Справа № 280/4549/18
Суддя: Артоуз Олеся Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

18 січня 2019 року

Справа № 280/4549/18

м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Артоуз О.О., за участю секретаря судового засідання Поліщука Я.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження адміністративну справу в порядку письмового провадження за позовом Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» (03150, м. Київ, вул. Предславинська, буд. 34-А, ) до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська,11 Г, ), Запорізького управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (69035, м. Запоріжжя, пр. Соборний 190А, ) про визнання неправомірною відмови у прийнятті податкової декларації,

ВСТАНОВИВ:

30 жовтня 2018 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» (далі – позивач) до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі – відповідач 1); Запорізького управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі – відповідач 2) в якому позивач просить суд:

визнати протиправною відмову Запорізького управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби у прийнятті уточнюючих розрахунків до податкових декларацій з податку на додану вартість від 18.06.2015 за травень 2015 року, від 17.0712015 за червень 2015 року та від 19.08.2015 за липень 2015 року, які подані ПАТ «Донбасенерго» 07.09.2018;

визнати уточнюючі розрахунки до податкових декларацій з податку на додану вартість від 18.06.2015 за травень 2015 року, від 17.07.2015 за червень 2015 року та від 19.08.2015 за липень 2015 року, які подані ПАТ «Донбасенерго» 07.09.2018, прийнятими Запорізьким управлінням Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби 07.09.2018;

стягнути з Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача витрати по сплаті судового збору.

На обґрунтування позовних вимог у позовній заяві позивач зазначає, що Запорізьке управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби відмовило у прийнятті уточнюючих розрахунків з підстав, що не передбачені чинним законодавством України. З аналізу правових норм Податкового кодексу України платник податків має право надіслати уточнюючий розрахунок до податкової декларації, яка містить помилку, оскільки Податковий кодекс України прямо це не забороняє, при цьому контролюючий орган не має права відмовитись прийняти такий уточнюючий розрахунок, оскільки Податковий кодекс України не містить такої норми, яка дозволяє відмовляти у прийнятті уточнюючих розрахунків, якщо він поданий більше ніж через 1095 днів після подання податкової декларації.

Ухвалою суду від 05.11.2018 відкрито адміністративну справу до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче засідання на 27 листопада 2018 року. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

27 листопада 2018 року до суду представником відповідачів подано відзив на адміністративний позов, відповідно до якого позовні вимоги не визнає та просить у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі, обґрунтовуючи тим, що позивачем 12.09.2018 листами від 07.09.2018 №01-1.7/2048, №01-1.7/2039, №01-1.7/2050 було подано уточнюючі розрахунки податкових зобов’язань з податку на додану вартість у зв’язку виправленням самостійно виявлених помилок за звітні періоди травень-липень 2015 року із зазначенням причини подання таких розрахунків на паперових носіях, а саме: ПАТ «Донбасенерго» 07.09.2018 було подано засобами електронного зв’язку уточнюючі розрахунки податкових зобов’язань з податку на додану вартість у зв’язку виправленням самостійно виправлених помилок у звітному періоді травень-липень 2015 року. Зазначені уточнюючі розрахунки не були прийняті автоматизованою системою «Єдине вікно подання електронних документів» ДФС України: на адресу підприємства надіслано квитанцію №1 із зазначенням помилки «документ не може бути прийнятий – заповнено недостовірне значення обов’язкового реквізиту «Звітний період, що уточнюється» за травень 2015 року, оскільки минув термін давності, перевірено відповідно до п. 49.8 ст. 49 на підставі статті 102 Податкового кодексу України. Аналогічні помилки зазначені також в квитанціях про відмову в прийнятті уточнюючих розрахунків за серпень 2015 року та липень 2015 року. З урахуванням вимог, встановлених пунктами 102.1 та 102.2 статті 102 Податкового кодексу України, для подання уточнюючих розрахунків за звітні періоди травень, червень, липень 2015 років минули строки давності. Крім того, за результатами перевірки встановлено, що зазначені уточнюючі розрахунки містять помилки, оформлені з поршенням вимог п. 48.3 ст. 48 Податкового кодексу України, а саме в наданих розрахунках невірно зазначено обов’язковий реквізит «Звітний (податковий) період, що уточнюється», оскільки минув термін давності.

У підготовчому судовому засіданні 27 листопада 2018 року представники сторін не заперечували щодо оголошення перерви у підготовчому засіданні з метою виконання ухвали про відкриття загального позовного провадження та надання строку для ознайомлення з відзивом та підготовкою заперечень на відзив, у зв’язку з чим оголошено перерву до 19 грудня 2018 року.

19 грудня 2018 року за письмовою заявою сторін закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду у порядку письмового провадження у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання.

Розглянувши та дослідивши надані документи, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлені наступні обставини.

Публічне акціонерне товариство «Донбасенерго» () до 29.12.2014 мало місцезнаходження за адресою: м. Донецьк, пр. Тітова, 8-б, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серія А01 №715398.

У зв’язку з тимчасовою окупацією частини території України, проведенням антитерористичної операції та з метою дотримання чинного законодавства України, 29.12.2014 ПАТ «Донбасенерго» змінило своє місцезнаходження на адресу: м. Київ, вул. Предславинська, буд. 34-А, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Разом з тим, фактичне місцезнаходження частини відокремлених підрозділів ПАТ «Донбасенерго», серед яких і Структурна одиниця «Старобешівська теплова електрична станція», залишилось на тимчасово окупованій території.

Відповідно до пояснень позивача, судом встановлено, що з огляду на неможливість фізичного переміщення Старобешівської ТЕС на підконтрольну територію та відповідно до вимог Закону України «Про електроенергетику», постанови Кабінету Міністрів України від 07.05.2015 № 263 «Про особливості регулювання відносин у сфері електроенергетики на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження» та наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 08.05.2015 № 273, ПАТ «Донбасенерго» здійснювало господарську діяльність з виробництва електричної енергії в населеному пункті (смт. Новий Світ Старобешівського району Донецької області), на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Особливість виробництва електричної енергії на тимчасово окупованій території полягає в тому, що виробники електричної енергії зобов’язані були виробляти електричну енергію на цій території в обсягах, які визначав уповноважений державний диспетчер – Донбаська електроенергетична система Державного підприємства «Національна електрична компанія «Укренерго», незалежно від того, чи оформлена відповідними документами передача виробленої електричної енергії покупцям, які є власниками електричних мереж, що розташовані на тимчасово окупованій території.

На виконання вимог постанови КМУ від 07.05.2015 № 263 ПАТ «Донбасенерго» здійснювало виробництво електроенергії в обсягах, що визначались уповноваженим державним диспетчером, формуючи податкові зобов’язання з податку на додану вартість виходячи з всього обсягу виробленої електроенергії.

ПАТ «Донбасенерго» подало до контролюючого органу за місцем обліку податкові декларації з податку на додану вартість від 18.06.2015 за травень 2015 року, від 17.07.2015 за червень 2015 року та від 19.08.2015 за липень 2015 року, в яких податкові зобов’язання визначені виходячи з всього обсягу електроенергії, яка вироблена Старобешівською ТЕС на тимчасово неконтрольованій території.

Як встановлено судом, підставою для формування уточнюючих розрахунків за травень-липень 2015 року стали наступні обставини.

Частина виробленої ПАТ «Донбасенерго» на Старобешівській ТЕС електроенергії надходила в електричні мережі Державного підприємства «Регіональні електричні мережі», які розташовані на тимчасово окупованій території.

Проте Державне підприємство «Регіональні електричні мережі» не підписало Багатосторонній договір, який, відповідно до постанови КМУ від 07.05.2015 № 263, мав бути укладений між всіма суб’єктами електроенергетики, які провадили діяльність на тимчасово окупованій території, не уклало з ПАТ «Донбасенерго» відповідний двосторонній договір купівлі-продажу електроенергії та не підписувало акти приймання-передачі електроенергії.

Рішенням Господарського суду Київської області від 30.09.2016 у справі № 911/2466/16, яке набрало законної сили, у задоволенні позову ПАТ «Донбасенерго» до Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» про зобов’язання укласти договори та прийняти виконання зобов’язання відмовлено.

Відмовляючи у позові суд виходив з того, що Державне підприємство «Регіональні електричні мережі» не має доступу до своїх активів, розташованих на тимчасово неконтрольованій території, вони вибули із володіння підприємства незаконним шляхом, що унеможливлює здійснення підприємством діяльності на тимчасово неконтрольованій території, підприємство не отримувало електричну енергію від ПАТ «Донбасенерго».

З огляду на обставини, які встановлені рішенням господарського суду Київської області від 30.09.2016 у справі № 911/2466/16, ПАТ «Донбасенерго» звернулось з листом від 01.06.2017 № 01-1.1/01498 до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про надання податкової консультації стосовно правильності формування податкових зобов’язань по податку на додану вартість при постачання електроенергії у електричні мережі Державного підприємства «Регіональні електричні мережі».

За результатом розгляду звернення ПАТ «Донбасенерго» Державною фіскальною службою України листом від 28.07.2017 № 142816199.97.15-03-07-15/ІПК надано податкову консультацію, відповідно до якої операції з відпуску електроенергії незалежно від умов постачання та категорії отримувачів є об’єктом оподаткування ПДВ.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.12.2017 у справі №826/11900/17, яке набрало законної сили 28.01.2018, визнано протиправною та скасовано індивідуальну податкову консультацію Державної фіскальної служби України, що викладена в листі від 28.07.2017 № 142816199.97.15-03-07-15/ІПК.

05.07.2018 ПАТ «Донбасенерго» звернулось до Державної фіскальної служби із заявою про надання податкової консультації з урахуванням висновків суду.

Листом від 20.08.2018 №3599/6/99-99-15-03-02-15/ІПК Державна фіскальна служба України надала ПАТ «Донбасенерго» податкову консультацію, відповідно до якої відпуск електричної енергії виробленої Старобешівською ТЕС ПАТ «Донбасенерго» у мережі ДП «Регіональні електричні мережі» не є постачанням товару у розумінні пп.14.1.191 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України.

З врахуванням позиції, викладеної Державною фіскальною службою в податковій консультації, ПАТ «Донбасенерго» вирішено усунути помилку у податкових деклараціях з податку на додану вартість від 18.06.2015 за травень 2015 року, від 17.07.2015 за червень 2015 року та від 19.08.2015 за липень 2015 року, що були визначені як операції з відпуску електричної енергії виробленої Старобешівською ТЕС ПАТ «Донбасенерго» у мережі ДП «Регіональні електричні мережі» як операції з постачання товару у розумінні пп.14.1.191 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, у зв’язку чим 07.09.2018 позивач подав засобами електронного зв’язку до Запорізького управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, за місцем обліку уточнюючі розрахунки податкових зобов’язань з податку на додану вартість у зв’язку з виправленням самостійно виявлених помилок до податкових декларацій з податку на додану вартість від 18.06.2015 за травень 2015 року, від 17.07.2015 за червень 2015 року та від 19.08.2015 за липень 2015 року.

07.09.2018 ПАТ «Донбасенерго» отримало засобами електронного зв’язку квитанції № 1 про неприйняття вказаних уточнюючих розрахунків.

Дослідивши вказану квитанцію, що сформована авоматизованою системою «Єдине вікно подання електронних документів» ДФС України, судом встанвоелно, що підстави для неприйняття уточнюючих розрахунків в квитанціях зазначено про виявлені помилки: заповнене недостовірне значення обов’язкового реквізиту «Звітний (податковий) період, що уточнюється» травень 2015, червень 2015, липень 2015, оскільки минув термін давності (перевірено відповідно до п. 49.8 ст. 49 на підставі ст. 102 Податкового кодексу України.

07.09.2018 позивачем повторно направилено поштовим зв’язком уточнюючі розрахунки разом із супровідними листами за вих. №01-1.7/02048 (за травень 2015 року), за вих. №01-1.7/02050 (за червень 2015 року), за вих. №01-1.7/02049 (за липень 2015 року), до Запорізького управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби.

24.09.2018 за вх. №01-02243-02/1.7 ПАТ «Донбасенерго» отримало від Запорізького управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби лист від 18.09.2018 №38853/10/2810-47-09 «Про невизнання податкової звітності відповідно до якого відмовлено у прийнятті уточнюючих розрахунків до податкових декларацій з податку на додану вартість від 18.06.2015 за травень 2015 року, від 17.07.2015 за червень 2015 року та від 19.08.2015 за липень 2015 року, обґрунтовуючи там, що для подання уточнюючих розрахунків за звітні періоди травень, червень, липень 2015 року минули строки давності, визначені ст. 102 Податкового кодексу України.

Вважючи відмову Запорізького управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби у прийнятті уточнюючих розрахунків до податкових декларацій з податку на додану вартість від 18.06.2015 за травень 2015 року, від 17.07.2015 за червень 2015 року та від 19.08.2015 за липень 2015 року протиправною, ПАТ «Донбасенерго» звернулося з відповідним адміністративним позовом.

Відповідно до пп. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно з п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов’язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов’язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Пунктом 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

За п. 46.5 ст. 46 Податкового кодексу України форма податкової декларації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

За змістом п. 48.1 ст. 48 Податкового кодексу України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Відповідно до п. 48.2 ст. 48 Податкового кодексу України обов'язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.

Згідно з п. 49.8 ст. 49 Податкового кодексу України прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

За змістом п. 49.11 ст. 49 Податкового кодексу України контролюючий орган надає платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації лише, якщо вона заповнена з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу.

Згідно з п. 48.3 ст. 48 Податкового кодексу України податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити:

тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий);

звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація;

звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку);

повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами;

код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер;

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);

місцезнаходження (місце проживання) платника податків;

найменування контролюючого органу, до якого подається звітність;

дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми);

інформація про додатки, що додаються до податкової декларації та є її невід’ємною частиною;

ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків;

підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

За п. 48.4 ст. 48 Податкового кодексу України у окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов'язкові реквізити:

відмітка про звітування за спеціальним режимом;

код виду економічної діяльності (КВЕД);

код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ;

індивідуальний податковий номер згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період;

дата та номер рішення про включення неприбуткової організації до Реєстру неприбуткових установ та організацій;

ознака неприбутковості організації;

повне найменування нерезидента;

місцезнаходження нерезидента;

назва та код держави резиденції нерезидента.

З огляду на викладене, судом встанвоелно, що подані 07.09.2018 ПАТ «Донбасенерго» уточнюючі розрахунки до податкових декларацій за травень-липень 2015 року містять всі необхідні реквізити, які передбачені пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 Податкового кодексу України, зокрема, в них зазначений звітний (податковий) період, що уточнюється, а сааме: травень 2015 року, червень 2015 року та липень 2015 року.

Як вбачається з квитанцій №1 про відмову у прийнятті уточнюючих розрахунків та листа Запорізького управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 18.09.2018 №38853/10/2810-47-09, причиною відмови у прийнятті є відсутність інформації, яку повинна містити форма податкової декларації (відсутність обов’язкових реквізитів), проте він обгрунтований закінченням строку давності, який встановлений ст. 102 Податкового кодексу України.

При цьому суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до п. 49.1 ст. 49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Граничні строки подання податкових декларацій встановлені п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України. Вони можуть бути збільшені за правилами та на підставах, які передбачені Податковим кодексом України.

Пункт 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України встановлює обов’язок платника податків (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) надіслати уточнюючий розрахунок до податкової декларації, в якій містяться помилки, що самостійно виявлені платником податків у майбутніх податкових періодах.

Це кореспондує з нормами ст. 102 Податкового кодексу України, які встановлюють обмеження строку, протягом якого контролюючий орган має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків.

При цьому, пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України визначено, що у разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зоовязань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня поання уточнюючого розрахунку. Відтак, суд приходить до висновку, що у разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації строки давності у 1095 днів розпочинаються з дня подання уточнюючого розрахунку.

Відповідно до супровідних листів від 07.09.2018 за вих.№01-1.7/2048, №01-1.7/2039, №01-1.7/2050 ПАТ «Донбасенерго» подавав уточнюючі розрахунки: від 09.09.2015 (№) до податкової декларації від 18.06.2015 за травень 2015 року; від 09.09.2015 (№) до податкової декларації від 17.07.2015 за червень 2015 року; від 29.09.2015 (№) до податкової декларації від 19.08.2015 за липень 2015 року

Таким чином, строк давності по вказаним деклараціям становить: по податковій декларації від 18.06.2015 за травень 2015 року – до 10.09.2018 включно; по податковій декларації від 17.07.2015 за червень 2015 року – до 10.09.2018 включно; по податковій декларації від 19.08.2015 за липень 2015 року – до 01.10.2018 включно.

Таким чином, ПАТ «Донбасенерго» подало спірні уточнюючі розрахунки до податкових декларацій з податку на додану вартість від 18.06.2015 за травень 2015 року, від 17.07.2015 за червень 2015 року та від 19.08.2015 за липень 2015 року в межах строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України.

Відповідно до пп.49.12.2 п. 49.12 ст. 49 Податкового кодексу України у разі отримання відмови контролюючого органу у прийнятті податкової декларації платник податків має право оскаржити рішення контролюючого органу у порядку, передбаченому статтею 56 цього Кодексу.

Згідно з п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, тобто в строк 1095 днів, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу.

За змістом п. 49.13 ст. 49 Податкового кодексу України у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об’єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв’язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб’єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності свого рішення, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до приписів частини першої статті 139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб’єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Щодо клопотання представника позивача про стягнення з відповідача витрат на оплату судового збору суд зазначає наступне.

Згідно ч.ч.1, 2, 3 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судовий збір у розмірі 3524 грн., сплачений платіжним дорученням №13602 від 26.10.2018, підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби та Запорізького управління Офісц поатників податків Державної фіскальної служби (по 1762 грн. з кожного).

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-10, 14, 90, 139, 143, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» (03150, м. Київ, вул. Предславинська, буд. 34-А, ) до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська,11 Г, ), Запорізького управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (69035, м. Запоріжжя, пр. Соборний 190А, ) про визнання неправомірною відмови у прийнятті податкової декларації - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною відмову Запорізького управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби у прийнятті уточнюючих розрахунків до податкових декларацій з податку на додану вартість від 18.06.2015 за травень 2015 року, від 17.07.2015 за червень 2015 року та від 19.08.2015 за липень 2015 року, які подані Публічним акціонерним товариством «Донбасенерго» 07.09.2018.

Визнати уточнюючі розрахунки до податкових декларацій з податку на додану вартість від 18.06.2015 за травень 2015 року, від 17.07.2015 за червень 2015 року та від 19.08.2015 за липень 2015 року, які подані Публічним акціонерним товариством «Донбасенерго» 07.09.2018, прийнятими Запорізьким управлінням Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби 07.09.2018.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» (03150, м. Київ, вул. Предславинська, буд. 34-А, ) суму судового збору у розмірі 3524 ,00 (три тисячі п’ятсот двадцять чотири) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська,11 Г, ), Запорізького управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (69035, м. Запоріжжя, пр. Соборний 190А, ) (по 1762 грн. з кожного).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 18.01.2019.

Суддя О.О.Артоуз