Справа № 810/2461/18
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/2461/18 Суддя (судді) першої інстанції: Лисенко В.І.
Суддя-доповідач - Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Епель О.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Мідянки А.А.,

представників позивача Турлуповського С.В.,

Горбуненко В.С.,

представника відповідача Федоріна І.В.,

представника третіх осіб ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Проперті» до Міністерства юстиції України, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, СТОВ «Агрофірма Мрія», про визнання протиправним та скасування наказу,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Проперті» звернулось до суду з даним позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та обтяжень» від 25.04.2018 №1277/5 та зобов`язати відповідача вчинити дії щодо поновлення реєстраційних дій, скасованих на підставі спірного наказу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що прийнятий на підставі колективної скарги орендодавців наказ Міністерства юстиції України від 25.04.2018 №1277/5 є таким, що прийнятий всупереч нормам чинного законодавства та необґрунтовано позбавляє Товариство права оренди на земельні ділянки, які є об`єктами державної реєстрації. Вказує, що при розгляді скарги, відповідачем не взято до уваги факт пропущення третіми особами строку звернення з такою скаргою, при цьому, проігноровані пояснення та докази, надані позивачем при розгляді скарги. Наголошує, що факт існування договорів оренди, укладених з позивачем, став відомий третім особам не 12.04.2018 з відомостей Інформаційних довідок, як вони зазначають, а раніше, в момент підписання договорів у 2015 році.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2018 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі, при цьому, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушено порядок розгляду скарг на дії, рішення або бездіяльність державного реєстратора, а рішення, яке прийнято на підставі такого розгляду, є необґрунтованим та безпідставним. Також, суд вказує, що скасування рішень державної реєстрації іншого речового права з мотивів нездійснення перевірки щодо відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами є логічним у тому випадку, коли допущено одночасне існування подвійної державної реєстрації, що у дані ситуації, - відсутнє.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог. Апелянт зазначає, що судом встановлено протиправність дій суб'єкта владних повноважень без врахування законодавчо встановленої процедури етапів розгляду скарг в сфері державної реєстрації та надано оцінку діям, які є дискреційними повноваженнями органу державної влади. Також наголошує, що державний реєстратор під час проведення реєстраційних дій не перевірив інформацію про наявність або відсутність уже зареєстрованих речових прав з метою недопущення одночасного існування їх подвійної державної реєстрації. Крім того, на думку апелянта, вчинення реєстраційних дій відбулося на підставі довіреностей, які втратили чинність.

Позивачем було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про недотримання відповідачем Порядку №1128 при розгляді скарги третіх осіб, про відсутність доказів направлення доповнень до скарги, як наслідок, обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ТОВ «Агро-Проперті», згідно відомостей із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є юридичною особою з 08.06.2007.

Видами економічної діяльності Товариства є: код КВЕД 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний); код КВЕД 01.13 Вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів; код КВЕД 01.41 Розведення великої рогатої худоби молочних порід; код КВЕД 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві; код КВЕД 01.63 Післяурожайна діяльність; код КВЕД 01.64 Оброблення насіння для відтворення; код КВЕД 10.61 Виробництво продуктів борошномельно-круп'яної промисловості; код КВЕД 10.81 Виробництво цукру.

Між позивачем та третіми особами у 2015 році було укладено ряд договорів оренди земельних ділянок з подальшою їх державною реєстрацією.

Надалі, а саме протягом липня-серпня 2017 року, орендодавцями направлено на адресу позивача заяви, якими вони повідомили ТОВ «Агро-Проперті» про відсутність наміру щодо продовження терміну дії договорів після закінчення строку їх дії.

13 квітня 2018 року до Міністерства юстиції України від третіх осіб надійшла скарга на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, вмотивована тим, що під час виїзду на належні їм земельні ділянки вони дізналися, що земельні ділянки перебувають у користуванні ТОВ «Агро-Проперті» без їх згоди, у зв»язку з чим 12.04.2018 вони звернулись за отриманням Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Із отриманих інформаційних довідок їм стало відомо, що на підставі договорів оренди земельних ділянок державними реєстраторами прийнято ряд рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (оренди), а саме: від 12.09.2017 №37022143, від 28.09.2017 №37306679, від 17.10.2017 №37591300, від 25.01.2016 №27923104, від 27.01.2016 №27961699, від 27.01.2016 №27962037, від 27.01.2016 №27962168, від 25.01.2016 №27923769, від 27.01.2016 №27961480.

При цьому, скаржники стверджують, що не знали про існування договорів оренди земельних ділянок, на підставі яких були прийняти перелічені рішення, оскільки вони їх не укладали, тому просили відповідача скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, якими було зареєстровано право оренди ТОВ «Агро-Проперті» на належні їм земельні ділянки.

Міністерство юстиції України направило копію поданої скарги до державного реєстратора Таращанської районної державної адміністрації Шпирі О.Л., приватного нотаріуса Таращанського районного нотаріального округу Київської області Овраменко Л.В. та ТОВ «Агро-Проперті» (а.с. 177-180). Також, відповідач повідомив, що дата, час та місце розгляду скарги буде опублікована на сайті Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України.

Після отримання вказаної скарги представник позивача на засіданні Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації подав докази необґрунтованості скарги, а саме, листи, якими скаржники звертались до позивача із заявами про відсутність наміру продовжувати дію договорів, в яких чітко зазначено дату укладання відповідного договору та строк його закінчення, і просив відмовити у задоволенні скарги через пропуск установленого для звернення зі скаргою строку, оскільки надані ним заяви скаржників датовані липнем 2017 року, що суперечить відомостям, зазначеним останніми у скарзі.

За результатами розгляду скарги, Комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації прийняла висновок від 23.04.2018, у якому вирішила задовольнити колективну скаргу від 13.04.2018 у повному обсязі, при цьому, підставами, які слугували для задоволення колективної скарги, стали ті обставини, що суб`єкти оскарження при прийнятті оскаржуваних рішень та розгляді відповідних заяв, не звернулись до органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин та здійснює ведення Державного земельного кадастру, з метою встановлення відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами, зокрема інших речових прав (прав оренди), зареєстрованих до 01.01.2013, у встановленому порядку.

В подальшому, Міністерством юстиції України було прийнято спірний наказ від 25.04.2018 №1277/5 «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень».

Позивач, вважаючи, що цей наказ прийнятий з порушенням передбаченого порядку та не ґрунтується на нормах чинного законодавства, звернувся з позовом до суду.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів суду, що діяв правомірно, з чим погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації підлягають речові права, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; іпотека; право довірчої власності; інші речові права відповідно до закону.

Приписами статті 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Згідно п. 2 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1128 (далі - Порядок №1128), для забезпечення розгляду скарг суб'єктом розгляду скарги утворюються постійно діючі комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - комісія), положення та склад яких затверджуються Мін'юстом або відповідним територіальним органом.

Пунктом 5 Порядку№1128 визначено, що перед розглядом скарги по суті комісія вивчає скаргу для встановлення: чи віднесено розгляд скарги відповідно до законів до повноважень суб'єкта розгляду скарги (належний суб'єкт розгляду скарги); чи дотримано вимоги Законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги; чи наявні (відсутні) інші скарги у суб'єкта розгляду скарги.

Згідно ч.3 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що законодавством України передбачено, що дії та рішення державного реєстратора можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, шляхом подання скарги. При цьому, для зазначеного оскарження встановлений певний порядок, який передбачає створення спеціальної комісії та процедурних вимог щодо розгляду поданих скарг.

Як вбачається з матеріалів справи і не є спірним, скарга третіх осіб на рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень була подана 13.04.2018.

Разом з тим, на обґрунтування строку звернення скаржниками зазначено, що впродовж тривалого часу останні не використовували належні їм земельні ділянки, та не вчиняли жодних правочинів щодо них, зокрема, не укладали договорів оренди земельних ділянок із ТОВ «Агро-Проперті». Вказали, що про факт існування таких договорів дізнались із відомостей Інформаційних довідок, отриманих ними 12.04.2018.

Проте, як свідчать матеріали справи, а саме, договори оренди землі між третіми особами (Орендодавцями) та позивачем (Орендарем), які містяться в матеріалах справи, кожен із укладених договорів підписаний особисто сторонами правочину, має всі необхідні реквізити та істотні умови, що у розрізі законодавства свідчить про надання згоди встановленої форми.

При цьому, доказами того, що треті особи мали реальну можливість дізнатися та знали про наявність укладених договорів, є заяви третіх осіб (власників земельних ділянок), якими вони повідомили позивача про те, що не мають наміру продовжувати термін дії договорів. При цьому, кожна із заяв містить чіткий термін закінчення відповідного договору.

Також, на обізнаність третіх сторін про укладення договорів вказують наявні у матеріалах справи відомості на отримання сільськогосподарської продукції (в рахунок орендної плати за земельні паї) за 2017 рік, згідно яких ОСОБА_20, ОСОБА_9, ОСОБА_21 та ОСОБА_15 отримали орендну плату у виді готівки у сумі 7000,00 грн, а ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, та ОСОБА_22 отримали орендну плату у виді сільськогосподарської продукції (т.2 а.с. 103-122).

На підтвердження отримання особами орендної плати у формі готівки, позивачем надано видаткові касові ордери ТОВ «Агро-Проперті» від 28.09.2017 (т.2 а.с 126).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у разі обставин, які дають підстави вважати правочин нікчемним або недійсним, у даному випадку, заперечення третіх осіб щодо укладання договорів від їх імені, питання про відповідність договорів законодавству України слід вирішувати у порядку цивільного судочинства, тому до розірвання або скасування договору в судовому порядку, такий договір вважається дійсним.

При цьому, твердження третіх осіб про те, що обставина існування договорів оренди земельних ділянок стала їм відома лише 13.04.2018, спростовується наявними у матеріалах справи доказами, наданими позивачем як до суду, так і до Комісії з питань розгляду скарг у сфері держаної реєстрації, що свідчить про те, що треті особи пропустили передбачений строк на оскарження дій, рішень та бездіяльності державного реєстратора.

Державна реєстрація прав оренди ТОВ «Агро-Проперті» була проведена 25.01.2016, 27.01.2016, 12.09.2017, 28.09.2017 та 17.10.2017, тобто, державні реєстратори, вчиняючи реєстраційні дії мали керуватись законодавством, чинним станом на вказані дати.

З метою повного та всебічного встановлення обставин державної реєстрації прав та їх обтяжень, судом першої інстанції було витребувано у Таращанської районної держаної адміністрації Київської області оригінали реєстраційних справ №27961557, №27961851, №27961699, №27962037, №27962168, №27961480, № 27923104, №27923769, №37306679, №37022143, №37591300 , які було досліджено в ході розгляду справи і було встановлено, що реєстраційні дії були вчинені на підставі таких документів: заяви про державну реєстрацію іншого речового права; документу, що посвідчує повноваження представника заявника; документу, що посвідчує особу представника та його ідентифікаційний код; договору оренди земельної ділянки; документу, що підтверджує сплату судового збору.

Дані документи відповідали вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а отже державними реєстраторами у ході вчинення реєстраційних дій було вчинено всі необхідні дії, передбачені законодавством, що регулювало відносини державної реєстрації, що вказує на відповідність дій суб`єктів реєстрації нормам та вимогам права.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що скасування рішень державної реєстрації іншого речового права з мотивів нездійснення перевірки щодо відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами є логічним у тому випадку, коли допущено одночасне існування подвійної державної реєстрації, що у конкретній ситуації відсутнє.

Також суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги доводи представника третіх осіб про те, що вчинення державними реєстраторами реєстраційних дій відбулося на підставі довіреностей, які втратили чинність, оскільки вказана обставина не слугувала мотивом для винесення оскаржуваного рішення.

Крім того, матеріали справи не містять доказів надіслання доповнень до скарги від 20.04.2018 року та від 23.04.2018 року, як і отримання їх позивачем, тому позивач фактично був позбавлений права ознайомитися з доповненнями до скарги та реалізувати своє право на надання відповідних пояснень та доказів щодо них.

Колегія суддів наголошує, що важливість дотримання і неухильного виконання процедури розгляду скарги безпосередньо пов'язана із забезпеченням права суб'єкта, інтересів якої вона стосується, на захист, зокрема, надання нею відповідних пояснень з приводу правовідносин, що виникли, а тому, невиконання суб'єктом влади вимог законодавства в цій частині зводить нанівець законність всієї процедури розгляду скарги та, як наслідок, прийнятого за її результатами рішення.

Встановлені процедурні порушення розгляду скарги нівелюють відповідні наслідки та обумовлюють наявність достатніх і необхідних правових підстав для визнання протиправним та скасування спірного наказу.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує правову позицію, висловлену в рішенні Європейського Суду з прав людини від 20 жовтня 2011 року у справі «Рисовський проти України», в якому Суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов'язків.

Отже, спірний наказ не підлягає перевірці по суті встановлених ним обставин, тобто результатів перевірки скарги третіх осіб та доповнень до неї, оскільки її здійснення належить до дискреційних повноважень відповідача, що мають бути ним реалізовані у порядку та у спосіб, визначений Законом № 1952-IV та Порядком № 1128, з дотриманням прав, свобод і законних інтересів всіх осіб, передбачених п. 9 вказаного Порядку, за умови повного, всебічного, виваженого та об'єктивного встановлення всіх обставин виниклих правовідносин з дотриманням, зокрема, вимог п. 8 цього ж Порядку.

За таких обставин, враховуючи, що відповідачем порушено порядок розгляду скарг на дії, рішення або бездіяльність державного реєстратора, вірним є висновок суду першої інстанції, що Міністерство юстиції України не мало правових підстав для розгляду колективної скарги, оскільки, по-перше, така скарга була подана з пропуском передбаченого строку, а отже її розгляд є порушенням приписів права.

Крім того, колегія суддів не приймає доводи представника третіх осіб про необхідність проведення почеркознавчої експертизи з метою підтвердження, на його думку, недійсності укладених договорів, виданих довіреностей тощо, оскільки дані обставини не спростовують факт порушення Міністерством юстиції України норм Порядку №1128 та встановленої цим Порядком процедури розгляду скарг, крім того, встановлення фактів підробки чи фіктивності документів не віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

При цьому, доводи представника відповідача щодо належності даного спору до юрисдикції цивільного або господарського суду також судом не приймаються, оскільки предметом оскарження в даній справі є рішення суб'єкта владних повноважень, а саме, наказу Міністерства юстиції України, прийнятого ним на виконання своїх владних повноважень, що, в свою чергу, є публічно-правовим спором.

Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача вчинити дії щодо поновлення реєстраційних дій, скасованих на підставі спірного наказу, колегія суддів, звертає увагу, що поновлення записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно належить до дискреційних повноважень відповідача.

Так, відповідно до Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 р. на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Разом із тим, згідно п.19 Порядку №1128, у разі задоволення скарги і винесення у зв»язку з цим рішення Міністерства юстиції, воно виконується державним реєстратором шляхом внесення відповідних записів до реєстрів відповідно до законів. У разі коли після задоволення Мін'юстом скарги та внесення відповідного запису до реєстрів у таких реєстрах проведено інші реєстраційні дії, внесення відповідних записів до реєстрів здійснюється державним реєстратором виключно за наявності судового рішення, яким вирішується питання щодо правового статусу таких реєстраційних дій.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову про зобов'язання відповідача вчинити дії щодо поновлення реєстраційних дій, скасованих на підставі наказу Міністерства юстиції України «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та обтяжень» від 25.04.2018 №1277/5, підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в позові.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316,317, 321, 322 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2018 року - скасувати в частині задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Проперті» про зобов'язання Міністерство юстиції України вчинити дії щодо поновлення реєстраційних дій, скасованих на підставі наказу Міністерства юстиції України «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та обтяжень» від 25.04.2018 №1277/5.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 31.01.2019.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Епель

А.Г. Степанюк