Справа № 630/698/18
Суддя: Дем'яненко І. В.
Дата ухвалення: 2019-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №: 630/698/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29 січня 2019 року м. Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Дем'яненко І.В.,

за участю секретаря судового засідання Тимошенко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Люботин Харківської області у порядку спрощеного провадження з викликом сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, до інспектора роти №5 4-го батальйону УПП в м. Харків лейтенанта поліції Андрєєва Романа Сергійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Люботинського міського суду Харківської області з адміністративним позовом до інспектора роти №5 4-го батальйону УПП в Харківській області лейтенанта поліції Андрєєва Романа Сергійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Позивач просить визнати дії відповідача неправомірними та скасувати постанову серії ЕАВ № 724583 від 11 листопада 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що 11 листопада 2018 року об 11 год. 55 хв. відповідач розглянув справу про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі і ухвалив постанову серія ЕАВ №724583 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

ОСОБА_1 вказує в позові, що 11 листопада 2018 року приблизно об 11 год. 30 хв. він рухався на автомобілі Nissan Leaf д.н. НОМЕР_1 з прилеглої території парковки супермаркету «Клас», який розташований за адресою: м. Харків, Салтівське шосе,248. Під час виїзду на смугу руху по напрямку від перехрестя з проспектом Тракторобудівників в бік окружної дороги позивач зупинився біля «стоп - лінії» для того, аби пересвідчитися в безпечному виїзді з прилеглої території на проїжджу частину. Позивач, переконавшись, що пішоходи завершили перехід регульованого пішохідного переходу, ввімкнення червоного сигналу світлофора для пішоходів, почав рух по вулиці Салтівське шосе. Як зазначає ОСОБА_1, за кілька десятків метрів він побачив у дзеркала заднього виду поліцейський автомобіль з увімкненими світловими показниками і звуковим сигналом. Крім того, через гучномовець ОСОБА_1 почув щось схоже на марку і номер його автомобіля, але, зі слів позивача, поліцейські зверталися іноземною мовою.

Після зупинки, інспектор поліції почав пояснювати ОСОБА_1, що останній порушив Правила дорожнього руху України та проїхав на забороняючий сигнал світлофора, але не зазначив чим це підтверджується, не надавши жодних пояснень. На вимогу відповідача позивач надав інспектору посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб, після цього було складено постанову.

З такими діями відповідача він не погодився, оскільки процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення була проведена з порушенням вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року. Такі порушення виразилися в тому, що інспектор поліції не надав можливості скористатися юридичною допомогою, не зафіксував належними доказами факт порушення правил дорожнього руху і не дослідив інші докази, не врахував пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Крім того, позивач наполягає на тому, що він не вчиняв адміністративного правопорушення, в якому його звинувачують, жодних доказів вчинення ним інкримінованого правопорушення не надано. ОСОБА_1 також зазначає, що вказане в постанові місце вчинення правопорушення не відповідає дійсності, бо за вказаною адресою немає світлофору. Місце мешкання позивача зазначено неправильно, бо за вказаною адресою немає квартири 88.

Позивач вказує на те, що всі наведені в сукупності факти грубо порушують норми чинного законодавства, зокрема порушено його право на захист, не роз'яснено суть обвинувачень, не надано доказів, а підстави складання постанови йому не зрозумілі до цього часу.

Позивач направив до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглядати справу за його відсутності.

Відповідач - інспектор поліції, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, але в судове засідання не з'явився. Поряд з тим, відповідач скористався своїм правом на направив до суду відзив на позов, в якому письмово виклав свою позицію. Зокрема, відповідач зазначає, що відповідно до норм чинного законодавства в нього були законні підстави для зупинки автомобіля та вимоги на пред'явлення документів. Права позивачу були роз'яснені, але він не скористався своїм правом надати докази на підтвердження своєї невинуватості, а лише заперечував свою провину, жодних письмових клопотань не заявляв. Крім того, відповідач зазначає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення на місці його вчинення не є порушенням норм Закону.

Оскільки відповідач є суб'єктом владних повноважень, повідомлений про дату час і місце розгляду справи, суд розглядає справу за його відсутності на підставі наявних у ній доказів.

За таких обставин суд вирішив можливим розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів в порядку письмового провадження, відповідно до ч. 5 ст.205 КАС України.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтується позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків..

Інспектором 5-ї роти 4-го батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенантом поліції Андрєєвим Р.С. було складено постанову ЕАВ № 724583 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. За вказаною постановою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 425,00 грн.

В оскаржуваній постанові вказано, що ОСОБА_1 11 листопада 2018 року об 11.09 год. по вул. Салтівське шосе 256 В здійснив проїзд на заборонений сигнал світлофору. Порушення проїзду на заборонений сигнал - поєднаний червоний і жовтий сигнал, що забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу, чим порушив п. 8.7.3 є ПДР України

Будь-яких доказів, які б беззаперечно свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови не надано.

На наданому відповідачем відеозапису лише зафіксовано, що інспектор поліції підійшов до автомобіля позивача, представився, роз'яснив права, склав постанову. Поряд з тим, доказів, які б підтвердили саме вчинення інкримінованого позивачу правопорушення не надано.

Так єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Будь-яких доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП відповідачем до суду не надано.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В п. 8.7.3 ПДР України вказані сигнали світлофора та їх значення. Зокрема, зелений миготливий сигнал дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух; жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів; червоний сигнал - забороняє рух.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП адміністративній відповідальності підлягають особи, які керують транспортним засобом та допускають проїзд на заборонений сигнал світлофора.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органам Національної поліції підвідомчий розгляд справ про адміністративні порушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Частиною 1 статті 276 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

З приводу доводів позивача щодо неправомірності розгляду справи на місці вчинення правопорушення суд зазначає наступне.

У Рішенні Конституційним судом України 26.05.2015р. по справі №5-рп/2015 (п. 2.3) зазначено, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу (у редакції Закону №767-VII від 23.02.2014) визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності

Таким чином, КСУ зазначив, що перелік адміністративних правопорушень, які підлягають розгляду у скороченому провадженні (тобто фіксація адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення) є вичерпним і може бути змінений лише законом, зокрема, такий перелік порушень передбачений ч. 1 та ч. 2 ст. 258 Кодексу (у редакції Законами № 767-VII від 23.02.2014)

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.15р. № 596-VIII, внесено зміни до ст. 258 КУпАП та передбачено, що скорочене провадження у справах про адміністративне правопорушення застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП (в редакції Закону від 14.07.2015 № 596-VIII), протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП, навіть якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа не складає протокол про адміністративне правопорушення про притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Таким чином, згідно з положеннями ч.ч. 2,3,4,5 вказаної статті Законом встановлені випадки здійснення скороченого провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення, в тому числі, справи відносно позивача.

У зв'язку з цим, відповідач мав право розглянути справу у скороченому провадженні та на місці вчинення правопорушення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення без складення протоколу.

Тому розгляд справи відповідачем на місці зупинки не є самостійною підставою для скасування постанови.

Відповідно до розділу І Інструкції № 1395, що визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Поліцейський, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, залежно від установлених обставин зазначає у рішенні про наявність або відсутність вини конкретної особи у його вчиненні та за результатами розгляду справи по суті приймає відповідне рішення.

Таким чином, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов'язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Складена постанова не містить посилання на докази, які б доводили наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених вище, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

З аналізу наведених приписів слідує, що постанова про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху повинна мати відомості про докази, якими керувався суб'єкт владних повноважень при прийнятті рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності та якими підтверджується факт вчинення такою особою адміністративного правопорушення, зокрема, відомості про технічний засіб, яким здійснено фото і відеозапис.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Однак, в оскаржуваній постанові взагалі відсутнє посилання на технічні засоби, якими здійснено фото або відеозапис того, що позивач допустив порушення Правил дорожнього руху України, в якому його звинувачують, що є порушенням вимог ст. 283 КУпАП та вказує на протиправність прийнятої відповідачем постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Якщо учасник справи, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь згідно до ст. 62 Конституції України.

Таким чином, суд розглянув справу з урахуванням положень ст. 77 КАС України, прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі, а постанова - скасуванню, оскільки відповідачем не надано будь-яких доказів в підтвердження правомірності складеної ним постанови.

Одночасно з цим, у відповідності до ст. 286 КАС України, суд закриває справу про адміністративне правопорушення, оскільки в ній відсутні матеріали, які б вказували на наявність в діях ОСОБА_1 ознак відповідного правопорушення. З іншого боку, суд не вбачає підстав для направлення справи на новий розгляд до компетентного органу, оскільки докази, які б вказували на наявність в діях ОСОБА_1 ознак правопорушення в матеріалах справи взагалі відсутні.

Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 288 КУпАП, то підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ч. 2 ст. 122 КУпАП, ст. ст. 6, 8,9, 72, 77, 139, 242, 243-246, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1, до інспектора роти №5 4-го батальйону УПП в м. Харків лейтенанта поліції Андрєєва Романа Сергійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити повністю.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАВ № 724583 від 11 листопада 2018 року про накладення адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП на ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 425 гривень, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 01 лютого 2019 року

Суддя (підпис) І.В. Дем'яненко