Справа № 806/229/15
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2019-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 806/229/15

Головуючий у 1-й інстанції: Шуляк Любов Анатоліївна

Суддя-доповідач: Сушко О.О.

22 січня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Смілянця Е. С. Залімського І. Г. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Платаш В.О.,

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Синицької Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирскій області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08 червня 2018 року (м.Житомир, 20 червня 2018 року) у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирскій області про скасування податкових повідомлень - рішень, та рішення про застосування штрафних санкцій,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 08.06.2016 року просив скасувати податкові повідомлення-рішення від 27.11.2014 року: № ; № ; № ; № та рішення № від 27.11.2014 року про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів нарахованого єдиного внеску та вимоги від 07.10.2015 року №.

Відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08 червня 2018 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача в судовому засіданні просила задовольнити апеляційну скаргу.

Представник позивача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що наказом від 19.09.2014 року № 2126, Житомирською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Житомирській області було призначено проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача з 19.09.2014 року тривалістю 5 робочих днів.

За результатами її проведення, складено акт перевірки від 07.10.2014 року № 6152/17-2/НОМЕР_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2012 по 31.12.2013 року, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 по 31.12.2013 року.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог, зокрема: п. 187.1 ст. 187, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України (далі - ПК України), встановлено заниження ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року всього у сумі 15 713,00 гривень; п. 291.4 ст. 291, п. 296.2 ст. 296, пп. 298.2.3 ст. 298 ПК України, в результаті чого було занижено суму єдиного податку до сплати на 99 659,80 гривень; пп. 177.1.2 п. 177.1 ст. 177, п. 167.1 ст. 167 ПК України, в результаті чого встановлено заниження податку на доходи фізичних осіб на суму 484 920,33 гривень; п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", в результаті чого встановлено заниження суми єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу, у розмірі 34,7% на 86 544,92 гривні.

На підставі вказаного акту перевірки Головним управлінням Міндоходів у Житомирській області прийнято 27.11.2014 податкові повідомлення-рішення:

- № , яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 97924 грн.;

- № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 15713 грн. та застосовано штраф в сумі 25197 грн.;

- № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з єдиного податку з фізичних осіб в розмірі 99659,80 грн. та застосовано штраф в сумі 24914,95 грн.;

- № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 484920,33 грн. та накладено штраф в сумі 121230,08 грн.

Рішенням від 27.11.2014 року № , податковим органом до підприємця застосовано штрафні санкції за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 8213,80 грн.

Також, податковим органом винесено вимогу від 07.10.2015 № про сплату боргу (недоїмки), згідно якої розмір недоїмки зі сплати єдиного внеску та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування становить 86544,92 грн.

Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, п.79.2 ст.79 ПК України передбачено, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Отже, платник податків повинен бути повідомлений податковим органом про проведення позапланової документальної невиїзної перевірки, та до її початку податковий орган повинен мати відповідний документ про ознайомлення платника податків з наказом про проведення перевірки. До того ж несвоєчасність надсилання наказу та повідомлення про проведення даного виду перевірки може бути підставою для висновку про незаконність перевірки у разі порушення прав платника, зокрема, у випадку відсутності можливості надати пояснення та заперечення з приводу виявлених порушень в результаті несвоєчасного ознайомлення про факт проведення цієї перевірки.

Як встановлено з матеріалів справи, наказ від 19.09.2014 року № 2126 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки не було вручено позивачу до початку проведення перевірки, тобто відповідачем допущено порушення порядку повідомлення про проведення перевірки. Вперше про складені щодо позивача документи перевірки та оспорювані податкові повідомлення-рішення, останньому стало відомо лише в січні 2015 року з листа-відповіді Житомирської ОДПІ від 06.01.2015 року № 356/0/17-2, доказів ж зворотного відповідачем не надано.

В ході проведення перевірки податковим органом було направлено запит щодо надання пояснень з приводу порушень податкового законодавства, допущених підприємцем, згідно з умовами п.78.1.1 ПК України, № 11011/0/17-1 від 14.04.2014 року, який останнім було отримано 16.04.2014 року.

В силу п.10 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом" від 27 грудня 2010 р. № 1245, запит щодо отримання податкової інформації від платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин оформляється на бланку органу державної податкової служби та підписується керівником (заступником керівника) зазначеного органу. У запиті зазначаються: посилання на норми закону, відповідно до яких орган державної податкової служби має право на отримання такої інформації; підстави для надіслання запиту; опис інформації, що запитується, та в разі потреби перелік документів, що її підтверджують.

Отримавши запит № 11011/0/17-1 від 14.04.2014 року, позивач 16.04.2014 року звернувся із заявою до Житомирської ОДПІ, в якій зазначив, що він є неповним, а тому просив викласти чітку інформацію з порушень ним податкового законодавства та надати відповідь.

Водночас, контролюючим органом було направлено нові запити: № 19131/0/17-2 від 25.06.2014 року, який повернувся на адресу податкової інспекції поштовим конвертом за закінченням терміну зберігання; № 2732/0/17-1 від 16.07.2013 року, № 5283/0/17-1 від 31.07.2013 року, доказів направлення яких позивачу, суду не надано. Як вбачається із надісланих запитів, контролюючий орган витребовував від позивача первинні документи ведення бухгалтерського обліку.

Тому, позивач не був обізнаний з існуванням таких запитів та відповідно був позбавлений права надати на них обґрунтовані пояснення та документи витребувані контролюючим органом.

Відтак, позивач був позбавлений можливості надати пояснення та заперечення з приводу виявлених порушень в результаті несвоєчасного ознайомлення про факт проведення невиїзної перевірки та необізнаності із запитами контролюючого органу про надання документів, тобто процедурні порушення вплинули на можливість платника податків захистити свої права під час проведення спірної перевірки.

Що стосується встановлених під час проведення перевірки порушень, то слід зазначити наступне.

Як встановлено з матеріалів справи, висновки про заниження ПДВ за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року та завищення податкового кредиту, зроблено за рахунок:

- відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів та системи співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України у 2012, 2013 роках, якою встановлено не включення до складу податкового зобов'язання суми ПДВ по товарам (послугам), що були відвантажені (надані) покупцям;

- даних декларацій з податку на додану вартість позивача за січень, березень - травень 2012 року, квітень, червень, серпень 2013 року. Інші декларації з ПДВ було визнано неподаними або не прийнято податковим органом;

- матеріалів зустрічних звірок від інших податкових інспекцій;

- перевіркою відображених у рядку 10.1 декларацій "Придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення) з податком на додану вартість на митній території України товарів/послуг та необоротних активів з метою їх використання виключно у межах господарської діяльності платника податку для здійснення, які підлягають оподаткуванню за основною ставкою та нульовою ставкою", рядку 17 "Усього податкового кредиту" показників за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року у загальній сумі 0 грн., так як позивачем не надано підтверджуючих документів, щодо формування податкового кредиту. Відповідно до баз даних ДПС податкової, звітності та інших джерел інформації, одержаних в ході проведення перевірки, встановлено укладання цивільно-правових відносин та проведення безтоварних операцій, спрямованих на надання податкової вигоди для третіх осіб з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту.

В свою чергу, будь-яка первинна документація, зокрема податкові накладні, рух активів у процесі здійснення господарських операцій, фінансова, статистична та інша звітність, регістри податкового та бухгалтерського обліку, з дослідження яких можливо було б встановити обсяг та вартість проведених господарських операцій позивачем, а відтак його доходи та витрати, що в кінцевому рахунку формує об'єкт оподаткування та податковий кредит, інспекторами Житомирської ОДПІ не досліджувались.

За змістом пп.75.1.2 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

У відповідності до п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Отже, перевірка має бути проведена саме на підставі: податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, первинних документів, отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації за результатами перевірок інших платників податків та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Тобто, додатковими джерелами для перевірки дотримання податкового законодавства, законодавець визначив дані, надані платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отримані в інший спосіб, передбачений законом.

Вказаними нормами не передбачено можливості проведення перевірки лише на підставі даних, отриманих в інший спосіб, передбачений законом, оскільки це б призводило до істотних порушень та зловживань з боку контролюючого органу до підконтрольної особи, порушення системи рівноваги прав та обов'язків суб'єктів податкового права при проведення таких перевірок.

Також, у постанові Верховного Суду від 20.03.2018 року у справі №810/1438/17 вказано, що у будь-якому випадку документальна перевірка вимагає дослідження первинних документів. Порушення способу перевірки доводить неналежне виконання контрольної функції податковим органом та унеможливлює прийняття будь-яких рішень за наслідками не проведення перевірки.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначено ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та п.1.2 ст. 1, п.2.1 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 р. зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.95 р. за № 168/704, та зазначено, що первинні документі - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Тому, для підтвердження даних податкового обліку необхідно брати до уваги первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Таким чином, формування висновків про порушення податкового законодавства лише на підставі даних інших контрагентів платника податку з електронної бази ДПС та матеріалів зустрічних звірок, інформація про які взагалі відсутня в акті перевірки, а лише формально зазначено про них, та за відсутності перевірки первинної документації самого платника податків, є неприпустимим, оскільки такі висновки не відповідають дійсним фактичним обставинам.

Враховуючи, що первинні документи ведення бухгалтерського обліку позивача не були предметом дослідження під час перевірки, для встановлення відповідності висновків, викладених у акті перевірки, з урахуванням вказівок суду касаційної інстанції, судом призначено у справі судово-економічну експертизу, на вирішення якої поставлено питання, чи підтверджуються документально висновки, викладені в акті Житомирської ОДПІ ГУ Міндоходів у Житомирській області від 07.10.2014 року № 6152/17-2/НОМЕР_1 "Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_4 РНОКПП НОМЕР_1, щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року" у частині заниження:

- ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року всього у сумі 15 713,00 грн.;

- суми єдиного податку на загальну суму 99 659,80 грн.;

- податку на доходи фізичних осіб в загальній сумі 484 920,33 грн.;

- єдиного внеску в загальній сумі 86 544,92 грн., розрахованого із заниженого чистого оподатковуваного доходу.

Згідно висновку експерта №379/16-25 від 16.03.2017 такі висновки контролюючого органу не підтверджуються.

Зокрема, за результатами проведення перевірки в період з 01.01.2012 31.12.2013 року встановлено заниження податку на додану вартість в загальній сумі 15 713 грн., що підлягає сплаті до бюджету, в тому числі по періодам: січень 2012 - 1137 грн.; лютий 2012 - 1150 грн.; березень 2012 - 3067 грн.; квітень 2012 -1150 грн.; травень 2012 - 350 грн.; жовтень 2012-17 грн.; лютий 2013 - 550 грн.; березень 2013 - 200 грн.; квітень 2013 - 183 грн.; травень 2013 - 975 грн.; червень 2013-917 грн.; серпень 2013 - 450 грн.; жовтень 2013 - 2467 грн.; листопад 2013 - 900 грн.; грудень 2013 - 2200 грн.

Зазначене порушення в акті перевірки від 01.10.2014 року із заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету за період з 01.01.2012 по 31.12.2013 року, перевіряючими ґрунтується на заниженні податкових зобов'язань, що оподатковуються за основною ставкою - 20% в розмірі 9 775 грн. із сум виплачених доходів за даними системи співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України та завищенням податкового кредиту всього у сумі 103 862 грн. в зв'язку з тим, що в ході перевірки встановлено відсутність реальної можливості поставок товарів (робіт, послуг) позивачу від контрагентів-постачальників.

Разом з тим, експерт вказує, що у таблиці б/н в акті перевірки від 07.10.2014 року представлені контрагенти-покупці позивача, зокрема ТОВ "Глобал Юг", ТОВ "Дональянс", TOB "ТЕК "РАС Логістик", ТОВ "СТКУД" відповідно до інформації із системи співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України, яка використана перевіряючими для нарахування податку на додану вартість за основною ставкою-20%, але за результатами проведеного дослідження не знайшла свого відображення за матеріалами адміністративної справи у складі операцій з отриманих коштів по рахункам підприємця так і відсутності первинних (податкових) документів по взаємовідносинам між позивачем та ТОВ "Глобал Юг", ТОВ "Дональянс", ТОВ "ТЕК "РАС Логістик", ТОВ "СТКУД".

Відповідно до проведеного дослідження операцій із надходження коштів на рахунки підприємця, при умові неподання до контролюючого органу декларацій з податку на додану вартість за наведені періоди та наявних документів на постачання та придбання товарів/послуг позивачем за період з 01.01.2012 по 31.12.2013 року в матеріалах справи, сума податку, що підлягає сплаті до бюджету визначена, як різниця між сумою податкових зобов'язань і сумою податкового кредиту та буде складати 5 769 грн.

Тобто, за результатами експертного дослідження у період з 01.01.2012 по 31.12.2013 року, встановлено завищення від'ємного значення суми 97 728 грн. податку на додану вартість та заниження суми податку на додану вартість в розмірі 5 769 грн., що підлягає сплаті до бюджету.

Сума податкового кредиту, документально підтверджується в процесі проведеного дослідження представлених у додаткових матеріалах податкових накладних на придбання оплачених матеріалів пов'язаних із господарською діяльністю підприємця.

Положеннями п.185.1 ПК України визначено, що об'єктом оподаткування з податку на додану вартість є операції з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Вимогами ст.188 цього Кодексу встановлено, що база оподаткування податком на додану вартість операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів), а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на вартість послуг стільникового рухомого зв'язку).

Тому, висновки викладені в акті перевірки в частині заниження суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету за період з 01.01.2012 по 31.12.2013 року в загальній сумі 15713 грн. документально не підтверджуються.

Крім того, за висновками експерта за результатами проведеного співставлення документально не підтверджується встановлене в акті перевірки від 07.10.2014 року заниження загального оподатковуваного доходу у періоді з 01.01.2012 по 31.12.2012 року в сумі 2 845 208,99 грн., у періоді з 01.01.2013 до 31.03.2013 року в сумі 25 400,00 грн. Розбіжність у сторону зменшення загального оподатковуваного доходу за 2012 рік складає 1 292 273,56 грн., розбіжність у сторону збільшення загального оподатковуваного доходу за 1 квартал 2013 року складає 185 895,75 грн.

При цьому експерт зазначив, що відомості з центральної бази даних ДРФО ДПА України не є документальним свідоцтвом отримання доходів фізичними особами, в тому числі підприємцями, а є звітними даними, які складені іншими суб'єктами господарської діяльності за встановленою формою 1-ДФ та носять інформаційний характер.

З метою визначення об'єкту оподаткування у період з 01.01.2012 року по 31.03.2013 року, яким є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця загальним оподатковуваним доходом і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю фізичної особи-підприємця, до матеріалів справи залучені копії первинної документації з понесених витрат позивачем за вищевказаний період, зокрема контракти, договори, видаткові накладні, акти здачі-приймання робіт, акти виконаних робіт, міжнародні ТТН, ТТН, а також додані до них рахунки, рахунки-фактури, податкові накладні, сертифікати походження матеріалів, фіскальні чеки, квитанції, специфікації-накладні, а також виписки по поточним рахункам, які підтверджують оплату товарів (робіт, послуг), дослідження яких проведено експертом.

За результатами проведеного дослідження наявних в матеріалах справи документів, документально підтверджуються понесені (оплачені) витрати позивачем за придбані товари (роботи, послуги) пов'язані з господарською діяльністю у період з 01.01.2012 по 31.12.2012 року в загальній сумі 64498,30 грн. (без ПДВ), у період з 01.01.2013 по 31.03.2013 року в загальній сумі 39 388,33 грн. (без ПДВ).

Відтак, за висновком експерта, документально не підтверджується відсутність витрат у позивача, що відображено в акті перевірки від 07.10.2014 року у період з 01.01.2012 по 31.03.2013 року. Розбіжність у сторону збільшення витрат за 2012 рік складає 70 781,60 грн., у 1 кварталі 2013 року складає 39 616,00 грн.

Також, експерт зазначив, що чистий оподатковуваний дохід позивача у періоді з 01.01.2012 по 31.12.2012 становить 1482153,83грн., у період з 01.01.2013 по 31.03.2013 - 171679,75грн.

В силу п.п. 292.1 та 292.3 ПК України, ставка єдиного податку для фізичної особи-підприємця, який здійснює діяльність на спрощеній системі оподаткування, і відноситься до 3 групи, сплачується від доходу такого платника податку, отриманого протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При цьому до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності.

Пунктом 164.1 ПК України передбачено, що базою оподаткування податку на доходи фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Об'єктом оподаткування доходів фізичних осіб - підприємців, отриманих протягом календарного року від провадження господарської діяльності, є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця (п.177.2 ПКУ).

Відповідно до умов п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року, для фізичних осіб-підприємців на загальній системі оподаткування єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Отже, вираховуючи ставку вказаних податків, необхідною передумовою є визначення суми отриманого доходу підприємця.

Встановлюючи розмір оподатковуваного доходу позивача, податковий орган, всупереч вимогам податкового законодавства, посилався на відомості з центральної бази даних ДРФО ДПА про суми виплачених доходів без врахування безпосередньо первинних документів та податкової звітності позивача.

При цьому, як зазначалось, експертом в ході дослідження наданих позивачем первинних документів спростовано розмір оподатковуваного доходу позивача, який встановлено контролюючим органом.

Тому, контролюючий орган, взявши як базу оподаткування неправильний розмір оподатковуваного доходу позивача, невірно визначив донараховані суми грошових зобов'язань та штрафні санкції за вказаними податками.

При цьому, суд першої інстанції вірно погодився із твердженнями представників відповідача щодо підтвердження експертом наявності у позивача порушень щодо сплати податків, але в інших розмірах, проте необхідно звернути увагу, що визначення у податковому повідомленні-рішенні грошового зобов'язання є дискреційною функцією податкової інспекції, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження з коригування грошових зобов'язань в сторону збільшення або зменшення.

Відтак, беручи до уваги, що в ході проведення перевірки відповідачем допущено порушення процедури проведення перевірки, які вплинули на можливість платника податків захистити свої права під час проведення спірної перевірки (в тому числі шляхом надання первинних документів) та у зв'язку з якими не були встановлені дійсні обставини щодо відображення господарських операцій в податковому обліку позивача, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оспорювані податкові-повідомлення рішення та вимога є протиправними та підлягають скасуванню.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирскій області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08 червня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 29 січня 2019 року.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Смілянець Е. С. Залімський І. Г.