Справа № 140/2057/18
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2019-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/4318/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Іщук Л.П., Обрізка І.М.,

з участю секретаря судових засідань Коваль Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу приватного підприємства «Меркурій-В» на ухвалу судді Волинського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2018 року про поверненя його позовної заяви до Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

суддя у І інстанції Ксензюк А.Я.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Луцьк,

дата складення повного тексту рішення 26 жовтня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

12 жовтня 2018 року приватне підприємство «Меркурій-В» (далі - ПП «Меркурій-В») звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому просило визнати протиправним та скасування рішення комісії Державної фіскальної служби України (далі - ДФС), яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, від 22 грудня 2017 року №476047/31398790, а також зобов'язати відповідача зареєструвати податкову накладну від 30 листопада 2017 року № 15 у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2018 позовну заяву ПП «Меркурій-В» було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, а саме запропоновано вказати підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду.

24 жовтня 2018 року на виконання вимог ухвали від 17 жовтня 2018 року ПП «Меркурій-В» подало до суду заяву про поновлення строку на звернення до адміністративного суду, у які позивач обґрунтовував свою позицію тим, що положеннями статтей 56, 102 Податкового кодексу України (далі - ПК) встановлений строк у 1095 днів для оскарження будь-якого рішення податкового органу. Окрім того, посилався на те, що із оскаржуваним рішенням ПП «Меркурій-В» ознайомилось лише 29 квітня 2018 року і з урахуванням положень статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України строк оскарження рішення комісії ДФС від 22 грудня 2017 року № 476047/31398790 триває до 29 жовтня 2018 року.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2018 року у справі № 140/2057/18 у задоволенні клопотання ПП «Меркурій-В» про поновлення строку звернення до адміністративного суду було відмовлено, а позовну заяву - повернуто позивачу. При цьому суддя виходив із того, що положеннями статті 102 ПК врегульовано питання строків оскарження рішення контролюючого органу саме щодо нарахування грошового зобов'язання, винесеного на підставі норм ПК і строк давності тривалістю 1095 днів до спірних правовідносин випадку не застосовується. Окрім того, ПП «Меркурій-В» вже зверталося до Волинського окружного адміністративного суду в межах адміністративної справи № 0340/1818/18 із аналогічним позовом, однак ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 3 жовтня 2018 року таку позовну заяву було повернуто позивачу у зв'язку із пропуском строку звернення до адміністративного суду. Водночас, надана представником позивача копія сторінки програми "М.Е.Doc" не є безумовним доказом того, що ПП «Меркурій-В» стало відомо про існування оскаржуваного рішення ДФС лише 29 квітня 2018 року.

У апеляційній скарзі ПП «Меркурій-В» просить зазначену ухвалу судді першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ПП «Меркурій - В» звернулось 12 жовтня 2018 року до суду з адміністративним позовом про скасування рішення ДФС від 22 грудня 2017 року, тобто через дев'ять місяців з дати винесення податковим органом свого рішення у межах спеціального строку, передбаченого пунктом 56.18 статті 56 та статтею 102 ПК у 1095 днів, для оскарження будь якого рішення податкового органу.

Відповідач ДФС у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити ухвалу судді без змін, а апеляційну скарнгу - без задоволення. При цьому посилається на те, що положеннями статті 102 ПК вирішено питання строків оскарження рішення контролюючого органу саме щодо нарахування грошового зобов'язання, винесеного на підставі норм ПК.

Окрім того, наголошує на тому, що ПП «Меркурій-В» вже зверталося до Волинського окружного адміністративного суду в межах адміністративної справи № 0340/1818/18 із аналогічним позовом до ДФС і ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 3 жовтня 2018 року позовну заяву ПП «Меркурій-В» було повернуто позивачу у зв'язку із пропуском строку звернення до адміністративного суду.

Представники сторін у ході апеляційного розгляду підтримали свої правові позиції по суті спору, наполягаючи на безпідставності тверджень протилежної сторони.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Питання строку звернення до адміністративного суду регламентовані приписами статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до суду адміністративного за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно із приписами частини 3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень пункту 56.1. статті 56 ПК у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Пунктом 56.18. статті 56 ПК передбачено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

При цьому приписами статті 102 ПК встановлено строк давності у 1095 днів.

Як свідчать матеріали справи, ПП «Меркурій-В» 12 жовтня 2018 року подало до Волинського окружного адміністративного суду позовну заяву, у якій просило визнати протиправним та скасування рішення комісії ДФС № 476047/31398790 від 22 грудня 2017 року.

Підсудомуючи наведені правові норми та встановлені у ході апеляційногоь розгляду обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ПП «Меркурій-В» звернулося до адміністративного суду у даній справі у межах передбаченого чинним законодавством строку, а суддею при прийнятті оскаржуваної ухвали від 26 жовтня 2018 року безпідставно застосовано загальний строк звернення до суду в межах спірних правовідносин, у той час, як застосуванню підлягав спеціальний строк, встановлений статтею 102 ПК.

Висновки судді першої інстанції про те, встановлений статтею 102 ПК строк давності у 1095 днів підлягає застосуванню лише щодо оскарження рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання, винесеного на підставі норм ПК, суперечить наведеним правовим нормам та є помилковим.

Відповідно до приписів частини 1 статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що суддя першої інстанції при вирішенні питання про можливість відкриття провадження у справі № 140/2057/18 за позовом ПП «Меркурій-В» допустив неправильне застосування норм матеріального права та порушив норми процесуального права, що призвели до неправильного вирішення питання. Відтак, оскаржувану ухвалу судді слід скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 320, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу приватного підприємства «Меркурій-В» задовольнити.

Скасувати ухвалу судді Волинського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2018 року у справі № 140/2057/18 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Л. П. Іщук
І. М. Обрізко
Постанова у повному обсязі складена 31 січня 2019 року.