Справа № 285/933/16-а
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2019-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

31 січня 2019 року

м. Київ

справа №285/933/16-а

адміністративне провадження №К/9901/4562/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Гімона М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Мороз Л.Л., Кравчука В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 14 вересня 2017 року (суддя Савицька Л.Й.) та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2017 року (головуючий суддя Капустинський М.М., судді Моніч Б.С., Охрімчук І.Г.) у справі № 285/933/16-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Житомирі Житомирської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в місті Житомирі Житомирської області (далі по тексту - відповідач), в якому просив визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в місті Житомирі щодо обмеження максимального розміру призначеної йому пенсії по інвалідності, розмір якої обчислено відповідно до Закону України «Про державну службу», з урахуванням постанови Новоград-Волинського міськрайонного суду від 29 липня 2015 року та ухвали Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2015 року та зобов'язати здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження її максимального розміру з урахуванням зазначених судових рішень і проведених виплат з 01 травня 2015 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що позивачу відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII та постанови Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 29 липня 2015 року у розмірі 90 % від заробітної плати з урахуванням усіх складових (матеріальної допомоги, індексації, компенсації, грошової винагороди та надбавки), що складає 11 281, 41 грн. Проте, відповідачем йому нараховано та виплачено пенсію у меншому розмірі, а саме з 01 травня 2015 року - 9 490 грн., а з 01 вересня 2016 року - 10 740 грн., без зазначення будь-якої підстави та обґрунтування такого зменшення.

Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 08 вересня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2016 року, закрито провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, з підстав, визначених пунктом 4 частини 1 статті 157 КАС України.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 24 травня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 08 вересня 2016 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2016 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 14 вересня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2017 року, позов задоволено частково. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в місті Житомирі Житомирської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності, розмір якої обчислено відповідно до Закону України «Про державну службу», з урахуванням постанови Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 29 липня 2015 року та ухвали Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2015 року, а також вже проведених виплат починаючи з 01 травня 2015 року.

Не погодившись з рішенням судів попередніх інстанцій, Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що усі складові заробітної плати при виконанні рішення суду були включені до розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» в повному обсязі, а пенсія розрахована у розмірі 90 % від заробітної плати. Разом з тим, відповідачем було правомірно застосовано обмеження щодо виплати пенсії, встановлені статтею 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (дал - Закон №3668-VI).

У поданому відзиві на касаційну скаргу позивач просив залишити її без задоволення, а судові рішення - без змін, як законні та обґрунтовані. Зазначено, що приписами статей 22 та 58 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони скасовують, або пом'якшують відповідальність особи.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та відзиву на неї, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального права і дотримання норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Вирішуючи спір, суди встановили, що позивач з 08 квітня 2010 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в місті Житомирі Житомирської області та отримує пенсію по інвалідності за нормами Закону № 3723-XII.

Постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 29 липня 2015 року позовні вимоги позивача до Управління Пенсійного фонду України в місті Житомирі Житомирської області задоволені частково, визнано бездіяльність Управління протиправною та зобов'язано здійснити перерахунок і виплату пенсії у розмірі 90 % від заробітної плати, з урахуванням всіх складових (отриманих виплат) за останні 24 календарні місяці, фактично відпрацьованих перед зверненням за пенсією, у тому числі надбавки за роботу з таємними документами, матеріальної допомоги на оздоровлення, індексації доходів громадян, починаючи з 01 травня 2015 року.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2015 року апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Житомирі Житомирської області задоволено частково. Постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 29 липня 2015 року скасовано в частині задоволення позовних вимог щодо визнання протиправними дій Управління Пенсійного фонду України в місті Житомирі Житомирської області щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати пенсії державного службовця з більшого заробітку, з урахуванням надбавки за роботу з таємними документами та зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням надбавки за роботу з таємними документами. Прийнято в цій частині нову постанову про відмову в задоволенні позову. В решті постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 29 липня 2015 року залишено без змін.

Відповідно до листа відповідача від 10 березня 2016 року на виконання вказаних судових рішень позивачу нараховано пенсію відповідно до норм Закону № 3723-XII, але із обмеженням максимального розміру пенсії.

Задовольняючи частково вимоги адміністративного позову, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з того, що обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками судів з огляду на наступне.

Так, предметом розгляду даного адміністративного спору є правомірність дій відповідача, що мали місце щодо виплати позивачеві пенсії на виконання судових рішень з обмеженням її максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень частини 7 статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-XII (далі - Закон № 3723-XII), в редакції Закону України №213-VIII від 02 березня 2015 року тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Згідно частини 7 статті 37 Закону № 3723-XII, у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015р. № 911-VIII, що набрала чинність з 01 січня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Такі положення закону у спірний період діяли, неконституційними не визнавались і підлягали застосуванню відповідними суб'єктами, в тому числі пенсійними органами під час виплати пенсій.

У межах даної адміністративної справи судами встановлено, що відповідачем на виконання вищезазначених судових рішень здійснено саме перерахунок пенсії позивача, призначеної відповідно до Закону №3723-ХІІ. При цьому при перерахунку пенсії позивача пенсійним органом застосовано обмеження максимального розміру пенсії, встановлене Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи».

Як встановлено пунктом 2 "Прикінцевих та перехідних положень" Закону № 3668-VI, обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом (до 1 жовтня 2011 року).

Суд касаційної інстанції вважає помилковими висновки судів попередніх інстанцій щодо застосування до спірних правовідносин положень пункту 2 пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», оскільки в ході розгляду справи судами встановлено, що приймаючи рішення про перерахунок пенсії відповідач керувався чинними на той час положеннями Закону №3723-ХІІ, якими не передбачено, що такі обмеження не застосовуються до пенсіонерів, пенсії яким призначено до набрання ним чинності. Аналіз наведених норм свідчить, що вони не звужують зміст набутих прав пенсіонерів, розмір вже призначеної пенсії яких більший зазначеного максимального розміру. Водночас запроваджують обмеження, в тому числі на період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, щодо розміру призначених та перерахованих пенсій. В даному випадку позивачу здійснювався саме перерахунок пенсії.

Відповідна правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 205/8204/16-а.

Слід зауважити, що ні постанова Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 29 липня 2015 року, ні постанова Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2015 року не містять висновків та рішення щодо перерахунку пенсії позивача без обмеження її максимальним розміром.

З приводу доводів позивача щодо недопустимості звуження змісту та обсягу прав та свобод позивача, які існували на час призначення пенсії та які гарантувалися законодавством, діючим на той час, з якими погодились суди попередніх інстанцій, колегія суддів касаційного суду зазначає, що суди належним чином не дослідили питання наявності/відсутності звуження прав позивача в межах розгляду даної справи, а саме чи відбулося для позивача внаслідок внесення змін до Закону №3668-VI зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.

Надаючи правову оцінку такому питанню, колегія суддів виходить з наступного.

Так, статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», діючою до 31 грудня 2015 року, було визначено, що прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність складає з 1 січня 2015 року - 949 гривень, з 1 вересня - 1074 гривні.

Тобто, максимально можливий розмір пенсії, який ОСОБА_1 міг би отримувати з 1 вересня 2015 року у кількісному розмірі складав 10740грн.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», діючою з 01 січня 2016 року, було визначено, що прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність складає: з 1 січня 2016 року - 1074 гривні, з 1 травня - 1130 гривень, з 1 грудня - 1247 гривень.

Відповідно, максимально можливий розмір пенсії, який ОСОБА_1 міг би отримувати, виходячи з норм Закону №3668-VI в редакції до внесення змін Законом №911-VIII, у кількісному розмірі складав також 10740грн. (з 1 січня 2016 року по 30 квітня 2016 року).

З 01 січня 2016 року, виходячи з норм Закону №911-VIII, максимальний розмір пенсії, призначеної за Законом України «Про державну службу» не може перевищувати 10740грн.

Виходячи з вищенаведеного відсутні підстави вважати, що Закон №911-VIII звузив зміст та обсяг існуючих прав позивача або погіршив її становище, яке існувало до 31 грудня 2015 року. Цим Законом було лише закріплено той обсяг прав, який існував до набрання ним чинності, у фіксованому розмірі.

Матеріали справи не містять доказів того, що до 01 січня 2016 року позивач отримував або мав право на отримання пенсії у розмірі, який би перевищував 10740грн., що могло б бути підставою для визнання неправомірними дій органу Пенсійного фонду внаслідок проведення в наступному виплати пенсії у меншому розмірі.

Аналогічна правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду від 27 лютого 2018 року у справі № 405/3700/17 (2-а/405/140/17).

Відповідно до частини першої статті 351 КАС підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що судами першої та апеляційної інстанцій ухвалено необґрунтовані рішення, які постановлено без дотриманням норм матеріального права, у зв'язку із чим вони підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 345, 351, 355, 356 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області задовольнити.

Постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 14 вересня 2017 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2017 року у справі № 285/933/16-а скасувати.

Прийняти нову постанову.

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Житомирі Житомирської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон

Л.Л. Мороз

В.М. Кравчук ,

Судді Верховного Суду