Справа № 817/1048/18
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2019-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/1651/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11 липня 2018 року у справі №817/1048/18 (головуючий суддя Зозуля Д.П., час ухвалення 13:20 год., м. Рівне, повний текст рішення складений 12 липня 2018 року) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

встановив:

12 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 22.02. 2018 року № 35083-50, № 35084-50, № 35085-50, № 35086-50, № 35087-50, № 35088-50 та № 35089-50 в частині визначення податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки по об'єктах нежитлової нерухомості на загальну суму 39057,60 грн.

Рішенням від 11 липня 2018 року Рівненський окружний адміністративний суд адміністративний позов задовольнив повністю.

Визнав протиправними та скасував податкові повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області №35083-50, №35084-50, №35085-50, №35086-50, №35087-50, №35088-50 та №35089-50 від 22.02.2018; вирішив питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДФС у Рівненській області оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми ст. 266 ПК України, які встановлюють пільги щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Так, відповідно до підпункту «ж» п.п.266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України до об'єктів нерухомості, які не є об'єктами оподаткування належать: будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Відповідно до п. п. 14.1.235 п. 14.1 ст. 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Таким чином, дія податкової пільги поширюється на сільськогосподарських товаровиробників, які є власниками об'єктів нерухомості.

У спорі, що розглядається, власником об'єктів нерухомості є фізична особа - ОСОБА_1, а не юридична особа - сільськогосподарський товаровиробник - ФГ «АВМ-С».

Зазначені обставини виключають можливість застосування податкової пільги, передбаченої підпунктом «ж» п.п.266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України.

З огляду на викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

У судовому засіданні позивач заперечив вимоги апеляційної скарги за їх безпідставністю, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представник відповідача в судове засідання апеляційного суду не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, а тому в силу приписів ч.2 ст. 313 КАС України його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна станом на 29.05.2018 ОСОБА_1 належать на праві власності наступні об'єкти: адмінбудівля, що розміщена за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 385,3 кв. м; будівля зерноскладу, що розміщена за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 1024,0 кв. м; будівля корівника, що розміщена за адресою: АДРЕСА_3, загальною площею 1688,1 кв. м; будівля ворохосушилки, що розміщена за адресою: АДРЕСА_4, загальною площею 587,0 кв. м; будівля автовагової, що розміщена за адресою: АДРЕСА_5, загальною площею 58.6 кв. м; будівля зерноскладу, що розміщена за адресою: АДРЕСА_6, загальною площею 1049,2 кв. м; їдальня, що розміщена за адресою: АДРЕСА_7, загальною площею 90,0 кв. м (а.с. 60-75).

Вказані обставини також підтверджено копіями технічних паспортів на дані будівлі (а.с. 30-38).

У лютому 2018 року Головне управління ДФС у Рівненській області згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями, далі - ПК України), прийняло податкові повідомлення-рішення від 22.02. 2018 року № 35083-50, № 35084-50, № 35085-50, № 35086-50, № 35087-50, № 35088-50 та № 35089-50, згідно з якими визначило позивачу грошове зобов'язання за платежем «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» на загальну суму 39057,60 грн за 2017 рік (а.с. 12-18).

Не погодившись з вказаними вище податковими повідомлення - рішеннями, позивач оскаржив їх до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи адміністративний позов, керувався тим, що позивач є сільськогосподарським товаровиробником, а споруди, що належать йому на праві власності та використовуються ним у сільськогосподарській діяльності не є об'єктами сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а тому оскаржувані податкове повідомлення - рішення є протиправними й підлягають скасуванню.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд зазначає наступне.

Ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з п.21.1 ст.21 ПК України посадові особи контролюючих органів зобов'язані: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими Законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

01 січня 2015 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року №71-VIII, яким запроваджено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Порядок оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначено ст.266 Податкового кодексу України.

Згідно з п.266.1.1 п. 266.1 ст.266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Пп.266.2.2, пп.266.3.1. п.266.2 ст.266 ПК України передбачає, що об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. Базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Відповідно до пп.266.3.2 п.266.3 ст.266 ПК України база оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно з пп.266.3.3 п.266.3 ст.266 ПК України база оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого об'єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об'єкт.

Відповідно до підпункту «ж» пп.266.2.2. п.266.2 ст.266 ПК України не є об'єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Таким чином, правовою підставою для застосування до особи пільги зі сплати податку на нерухоме майно у вигляді звільнення від його сплати є одночасна сукупність наступних умов: 1) використання споруди безпосередньо у сільськогосподарській діяльності; 2) особа має бути сільськогосподарським товаровиробником.

У Податковому кодексі України поняття «сільськогосподарський товаровиробник» визначено пп.14.1.235 ст.14 ПК України.

Згідно з пп.14.1.235 п.14.1 ст.14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Крім того, у пп.14.1.235 ст.14 ПК України вказано, що визначення сільськогосподарського товаровиробника застосовується виключно для цілей глави 1 «Спрощена система оподаткування, обліку та звітності» розділу XIV цього Кодексу «Спеціальні податкові режими», до якої віднесено четверту групу - сільськогосподарські товаровиробники, в яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.

Таким чином, визначення сільськогосподарський товаровиробник, яке міститься у пп.14.1.235 п. 14.1 ст. 14 ПК України, та на яке покликається в апеляційній скарзі податковий орган, застосовується виключно для цілей глави розділу ХІV цього Кодексу «Спрощена система оподаткування, облік та звітність», що прямо визначено самим пп.14.1.235 п.14.1 ст.14 ПК України.

З системного аналізу правових норм вбачається, що до спірних правовідносин щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, дане визначення не застосовується, оскільки відноситься до розділу ХІІ «Податок на майно».

Відповідно до пп.5.2, 5.3 ст.5 ПК України, у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу; інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Поняття «сільськогосподарський товаровиробник», що міститься у Законах України «Про сільськогосподарський перепис», «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001-2004 років» та у ПК України не суперечать один одному, оскільки визначення, закріплене законодавцем у пп.14.1.235 п.14.1 ст.14 ПК України має чітко обмежену сферу застосування та, як наслідок, для інших випадків мають бути застосовані субсидіарно норми інших законів у відповідності до положень п.5.3 ст.5 ПК України.

При цьому, з положень Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 року №507 будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства включають в себе будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та інше.

З системного аналізу правових норм вбачається, що споруди, які використовуються безпосередньо у сільськогосподарській діяльності звільняються від оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, незалежно від того, власником таких споруд є фізична чи юридична особа.

При цьому, згідно з ч.1 та ч.2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до правової позиції Європейського суду у справах «Щокін проти України» (Shchokin v. Ukraine), заяви № 23759/03 та 37943/06, рішення від 14 жовтня 2010 року та «Серков проти України» (Serkov v. Ukraine), заява № 39766/05, рішення від 7 липня 2011 року ЄСПЛ дійшов висновку що, по-перше, національне законодавство не було чітким та узгодженим та не відповідало вимозі «якості» закону і не забезпечувало адекватного захисту осіб від свавільного втручання у права заявника; по-друге, національними органами не було дотримано вимоги податкового законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника, коли в його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 від 24.04.2009 ОСОБА_1 належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 2,28 га на території Великопільської сільської ради Березнівського району Рівненської області з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства» (а.с. 19).

Крім того, твердження позивача про вирощуванням та реалізацією свиней протягом 2017 року підтверджуються копіями реєстраційних свідоцтв свиней IS 02725746 від 25.01.2017, IS 02725747 від 25.01.2017, IS 02725746 від 25.01.2017, IS 02725748 від 05.06.2017, IS 02725749 від 05.06.2017, IS 02725750 від 05.06.2017, IS 02725751 від 05.06.2017.

Колегія суддів оглянула надані оригінали зазначених реєстраційних свідоцтв та підтвердила їх належність ОСОБА_1

Відтак, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що наявні у справі докази у своїй сукупності підтверджують здійснення позивачем виробництва сільськогосподарської продукції, переробку власновиробленої сільськогосподарської продукції, її реалізацію, тобто позивач є сільськогосподарським товаровиробником.

До того ж, цільовим призначенням частини об'єктів нерухомого майна (будівлі зерноскладу, корівника, ворохосушилки, автовагової), які належать ОСОБА_1, є використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, оскільки об'єкти нежитлової нерухомості були частинами пайового фонду КСП «Україна», яке використовувало їх у сільськогосподарській діяльності. Вказані обставини підтверджено рішеннями Березнівського районного суду Рівненської області від 20.05.2008 у справі № 2-499-2008 (а.с. 28, 29).

А тому, у спірних правовідносинах підстави для справляння податку на нерухоме майно (будівлі зерноскладу, корівника, ворохосушилки, автовагової), відмінне від земельної ділянки, відсутні, тому що позивач не є платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, оскільки займається розведенням свиней, використовує нежитлові будівлі у своїй господарській діяльності, тобто є сільськогосподарським товаровиробником, а тому споруди, що належать йому на праві власності та використовуються ним у сільськогосподарській діяльності не є об'єктами сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Поряд з цим, колегія суддів вважає безпідставним віднесення до переліку об'єктів, що не підлягають оподаткуванню, та належать сільськогосподарському товаровиробнику, приміщення адмінбудівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_8, загальною площею 385, 3 кв.м та приміщення їдальні, що розташована за адресою: АДРЕСА_7, загальною площею 90,0 кв.м.

Позаяк такі не призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, та використання їх у такій діяльності заперечив сам позивач у судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Таким чином, задовольняючи адміністративний позов в частині скасування податкових повідомлень-рішень, якими позивачу визначено суми податкових зобов'язань за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, об'єктами справляння якого є адмінбудівля та будівля їдальні, власниками яких є ОСОБА_1, суд першої інстанції допустив неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Зазначене є безумовною підставою для скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС у Рівненській області за №35088-50 та №35083-50 від 22 лютого 2018 року.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно доч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи та неправильно застосував норми матеріального права в частині позовних вимог, а тому вважає правильним скасувати судове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити частково.

Керуючись статтями 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Рівненській області задовольнити частково.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11 липня 2018 року у справі № 817/1048/18 в частині скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС у Рівненській області за № 35088-50 та № 35083-50 від 22 лютого 2018 року - скасувати та прийняти в цій частині нове рішення.

В задоволенні прозову в частині скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС у Рівненській області за № 35088-50 та № 35083-50 від 22 лютого 2018 року відмовити.

В решті рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11 липня 2018 року у справі № 817/1048/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Повне судове рішення складено 31.01.2019.