Справа № 2040/6884/18
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2019-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

29 січня 2019 р. № 2040/6884/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Панченко О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АМКІФ" (вул. Каштанова, буд. 1А, м.Харків, 61035, ) до Головного управління ДФС у Харківській області (вул.Пушкінська, буд. 46, м. Харків,61057, ) про скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "АМКІФ", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 22.05.2018р.: №2, №2 від 22.05.2018 року, № 2, №6, №6, №2, а також рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нараховано єдиного внеску № від 22.05.2018 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вважає оскаржувані в даній справі податкові повідомлення-рішення та рішення про застосування штрафних санкцій такими, що не відповідають приписам чинного законодавства, порушують права та законні інтереси позивача.

Зокрема, позивач вказує, що приймаючи оскаржувані рішення, відповідач неправомірно нарахував позивачу суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість, податку на прибуток та нарахування штрафних санкцій, а також військового збору та податку на доходи фізичних осіб, штрафних санкцій за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 12.09.2018 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 10.12.2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "АМКІФ" у судове засідання не прибув, надіслав на адресу суду клопотання, в якому зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просив розглядати справу без його участі (т.38 а.с.175).

Представник відповідача - Шамілова Л.Ш. (довіреність №9877/9/20-40-10-02-01 від 02.05.2018 р.), прибув у судове засідання, склав на адресу суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження. Згідно наданого до суду відзиву та додаткових пояснень позов не визнав та просив в його задоволенні відмовити через безпідставність.

При цьому він вказав, що в ході проведення податкової перевірки позивача було виявлено низку порушень податкового законодавства, неналежне складання первинних документів обліку за угодами, які були укладені позивачем з його контрагентами.

В сукупності з дослідженими документами, наданими позивачем до податкової перевірки, зазначені обставини, на думку відповідача, свідчать про відсутність фактичних господарських взаємовідносин за укладеними позивачем угодами, що, в свою чергу, призвело до неправомірного неврахування сум податків та інших платежів, що підлягають сплаті. Крім того, як вказав відповідач, інші виявлені в ході податкової перевірки факти свідчать про порушення з боку позивача, в зв'язку з якими контролюючим органом було ухвалено оскаржувані в даній справі податкові повідомлення-рішення.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення учасників процесу, які прибули до суду, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів:

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у березні - квітні 2018 року фахівцями контролюючого органу було проведено документальну планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання податкового законодавства за період з 01.01.2015р. по 31.12.2017р., валютного - за період з 01.01.2015р. по 31.12.2017р., єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015р. по 31.12.2017р.

За наслідками вказаної перевірки було складено акт від 23.04.2018р. № 156/20-40-14-02-08/39480281 (а.с. 38-104, том 1), згідно висновків якого встановлено:

порушення п. 44.1 ст. 44, п.п. 134.1.1 ст. 134 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податок на прибуток на суму 12479281 грн., у тому числі за 2015 рік на суму 2447779 грн., за 2016 рік на суму 1253466 грн., за 2017 рік на суму 8778036 грн.;

порушення п. 187.1 ст. 187, п. 198.1 , п. 198.3 підпункту «г» п. 198.5, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на суму 896458 грн., в тому числі: у травні 2015 року на суму 2318 грн.,; у червні 2015 року на суму 305 грн.; у вересні 2015 року на суму 26156 грн.; у жовтні 2015 року на суму 11551 грн.; у листопаді 2015 року на суму 125856 грн., у грудні 2015 року нас уму 223657 грн.; у січні 2017 року на суму 3702 грн., у квітні 2017 року на суму 4450 грн.; у травні 2017 року на суму 15514 грн.; у червні 2017 року на суму 17833 грн.; у липні 2017 року нас уму 108333 грн.; у вересні 2017 року на суму 217211 грн.; у жовтні 2017 року на суму 47190 грн.; у листопаді 2017 року на суму 75761 грн., у грудні 2017 року на суму 16651 грн.;

порушення п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого позивачем порушено терміни реєстрації податкових накладних (розрахунків коригувань) у Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму ПДВ 26249,76, у тому числі з перевищенням терміну реєстрації до 15 календарних днів на суму 8416,32 грн., з перевищенням терміну реєстрації від 61 до 365 календарних днів на суму 17833,44 грн., а також виписано та не зареєстровано податкові накладні на суму ПДВ 767669 грн.;

порушення п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України,а саме: податок на доходи фізичних осіб під час виплати доходу у вигляді заробітної плати за січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2017 року, підприємством до бюджету перераховано не у повному обсязі та несвоєчасно. Перевіркою встановлено, що станом на 31.12.2017р. позивачем не перераховано до бюджету податку на доходи фізичних осіб у сумі 9422,03 грн.;

порушення ст. 7 Закону України «Про збір і облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», а саме:

у січні 2015 року за рахунок зміни класу професійного ризику занижено суму нарахування єдиного внеску на суми заробітної плати (звіт № від 20.02.2015р.), на які нараховується єдиний внесок, на 15,69 грн., яку було самостійно відкориговано платником у травні 2015 року (звіт від 16.06.2015р., реєстраційний №);

у лютому 2015 року за рахунок зміни класу професійного ризику занижено суму нарахування єдиного внеску на суми заробітної плати (звіт № від 20.03.2015р.), на які нараховується єдиний внесок, на 42,58 грн., яку було самостійно відкориговано платником у травні 2015 року (звіт від 16.06.2015р., реєстраційний №);

у березні 2015 року за рахунок зімни класу професійного ризику занижено суму нарахування єдиного внеску на суми заробітної плати (звіт № від 04.04.2015р.), на які нараховується єдиний внесок, на 49,78 грн., яку було самостійно відкориговано платником у травні 2015 року (звіт від 16.06.2015р., реєстраційний № );

у квітні 2015 року за рахунок зміни класу професійного ризику занижено суму нарахування єдиного внеску на суми заробітної плати (звіт № від 14.05.2015р.), на які нараховується єдиний внесок, на 49,78 грн., яку було самостійно відкориговано платником у травні 2015 року (звіт від 16.06.2015р., реєстраційний №);

у липні 2015 року за рахунок зміни класу професійного ризику занижено суму нарахування єдиного внеску на суми заробітної плати (звіт № від 02.08.2015р.), на які нараховується єдиний внесок, на 163,75 грн., яку було самостійно відкориговано платником у вересні 2015 року (звіт від 13.10.2015р., реєстраційний номер );

порушення ст. 16-1 Підрозділу 10 Податкового кодексу України, п.п. 168.1.2, п.п. 168.1.5 ст. 168, п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, а саме: військовий збір під час виплати доходу у вигляді заробітної плати за січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2017 року підприємством до бюджету перераховано не у повному обсязі та несвоєчасно. Перевіркою встановлено, що станом на 31.12.2017р. позивачем не перераховано до бюджету військового збору у сумі 915,96 грн.

За наслідками розгляду вказаного акту перевірки, контролюючим органом прийнято оскаржувані в даній справі податкові повідомлення - рішення від 22.05.2018р.:

№2 (а.с. 19 том 1), відповідно до якого позивачу нараховано штраф у розмірі 7133,38 грн. в зв'язку з відсутністю реєстрації протягом граничного строку, передбаченого абз.2 п. 120-1.2 ст. 120-1 Податкового кодексу України податкових накладних;

№2 (а.с. 22 том 1), відповідно до якого позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в загальному розмірі 1 120572,50 грн., у тому числі за основним платежем - 896458 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 224114,50 грн.;

№2 (а.с. 24 том 1), відповідно до якого позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств в загальному розмірі 14 987156,50 грн., у тому числі за основним платежем - 12 479281 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 2507875,50 грн.;

№ (а.с. 26 том 1), відповідно до якого позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з військового збору в загальному розмірі 8050,59 грн., в тому числі за основним платежем - 915,96 грн., штрафними (фінансовими) санкціями - 7032,79 грн. та пеня - 101,84 грн.;

№ (а.с. 30 том 1), відповідно до якого позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в загальному розмірі 68033,52 грн., в тому числі за основним платежем - 9422,03 грн., штрафними (фінансовими) санкціями - 57857,22 грн. та пеня - 754,27 грн.;

№2 (а.с. 34 том 1), відповідно до якого позивачу нараховано штраф у розмірі 190239,50 грн. в зв'язку з відсутністю реєстрації протягом граничного строку, передбаченого абз.2 п. 120-1.2 ст. 120-1 Податкового кодексу України податкових накладних та в зв'язку з виявленням помилок при зазначенні обов'язкових реквізитів накладних, передбачених п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України.

Крім того, контролюючим органом було ухвалено рішення № від 22.05.2018р. (а.с. 37 том 1), відповідно до якого в зв'язку з порушенням ст., ст. 6,7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» позивачу нараховано штрафні санкції в розмірі 66,84 грн.

Не погодившись із вказаними податковими повідомленнями - рішеннями, а також рішенням про застосування штрафних санкцій, позивач звернувся до суду.

Судом встановлено, що доходячи висновку про наявність виявлених перевіркою порушень та необхідність прийняття оскаржуваних в даній справі рішень, відповідач виходив з того, що за наданими позивачем до перевірки документами не надається можливим встановити собівартість готової продукції, зокрема, не надані розрахунки планової, фактичної калькуляції, виробничої калькуляції по видах на одиницю випущеної продукції, затверджені норми витрат сировини на одиницю випущеної продукції, внутрішні накладні, звіти складу, виробництва, цеху, технічні карти на виробництво продукції.

З аналізу виробничих актів на списання сировини, наданих до перевірки, контролюючим органом було встановлено, що готова продукція за кольором відрізняється від кольору матеріалів, з якої її було виготовлено, за відсутності даних щодо фарбування, відсутні документи щодо розміру виробів, виду покриття, кольору, товщини, кількість використаного матеріалу, тощо.

Крім того, як вказав відповідач, виробничі акти на списання сировини і матеріалів було підписано від імені засновника підприємства позивача ОСОБА_2, хоча він в штаті працівників позивача у 2015, 2016, 2017 роках не перебував та накази про його призначення відсутні.

Також контролюючий орган вказав, між позивачем як виконавцем та СП «Білий Колодязь» (код 31235456) як замовником було укладено договір підряду від 27.06.2017р. № 1/27/07-17 на виконання будівельних робіт. Проте 18.07.2017р. позивачем в межах згаданих правовідносин було укладено договір субпідряду з ТОВ «Бойлстон» та в наданих актах виконаних робіт належним чином не відображено які роботи виконувались та їх обсяг; здавання будівельних робіт з боку ТОВ «Бойлстон» відбулось у липні 2017 року, що не відповідає умовам графіку виконання робіт, хоча згідно відомостей звірки взаємних розрахунків між позивачем та ТОВ СП «Білий колодязь» відображення в обліку приймання-передачі робіт з монтажу металоконструкцій на об'єкті відбулось 04.09.2017р.

Крім того, відповідачем було зазначено про відсутність погодження робочого часу проведення робіт на об'єкті замовника та поіменного списку робітників (працівників) позивача або субпідрядника ТОВ «Бойлстон», хоча укладений договір підряду від 27.06.2017р. №1/27/07-17 передбачав право підрядника проводити роботи на об'єкті замовника у робочий час, погоджений з замовником.

Контролюючий орган зазначив, що в момент списання з балансу бракованих матеріалів позивачем не нараховувались податкові зобов'язання з податку на додану вартість по вказаних матеріалах.

Також контролюючий орган згідно наданого до суду відзиву на позовну заяву вказав про те, що між позивачем та ТОВ фірма «Колоріт-Строй» (податковий номер 37575840), а також ТОВ «Агро Капітал» (податковий номер 37188187) відбулись господарські правовідносини. При цьому, виписану за наслідками таких правовідносин податкову накладну №105 від 27.06.2017р. позивачем не було включено до складу податкової декларації з податку на додану вартість та додатку № 5 до податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2017 року.

Дослідивши вказані доводи відповідача та їх правове обґрунтування, наведене у відзиві на позовну заяву, суд зазначає наступне.

Так, судом встановлено, що між позивачем та ТОВ СП «Білий Колодязь» 27.07.2017р. було укладено договір підряду №1/27/07-17 (а.с. 138-143, том 30), відповідно до якого позивач (підрядник) зобов'язався своїми або залученими силами та засобами на свій ризик виконати якісно оказати професійні послуги з монтажу металопрофілю на фасади і кровлю транспортних стрічок №№ 2,3 на об'єкті замовника.

В подальшому між позивачем, в порядку виконання його зобов'язань за договором підряду №1/27/07-17 від 27.07.2017р. було укладено договір субпідряду №17/1807-01 від 18.07.2017р. (а.с. 73-76, том 17), відповідно до якого субпідрядник (ТОВ «Бойлстон») за завданням підрядника зобов'язався виконати будівельні роботи з монтажу металопрофілю на фасади і кровлю транспортних стрічок №№ 2,3 на об'єкті замовника - ТОВ СП «Білий Колодязь».

Згідно доводів та заперечень сторін щодо взаємовідносин позивача з СП «Білий колодязь» сторонами не заперечується укладення між ними договір підряду №1/27/07-17 від 27.06.2017р. та в зв'язку з його виконанням договору субпідряду №14/1807-01 від 18.07.2017р. Суд зауважує, що укладення договору субпідряду для виконання взятих на себе підрядником зобов'язань не суперечить приписам чинного законодавства. Крім того, згідно п. 5.1. договору підряду № 1/27/07-17 від 27.06.2017р. було передбачено право позивача на залучення до виконання робіт третіх осіб (субпідрядників).

Однак контролюючий орган вказує, що в актах виконаних робіт, складених між позивачем та ТОВ «Бойлстон» не відображено належним чином зміст та обсяг господарської операції, чим порушено вимоги ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в зв'язку з чим вказані акти не можуть належним чином підтвердити виконання та прийняття робіт за договором субпідряду.

Дослідивши копії актів виконаних робіт за договором субпідряду №14/1807-01 від 18.07.2017р., надані позивачем до матеріалів справи, зокрема № 731001 від 31.07.2017р., №731002 від 31.07.2017р., №731004 від 31.07.2017р. (а.с. 152,154, 156, том 11), суд доходить висновку про необхідність погодитись з доводами контролюючого органу, оскільки всі зазначені акти прийому-передачі виконаних робіт містять інформацію про виконані роботи «будівельні роботи», проте конкретного їх змісту (переліку) не розкривають.

Слід врахувати, що положення ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачають, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити, зокрема як зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції. Відтак, вказаний недолік є істотним, а отже вказані акти виконаних робіт належним чином не можуть засвідчити оформлену ними господарську операцію.

Крім того, згідно зазначених вище актів приймання виконаних робіт з ТОВ «Бойлстон» приймання відбулось в липні 2017 року, що не відповідає умовам графіку виконання робіт за договором підряду, укладеним між позивачем та ТОВ СП «Білий Колодязь».

При цьому доводи контролюючого органу про відсутність погодження робочого часу проведення робіт на об'єкті замовника та поіменного списку робітників (працівників) позивача або субпідрядника ТОВ «Бойлстон», хоча укладений договір підряду від 27.06.2017р. №1/27/07-17 передбачав право підрядника проводити роботи на об'єкті замовника у робочий час, погоджений з замовником, суд відхиляє як такі, що самі по собі не свідчать про відсутність фактичного виконання господарської операції.

Також суд зазначає, що контролюючим органом фактично не заперечується наявність наданих до акту перевірки первинних документів, зокрема актів на списання сировини і матеріалів, проте зроблено висновки про неможливість встановити вартість матеріальних ресурсів, використаних при виробництві.

Позивач, згідно доводів позовної заяви вказує, що ним були складені акти браку на виробництві в зв'язку з тим, як він зазначає, що стан сировини пошкоджений, але в подальшому існує імовірність надходження економічних вигод у сумі очікуваного часткового відшкодування збитків, обліковується на забалансовому рахунку 041 «Непередбачені активи».

В зв'язку з наведеним слід зауважити, що надані під час податкової перевірки акти про брак на виробництві містять рішення керівника підприємства позивача про віднесення вартості бракованого товару на рахунок 321, тобто дана бухгалтерська операція відображена в бухгалтерському обліку проводкою Дт 901 Кт 231. В той самий час у виробничих актах на списання сировини і матеріалів в якості використаної сировини браковані матеріали не використовувались, тобто від них дохід підприємством не отримано. Разом з цим відповідно до наданих до перевірки документів, відомості яких не спростовано при судовому розгляді справи, за бухгалтерськими рахунками «23 Виробництво»; 24 «Брак у виробництві» станом на 31.12.2015р., 31.12.2016р., 31.12.2017р. залишки становлять 0,0 грн., що вказує на те, що в момент списання з балансу бракованих матеріалів позивачем не нараховувались податкові зобов'язання з податку на додану вартість по вказаним матеріалам.

Відповідно до приписів п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання, виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до п. 189.1 ст. 189 цього Кодексу та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду та зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються до їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених п. 189.9 ст. 189 цього Кодексу).

Що стосується висновків контролюючого органу про безпідставне не включення позивачем до складу податкового зобов'язання за травень 2015 року сум податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ фірма «Колоріт-Строй» та за червень 2017 року по взаємовідносинам з ТОВ «Агро Капітал», судом встановлено, що позивач отримав від ТОВ фірма «Колоріт-Строй» грошові кошти в рахунок оплати за товар (профнастил ПК-18) в сумі 15736,97 грн. (ПДВ - 2622,83 грн.), про що складено податкову накладну № 74 від 29.05.2015р., яку позивачем зареєстровано у Єдиному реєстрі податкових накладних. Проте вказану податкову накладну позивачем не включено до складу податкової декларації з податку на додану вартість за травень 2015 року.

Також судовим розглядом підтверджено отримання позивачем від ТОВ «Агро Капітал» грошових коштів як передплату за товар (профнастил ПК-35 на гнуті вироби з оцинкованого металу) в сумі 107000,67 грн. (ПДВ 17833,44 грн.) згідно договору купівлі-продажу №17/2606-14 від 26.06.2017р. За вказаною господарською операцією було складено податкову накладну №105 від 27.06.2017р., яку позивачем зареєстровано у Єдиному реєстрі податкових накладних, проте не включено до складу податкової декларації з податку на додану вартість та Додатку №5 до податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2017 року. Вказані висновки зібраними у справі доказами не спростовано.

Що стосується виявлених контролюючим органом порушень з боку позивача щодо своєчасному не нарахуванню єдиного внеску та військового збору, судом встановлено, що доводи позовної заяви про їх необґрунтованість та незаконність фактично зведено до перерахування норм податкового законодавства України, зокрема, положень п.п. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, за яким податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством. Доводів, якими позивач обґрунтував наявність з боку контролюючого органу порушень вимог законодавства та які свідчать про фактичну відсутність вказаних порушень ним не наведено. При цьому відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, доведено наявність вказаних порушень поза розумним сумнівом. Зокрема, відповідачем підтверджено, що позивачем у січні 2015 року за рахунок зміни класу професійного ризику занижено суму нарахування єдиного внеску на суми заробітної плати (звіт № від 20.02.2015р.), на які нараховується єдиний внесок, на 15,96 грн., яку було самостійно відкориговано платником у травні 2015 року (звіт від 16.06.2015р., реєстраційний номер ); у лютому 2015 року рахунок зміни класу професійного ризику занижено суму нарахування єдиного внеску на суми заробітної плати (звіт № від 20.03.2015р.), на які нараховується єдиний внесок, на 42,58 грн., яку було самостійно відкориговано платником у травні 2015 року (звіт від 16.06.2015р., реєстраційний № ); у березні 2015 року за рахунок зміни класу професійного ризику занижено суму нарахування єдиного внеску на суми заробітної плати (звіт № від 07.04.2015р., на які нараховується єдиний внесок, на 49,78 грн., яку було самостійно відкориговано платником у травні 2015 року (звіт від 16.06.2015р. № ); у квітні 2015 року за рахунок зміни класу професійного ризику занижено суму нарахування єдиного внеску на суми заробітної плати (звіт № від 14.05.2015р.), на які нараховується єдиний внесок, на 49,78 грн., яку було самостійно відкориговано платником у травні 2015 року (звіт від 16.06.2015р., реєстраційний номер ); у липні 2015 року за рахунок зміни класу професійного ризику занижено суму нарахування єдиного внеску на суми заробітної плати (звіт № від 02.08.2015р.), на які нараховується єдиний внесок, на 163,75 грн., яку було самостійно відкориговано платником у вересні 2015 року (звіт від 13.10.2015р., реєстраційний номер ).

Що стосується порушень, пов'язаних з несвоєчасною реєстрацією податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, що є порушенням абз. 11 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу, позивач вказує на повторність притягнення його до відповідальності за вказане порушення, оскільки його вже було притягнуто до відповідальності за вказане порушення згідно податкового повідомлення-рішення від 30.11.2017р. №. Однак позивачем до матеріалів справи копії вказаного податкового повідомлення-рішення не надано. Так само його не надано на запит суду відповідачем - контролюючим органом.

В зв'язку з наведеним суд зазначає, що відповідно до приписів ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Також суд враховує, що будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням викладеного, перевіривши оскаржувані в даній справі рішення контролюючого органу, що були прийняті за наслідками податкової перевірки позивача, суд доходить висновку про їх відповідність приписам чинного законодавства та дійсним обставинами справи.

В зв'язку з наведеним позовні вимоги про визнання оскаржуваних рішень протиправним та скасування є такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 1,2, 6,7,19, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "АМКІФ" до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідолмень-рішень, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду у відповідності до ст. 295 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Панченко О.В.