Справа № 214/5458/17(2-а/214/109/18)
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 січня 2019 року м. Дніпросправа № 214/5458/17(2-а/214/109/18)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Бишевської Н.А. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Кязимової Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу Головного управління МВС України в Дніпропетровській області

на рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 12 жовтня 2018 року

у справі №214/5458/17(2-а/214/109/18)

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління МВС України в Дніпропетровській області

про покладення зобов'язання,-

ВСТАНОВИВ:

"25" вересня 2017 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління МВС України в Дніпропетровській області в якому просив

- зобов'язати ліквідаційну комісію Головного управління МВС України в Дніпропетровській області вчинити дії, якими внести до спеціального стажу, який передбачає пенсійне забезпечення відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» періоди роботи ОСОБА_1: з 1 квітня 1991 року по 17 лютого 1992 року - виконуючим обов'язки слідчого Центрально-Міського районного відділу УВС м. Кривого Рогу; з 17 лютого 1992 року по 10 серпня 1993 року - виконуючим обов'язки дільничного інспектора міліції Центрально-Міського районного відділу внутрішніх справ УВС м. Кривого Рогу; з 10 серпня 1993 року по 10 січня 2007 року - виконуючим обов'язки оперуповноваженого карного розшуку Центрально-Міського районного відділу УВС м. Кривого Рогу;

- зобов'язати ліквідаційну комісію Головного управління МВС України в Дніпропетровській області зарахувати до спеціального стажу, який передбачає пенсійне забезпечення відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», періоди роботи ОСОБА_1: з 1 квітня 1991 року по 17 лютого 1992 року - виконуючим обов'язки слідчого Центрально-Міського районного відділу УВС м. Кривого Рогу; з 17 лютого 1992 року по 10 серпня 1993 року - виконуючим обов'язки дільничного інспектора міліції Центрально-Міського районного відділу внутрішніх справ УВС м. Кривого Рогу; з 10 серпня 1993 року по 10 січня 2007 року - виконуючим обов'язки оперуповноваженого карного розшуку Центрально-Міського районного відділу УВС м. Кривого Рогу.

Позовні вимоги обґрунтовані безпідставністю незарахування до спеціального стажу періодів роботи, що підтверджені належними первинними документами.

Рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 12 жовтня 2018 р. у справі № 214/5458/17(2-а/214/109/18) адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в Дніпропетровській області про покладення зобов'язання - задоволено.

Судом встановлено, що позивач з 1971 року проходив службу в органах внутрішніх справ, 1981 року був звільнений без позбавлення спеціального звання офіцера міліції. В 1991 році прийнятий на в.о. слідчого, в подальшому працював на посадах в.о. дільничного, та в.о. оперуповноваженого відділення, у 2001 році переведений на посаду двірника у зв'язку з неможливістю знаходження цивільної особи на атестованій посаді. В призначенні пенсії за вислугою років позивачу відмовлено через відсутність необхідного спеціального стажу. Оскільки спірні періоди роботи, працював в органах внутрішніх справ, як цивільна особа, не маючи правового статусу працівника міліції. На підставі дослідження встановлених по справі обставин, суд дійшов висновку, що під час роботи на посадах в органах внутрішніх справ позивач виконував обов'язки передбачені посадовими обов'язками слідчого, дільничного та оперуповноваженого, а обов'язок належного оформлення позивача на роботу не виконувався відповідачем. За таких обставин суд не знайшов підстави вважати, що у відповідача відсутні підстави для зарахування до вислуги років періодів роботи позивача на посадах слідчого, дільничного та оперуповноваженого.

Наведене обумовило прийняття рішення задоволення позовних вимог,

Не погодившись з рішенням суду, Головним управлінням МВС України в Дніпропетровській області подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 12 жовтня 2018 р. у справі № 214/5458/17(2-а/214/109/18), як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не врахував, що позивач працюючи на посадах оперуповноваженого, слідчого та дільничного, працював без прийняття в установленому на той час діючим законодавством на службу до органів внутрішніх справ з присвоєнням спеціального звання працівника міліції, без складання Присяги працівника ОВС України та неотримуючи у цей же період грошового забезпечення в розмірах і порядку, передбаченому для працівників міліції, що відповідно вказує на те, що позивач не мав правового статусу працівника міліції, а тому не належав до осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справі і відповідно даний період роботи не може бути зарахований до вислуги років.

Представниками сторін надано ґрунтовні пояснення щодо обставин по справі та підтримано вимоги апеляційної скарги та заперечень до неї.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вбачає підстави для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Отже, до адміністративних судів можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушуються, створено або створюють перешкоди для реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

При цьому, задоволеними можуть бути лише ті вимоги, які відновлюють охоронювані законом права, свободи та інтереси позивача.

Відповідно до приписів ст..245 КАС України, суд, в разі задоволення позову, має повноваження щодо визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії

Проте, зобов'язання вчинити дії є наслідком встановлення протиправності попередніх дій суб'єкта владних повноважень, вжитих по суті вирішення звернення особи.

Під час апеляційного перегляду справи колегією суддів встановлено, що позивач з 11 листопада 1961 року по 13 листопада 1964 року проходив строкову військову службу, з 11 лютого 1971 року проходив службу в органах внутрішніх справ. 15 червня 1981 року позивач звільнений зі служби органів внутрішніх справ без позбавлення спеціального звання офіцера міліції.

Позивач неодноразово звертався в досудовому порядку, а також до суду про поновлення його на службі в органах внутрішніх справ, але йому відмовлено.

1 травня 1991 року наказом №90 по особовому складу начальника УВД виконкому Криворізької міської ради позивач за його заявою був прийнятий з 1 квітня 1991 року на посаду виконуючого обов'язки слідчого відділу внутрішніх справ Центрально-міського району.17 лютого 1992 року наказом № 31 по особовому складу від 26 лютого 1992 року позивач призначений на посаду виконуючого обов'язки дільничного інспектора Центрально-міського районного відділу внутрішніх справ міста Кривого Рогу. 10 серпня 1993 року наказом № 145 по особовому складу від 25 серпня 1993 року позивач призначений на посаду виконуючого обов'язки оперуповноваженого відділення карного розшуку Центрально-міського районного відділу внутрішніх справ міста Кривого Рогу. 14 травня 2001 року наказом № 114 по особовому складу від 7 вересня 2001 року позивач призначений на посаду виконуючого обов'язки оперуповноваженого відділення карного розшуку Центрально-міського районного відділу внутрішніх справ міста Кривого Рогу. 10 січня 2007 року наказом №1 від 11 січня 2007 року позивач звільнений з органів внутрішніх справ.

7 лютого 2001 року позивач переведений на посаду двірника у зв'язку з неможливістю знаходження цивільної особи на атестовані посаді.

16 січня 2007 року позивач звернувся до начальника фінансово-планового відділу УМВС України в Дніпропетровській області з заявою про призначення йому пенсії за вислугу років, в чому йому відмовлено, 7 лютого 2017 року позивачу призначена пенсія за Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

З висновку від 28 січня 2015 року вбачається, що позивач не має права на отримання пенсії за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у зв'язку з недостатнім стажем вислуги.

На звернення позивача про перерахування пенсійного забезпечення Головне Управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 29 травня 2015 року надало відповідь про порядок перерахування таких виплат відповідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зазначивши, що заяви при первинному призначені пенсії за цим Законом, подаються через уповноважені структурні підрозділи тих силових відомств, звідки особу було звільнено зі служби.

Наведені обставини слугували підставою для звернення позивача до суду.

Судом першої інстанції на підставі досліджених в судовому засіданні первинних документах, а також показів свідка, зроблено висновок про те, що позивач фактично виконував обов'язки притаманні співробітнику органів внутрішніх справ, а отже має право на пенсію по вислузі років.

Таким чином, суд першої інстанції зобов'язав суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії, що відносяться до кола дискреційних повноважень державного органу, не встановивши протиправності дій чи бездіяльності Головного управління МВС України в Дніпропетровській області.

Досліджуючи питання правомірності відмови відповідача у зарахуванні до спеціального стажу періодів роботи ОСОБА_1з 1 квітня 1991 року по 17 лютого 1992 року; з 17 лютого 1992 року по 10 серпня 1993 року; з 10 серпня 1993 року по 10 січня 2007 року колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей, затверджений постановою КМУ № 393 від 17.07.1992 року (далі - Порядок № 393).

Відповідно до Порядку №393 передбачено, що до вислуги років для призначення пенсій зараховується стаж проходження особою служби в органах внутрішніх справ.

З документів, що містяться в матеріалах справи, судом апеляційної інстанції не встановлено, факт проходження служби у спірні періоди ОСОБА_1 З трудової книжки позивача вбачається, що останній працював в органах внутрішніх справ за трудовим договором, відповідно до правил, що визначені КЗпП України.

Факт роботи позивача не заперечується колегією суддів, але суд вважає за необхідне наголосити на тому, що загальний страховий стаж не є тотожнім спеціальному стажу публічної служби, що дає право на отримання пенсії за вислугу років.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідач як суб'єкт владних повноважень, який у відповідності до вимог ст. 19 Конституції України повинен у своїй діяльності чітко керуватись приписами законодавства та діяти тільки в порядку та у спосіб передбачені чинним законодавством, не мав можливості діяти в супереч приписів вимог та порядків, що регламентують питання розрахунку вислуги років.

З огляду на викладене колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції надано невірну оцінку встановленим по справі обставинам та помликово застосовано норми матеріального та процесуального права до спірних правовідносин, що призвело до невірного вирішення справи по суті заявлених позовних вимог. Наведне згідно до ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та прийняття нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління МВС України в Дніпропетровській області на рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 12 жовтня 2018 р. у справі № 214/5458/17(2-а/214/109/18) - задовольнити.

Рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 12 жовтня 2018 р. у справі № 214/5458/17(2-а/214/109/18) - скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку та строки передбачені ст.329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко