Справа № 157/1545/18
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/473/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Большакової О.О., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 11 грудня 2018 року, ухвалене суддею Гордійчуком В.М. у м.Камінь-Каширському Волинської області о 11:11, у справі № 157/1545/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області Назарука Георгія Анатолійовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

19 листопада 2018 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача - поліцейського СРПП Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області Назарука Георгія Анатолійовича, у якому просив визнати дії щодо винесення постанови серії ДПО18 №512439 від 09.11.2018 про накладення адміністративного стягнення за порушення, передбачене ч.6 ст.121 КУпАП, протиправними, скасувати постанову серії ДПО18 №512439 від 09.11.2018, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування позовних вимог покликається на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення. Позивач зазначає, що висновки відповідача про порушення п.2.9 «в» ПДР України не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, за технічною характеристикою транспортного засобу (вантажний фургон), яким керував позивач, виробником передбачено розміщення номерного знаку вгорі, оскільки внизу знаходиться рухомий механізм - гіроборт, який повністю закриває нижню частину автомобіля, що виключає можливість встановлення номерного знака по осі симетрії транспортного засобу, як це передбачено ДСТУ 4278:2004 «Знаки номерні транспортних засобів». Зауважує, що не змінював розміщення номерного знака, який був закріплений у місці, визначеному виробником, оскільки ПДР забороняють змінювати місце номерного знака.

Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 11 грудня 2018 року адміністративний позов задоволено частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 512439 від 09 листопада 2018 року за ст.121 ч.6 КУпАП про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн, винесену поліцейським СРПП Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області Назаруком Георгієм Анатолійовичем скасовано, а адміністративну справу передано Камінь-Каширському ВП ГУНП у Волинській області на новий розгляд. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що ст. 121 ч. 6 КУпАП носить бланкетний характер, тобто передбачає посилання на відповідні правила, норми, стандарти. Всупереч вищевказаним вимогам законодавства відповідачем в оскаржуваній постанові не вказано, де саме на автомобілі був закріплений номерний знак та які внаслідок цього вимоги ДСТУ 4278:2006 «Знаки номерні транспортних засобів» загальні вимоги, Правила застосування було порушено ОСОБА_1 Наведене не дає підстав для суду вважати, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення за ст. 121 ч. 6 КУпАП та правомірно притягнутий до відповідальності за цією нормою закону. Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова винесена з порушеннями вимог чинного законодавства, що є підставою для її скасування та, згідно ст. 293 ч. 1 п. 2 КУпАП, надісланням справи на новий розгляд.

Не погоджуючись із рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що рішення ухвалене з неповним з'ясуванням обставин справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В судове засідання сторони не з'явились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Так, судом з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, винесеної поліцейським СРПП Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області Назаруком Г.А. серії ДПО18 № 512439 від 09.11.2018, встановлено, що ОСОБА_1 09.11.2018 о 17 год. на вул. Давньоруській в м.Камінь-Каширсьмому Волинської області керував транспортним засобом марки «MAN 8.163», н.з. НОМЕР_1, у якому номерний знак закріплений у невстановленому для цього місці, чим порушив пп.2.9 «в» ПДР України.

Вказаною постановою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн.

ОСОБА_1, вважаючи постанову, винесену поліцейським СРПП Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області Назаруком Г.А. серії ДПО18 № 512439 від 09.11.2018 протиправною, звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з п.8 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 цього Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху України (далі - ПДР України), затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до п.1.1 ПДР України - ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно зі ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Підпунктом «в» пункту 2.9 Правил водієві механічних транспортних засобів, зокрема, забороняється керувати транспортним засобом з номерним знаком, що закріплений не в установленому для цього місці.

Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП, настає в разі керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим та тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.222 цього Кодексу, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за ч.6 ст.121 КУпАП.

Відповідно до п.10 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП України, основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Так, відповідно до ст. 288 КУпАП перевірка законності та обґрунтованості постанови по справі про адміністративне правопорушення судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку рішення суб'єкта владних повноважень щодо відповідності критеріям критеріям правомірності, визначених ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зазначена норма встановлює обов'язок суб'єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності. Оскільки позивач проти вчинення правопорушення заперечує, відповідач зобов'язаний подати докази на спростування таких заперечень.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При прийнятті постанови про накладення адміністративного стягнення за правилами ст.252 КУпАП визначено обов'язок відповідача провести оцінку наявним доказам, повно і об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В силу ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч.4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Так, зі змісту оскаржуваної постанови серії ДПО18 № 512439 від 09.11.2018 слідує, що ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом марки «MAN 8.163», н.з. НОМЕР_1, вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.6 ст. 121 КУпАП.

Однак, відповідачем на розгляд суду першої інстанції не надано будь-яких доказів вчинення позивачем зазначеного в оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення.

Слід зазначити, що зміст оскаржуваної постанови не містить конкретизованих покликань на відповідні правила, норми та стандарти, про порушення позивачем яких поліцейський дійшов висновку при її прийнятті. Зокрема постанова не містить опису обставин, установлених під час її прийняття, а саме відсутні зазначення про місце встановлення номерного знаку на транспортному засобі та які вимоги ДСТУ 4278:2006 «Знаки номерні транспортних засобів» загальні вимоги, Правила застосування було порушено ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом.

Тобто, матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 121 КУпАП.

При цьому колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

В силу частини 1 статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій та бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначено статтею ст. 286 КАС України.

Так, відповідно до ч. 3 цієї статті за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові особисте суб'єктивне бачення порушеного права чи охоронюваного інтересу та спосіб його захисту.

Позивачем при зверненні до суду заявлено позовні вимоги про визнання дій відповідача протиправними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі.

Оскільки в діях ОСОБА_1 судом не встановлено наявності події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 121 КУпАП, що в розумінні п.1 ст. 247 КУпАП є обов»язковою умовою притягнення до адміністративної відповідальності, позивач не може нести адміністративну відповідальність за порушення пп.2.9 «в» ПДР України.

Водночас позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення не підлягають задоволенню. Позовні вимоги про визнання дій поліцейського СРПП Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області Назарука Георгія Анатолійовича протиправними охоплюються вимогами про скасування постанови серії ДПО18 №512439 від 09.11.2018 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, оскільки відносяться до процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

На підставі аналізу норм законодавства та обставин справи, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку що вірним способом відновлення порушених прав позивача є скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 №512439 від 09.11.2018 та закриття провадження у справі, що відповідає положенням ч.3 ст.286 КАС України.

Як наслідок, колегія суддів вважає, що при ухваленні судового рішення судом першої інстанції не було надано належної оцінки обставинам справи та положенням ч.3 ст. 286 КАС України стосовно наявності підстав для закриття провадження у справі, що має наслідком скасування рішення суду першої інстанції в частині направлення справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху на новий розгляд Камінь-Каширському ВП ГУНП у Волинській області.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції не виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин не вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню в частині визнання дій відповідача протиправними.

Керуючись статтями 242, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, а рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 11 грудня 2018 року у справі №157/1545/18 в частині направлення справи на новий розгляд Камінь-Каширському ВП ГУНП у Волинській області скасувати та прийняти нову постанову в цій частині про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху відносно ОСОБА_1.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. О. Большакова
В. Я. Макарик