймає 28/100 частини адмінбудинку за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 0,0433га.

Звертаючись до адміністративного суду позивач просить суд припинити право постійного користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 0,0433га.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що даний спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, а повинен вирішуватися в порядку цивільної юрисдикції.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб'єкта владних повноважень, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

Публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з'ясовувати, у зв'язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

За правилами пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов'язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Що стосується посилання апелянта на те, що позивач просить припинити право постійного користування на земельну ділянку в добровільному порядку та на протиправність рішення Ружинської селищної ради, а відтак даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, з огляду на наступне.

Суд відмічає, що на спірній земельній ділянці знаходиться адмінбудинок, який належить і позивачу і ОСОБА_2

Отже, між позивачем та ОСОБА_2 існує спір про право, зокрема спір щодо права користування земельною ділянкою на якій розташована частина проданої адміністративної будівлі.

Відтак, суд апеляційної інстанції вважає, що такий спір має вирішуватися судами за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №815/6956/15 (провадження №11-192апп18).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18 квітня 2018 року (справа №607/10615/15-а) та у постанові від 28 березня 2018 року (справа № 554/1649/16-а) вказала, що не можна вважати публічно-правовим спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб'єктом владних повноважень) як суб'єктом публічного права та суб'єктом приватного права - фізичною особою чи юридичною особою, у якому управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної чи юридичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, хоч у спорі бере участь суб'єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що спір стосовно права власності, права користування на об'єкт нерухомості навіть у разі оскарження дій відповідача, не може вважатися публічно-правовим, оскільки випливає із оспорюваних прав, свобод та інтересів, що виникають із цивільних відносин, які мають приватноправовий характер.

Зазначений висновок суду відповідає правовій позиції викладеній у постанові колегії суддів Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 (справа № 336/2177/17) та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23.05.2018 (справа № 461/3623/16-а).

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 01 лютого 2019 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Совгира Д. І. Боровицький О. А.