Справа № 826/10477/18
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2019-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

При секретарі: Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Національного антикорупційного бюро України про визнання протиправним та скасування розпоряджень, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Національного антикорупційного бюро України, в якому просив: визнати протиправним та скасувати Розпорядження Директора Національного антикорупційного бюро України від 04 червня 2018 року №1124-р щодо припинення державної служби та звільнення ОСОБА_3 05 червня 2018 року з посади детектива Національного бюро відділу конфлікту інтересів та ІТ-безпеки Управління внутрішнього контролю у зв'язку зі скороченням штату державних службовців, пункт 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу», стаття 49-2 Кодексу законів про працю України; визнати протиправним та скасувати Розпорядження Директора Національного антикорупційного бюро України від 02 липня 2018 року № 1340-р щодо припинення державної служби та звільнення ОСОБА_3 25 червня 2018 року з посади детектива Національного бюро відділу конфлікту інтересів та ІТ-безпеки Управління внутрішнього контролю у зв'язку зі скороченням штату державних службовців, пункт 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу», стаття 49-2 Кодексу законів про працю України; поновити ОСОБА_3 (індивідуальний податковий номер: НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1) на посаді детектива Національного бюро відділу конфлікту інтересів та ІТ-безпеки Управління внутрішнього контролю, або на іншій рівнозначній посаді детектива в Національному антикорупційному бюро України; стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу ОСОБА_3 (індивідуальний податковий номер: НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_2, виданий Артемівським РВ ЛМУ УМВС України в Луганській області 19.06.2001) з 06.06.2018 по дату розгляду справи розрахунку середньомісячної нарахованої заробітної плати в розмірі 49 752,28 грн.; визнати протиправним та скасувати Розпорядження Директора Національного антикорупційного бюро України від 02 липня 2018 року № 1340-р щодо припинення державної служби та звільнення ОСОБА_3 25 червня 2018 року з посади детектива Національного бюро відділу конфлікту інтересів та ІТ-безпеки Управління внутрішнього контролю у зв'язку зі скороченням штату державних службовців, пункт 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу», стаття 49-2 Кодексу законів про працю України.

Позовні вимоги обґрунтовані не наданням пропозиції щодо зайняття іншої роботи в Національному бюро; звільненням позивача в період його тимчасової непрацездатності; не наданням щорічної оплачуваної відпустки за раніше відпрацьованим час; не виплатою грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати відповідно до ст. 57 Закону України «Про державну службу»; несвоєчасною видачею належним чином оформленої трудової книжки, копії наказу про звільнення; несвоєчасним проведенням розрахунків.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 жовтня 2018 року в задоволенні даного адміністративного позову - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягав на законності оскаржуваного рішення, просив залишити його без змін, а скаргу - без задоволення.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до Розпорядження директора Національного антикорупційного бюро України від 26 квітня 2016 року № 485-р ОСОБА_3 (індивідуальний податковий номер: НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1) за результатами відкритого конкурсу призначено у відповідності до Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України» на посаду детектива Національного бюро відділу конфлікту інтересів та ІТ-безпеки Управління внутрішнього контролю.

В подальшому Розпорядженням директора Національного антикорупційного бюро України від 04 червня 2018 року № 1124-р припинено державну службу та звільнено ОСОБА_3 05 червня 2018 року з посади детектива Національного бюро відділу конфлікту інтересів та ІТ-безпеки Управління внутрішнього контролю у зв'язку зі скороченням штату державних службовців, п.1 ч.1 статті 87 Закону України «Про державну службу», стаття 49-2 Кодексу законів про працю України (далі - Розпорядження 1).

Розпорядженням від 02 липня 2018 року № 1340-р, у зв'язку із тимчасовою непрацездатністю ОСОБА_3 на день звільнення та відповідно до ч.3 статті 40 КЗпП України, внесені зміни до розпорядження Директора Національного бюро від 04 червня 2018 року № 1124-р «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_3» щодо дати звільнення ОСОБА_3 - припинено державну службу та звільнено ОСОБА_3 25 червня 2018 року з посади детектива Національного бюро відділу конфлікту інтересів та ІТ-безпеки Управління внутрішнього контролю у зв'язку зі скороченням штату державних службовців, п.1 ч.1 статті 87 Закону України «Про державну службу», стаття 49-2 Кодексу законів про працю України (далі - Розпорядження 2).

Позивач вважаючи, що при звільненні відповідач грубо порушив його трудові права, оскільки не вжив достатніх заходів для переведення його на іншу роботу, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вищенаведені обставини, встановлені судом першої інстанції, перевірені і знайшли своє підтвердження при апеляційному розгляді справи.

Відповідно до статті 10 Закону України "Про Національне антикорупційне бюро України" №1698-VII до працівників Національного бюро належать особи начальницького складу, державні службовці та інші працівники, які працюють за трудовими договорами в Національному бюро.

Особами начальницького складу є працівники підрозділів швидкого реагування, захисту учасників кримінального судочинства та забезпечення безпеки працівників відповідно до цього Закону, оперативно-технічних підрозділів Національного бюро.

Оперативно-розшукову діяльність та досудове розслідування у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених законом до підслідності Національного бюро, а також в інших справах, витребуваних до Національного бюро прокурором, що здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення оперативно-розшукової діяльності, досудового розслідування працівниками Національного бюро, проводять старші детективи та детективи Національного бюро, які є державними службовцями.

Час проходження служби в Національному бюро зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону.

Директор Національного бюро утворює конкурсні комісії, які проводять конкурс на зайняття вакантних посад у Національному бюро. Директор Національного бюро включає до складу конкурсної комісії представників, визначених Радою громадського контролю при Національному бюро (не більше трьох осіб у складі однієї конкурсної комісії).

Положення про конкурсні комісії та регламент їх роботи визначаються Директором Національного бюро.

Повідомлення про оголошення конкурсу на зайняття посади у Національному бюро розміщується на офіційному веб-сайті Національного бюро не пізніше ніж за десять днів до завершення строку подання заяв на участь у конкурсі.

Конкурс на зайняття посад у Національному бюро передбачає складання кваліфікаційного іспиту (тестування) та проведення співбесіди.

На службу до Національного бюро приймаються на конкурсній, добровільній, контрактній основі громадяни України, які спроможні за своїми особистими, діловими та моральними якостями, віком, освітнім і професійним рівнем та станом здоров'я ефективно виконувати відповідні службові обов'язки. Кваліфікаційні вимоги до професійної придатності визначаються Директором Національного бюро. Призначення на посади у Національному бюро здійснюється виключно за результатами відкритого конкурсу, що проводиться в порядку, визначеному Директором Національного бюро, крім призначення на посади першого заступника та заступників Директора Національного бюро.

На осіб начальницького складу Національного бюро поширюється положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ та Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України.

Трудові відносини працівників Національного бюро регулюються законодавством про працю, державну службу та укладеними трудовими договорами (контрактами). На спеціалістів Національного бюро, які не мають спеціальних звань, поширюється дія Закону України "Про державну службу". Посади спеціалістів Національного бюро відносяться до відповідних категорій посад працівників апарату міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади, їх територіальних органів у порядку, встановленому законодавством.

Працівники Національного бюро регулярно, але не рідше одного разу на два роки, проходять обов'язкове підвищення кваліфікації.

Наявність заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців з дня пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання, є підставою для звільнення працівника Національного бюро.

Отже, призначення на посади у Національному бюро здійснюється виключно за результатами відкритого конкурсу.

Згідно з пунктом 8 Перехідних положень Закону до приведення у відповідність із цим Законом закони України, інші нормативно-правові акти діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Тобто даний Закон є спеціальним законом, який визначає правові основи організації та діяльності Національного бюро, а відтак при здійсненні організації та діяльності останнього слід застосовувати саме норми цього Закону, у тому числі і накази та розпорядження Директора Національного бюро, спрямовані на його виконання.

Враховуючи викладене, призначення позивача на іншу посаду є неможливим без проведення відкритого конкурсу. А тому надання пропозиції позивачу щодо зайняття іншої роботи в Національному бюро є неможливим.

Статтею 14 Закону №1698-VII встановлено, що особи, які не мають попереднього досвіду роботи в державних органах на посадах, пов'язаних з оперативно-розшуковою діяльністю, проведенням досудового розслідування, після проходження конкурсу на зайняття посади детектива проходять обов'язкове стажування в Національному бюро строком до одного року.

Порядок стажування в Національному бюро визначається положенням, яке затверджується Директором Національного бюро.

Особа може бути звільнена з посади Національного бюро за підсумками стажування, якщо вона не відповідає вимогам щодо працівників Національного бюро.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, згідно трудової книжки позивача, він обіймав у Товариствах такі посади як юрисконсульт, юрист, директор. Тобто, такі посади не віднесено до посад державної служби.

З Розпорядження від 26 квітня 2016 року вбачається, що ОСОБА_3 з 28 квітня 2016 року призначено на посаду детектива Національного бюро відділу конфлікту інтересів та ІТ-безпеки Управління внутрішнього контролю, як такого, що пройшов за конкурсом з випробувальним терміном шість місяців з обов'язковим стажуванням строком до одного року на підставі статті 14 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України».

Тобто, з наведеного вбачається, що позивача було прийнято на посаду детектива Національного бюро відділу конфлікту інтересів та ІТ-безпеки Управління внутрішнього контролю за конкурсом на один рік з терміном стажування до одного року.

Надалі Директором Національного бюро 16 березня 2018 року було прийнято Наказ № 59-ДСК «Про внесення змін до Структури Національного антикорупційного бюро України», та Наказ № 60-ДСК «Про внесення змін до штатного розпису Національного антикорупційного бюро України» та у зв'язку зі змінами в організації праці.

16 березня 2018 року ОСОБА_3 ознайомлено з попередженням про скорочення посади детектива Національного бюро відділу конфлікту інтересів та ІТ-безпеки Управління внутрішнього контролю відповідно до наказу Директора Національного бюро № 59-ДСК «Про внесення змін до Структури Національного антикорупційного бюро України», наказу Директора Національного бюро № 60-ДСК «Про внесення змін до штатного розпису Національного антикорупційного бюро України» та у зв'язку зі змінами в організації праці. Також відповідно до ст. 49-2 Кодексу законів про працю України ОСОБА_3 попереджено про наступне вивільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці.

У зв'язку з наведеним, як зазначалося вище, Розпорядженням Директора Національного бюро від 04 червня 2018 року № 1124-р припинено державну службу та звільнено ОСОБА_3 з 05 червня 2018 року з посади детектива Національного бюро відділу конфлікту інтересів та ІТ-безпеки Управління внутрішнього контролю у зв'язку зі скороченням штату державних службовців на підставі п. 1 ч. 1 статті 87 Закону України «Про державну службу», статті 49-2 КЗпП.

Листами Національного бюро від 05 червня 2018 року № 17-188/22354 та № 17-188/22356 повідомлено ОСОБА_3 про припинення державної служби, звільнення, а також про необхідність отримання трудової книжки або надання згоди на отримання трудової книжки поштою.

Позивач зазначає, що його фактичне звільнення відбулося у період тимчасової непрацездатності, що підтверджується листками непрацездатності: серії АДЕ №106380, виданим 07 червня 2018 року Київською міською клінічною лікарнею № 4, період знаходження на стаціонарному лікуванні - 05 червня 2018 року - 07 червня 2018 року; серії АДІ №030181, виданим 18 червня 2018 року Київською міською клінічною лікарнею № 9, період знаходження на стаціонарному лікуванні - 08 червня 2018 року - 18 червня 2018 року; серії АДІ №151697, виданим 19 червня 2018 року ТОВ «Лаян Віннер», період знаходження на стаціонарному лікуванні - 19 червня 2018 року - 23 червня 2018 року, що є порушенням вимог статті 40 Кодексу законів про працю України.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 06 червня 2018 року о 08:20 год. до Національного бюро надійшло електронне повідомлення про перебування позивача на стаціонарному лікуванні з 05 червня 2018 року. Також 25 червня 2018 року до Національного бюро надійшло електронне повідомлення про направлення ОСОБА_3 оригіналів листків непрацездатності за період з 05 червня 2018 року по 23 червня 2018 року.

У зв'язку з наведеним, Розпорядженням Директора Національного бюро від 02 липня 2018 року № 1340-р «Про внесення змін до Розпорядження Директора Національного бюро від 04 червня 2018 року № 1124-р «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_3» внесено зміни до Розпорядження Директора Національного бюро від 04 червня 2018 року № 1124-р у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю ОСОБА_3 на день звільнення, припинено державну службу та звільнено позивача 25 червня 2018 року.

Враховуючи викладене, позивача було звільнено не у період його тимчасової непрацездатності.

Щодо не надання невикористаної частини щорічної оплачуваної відпустки за раніше відпрацьований час, слід звернути увагу на таке.

05 червня 2018 року на адресу Національного бюро надійшли: заява ОСОБА_3 від 04 червня 2018 року (зареєстрована за № 13/10863-01) та заява ОСОБА_3 від 05 червня 2018 року (зареєстрована № 1.3/10918-01) про надання невикористаної частини відпустки за раніше відпрацьований час, та виплату грошової компенсації за період роботи з 01 травня 2016 року.

Листом Національного бюро від 08 червня 2018 року № 01-188/22786 повідомлено позивача про неможливість надання невикористаної частини відпустки за раніше відпрацьований час, оскільки у заявах не зазначено дати початку відпустки.

Відповідно, твердження ОСОБА_3 про безпідставну відмову з боку Національного бюро у наданні невикористаної частини відпустки є необґрунтованим.

Крім того, слід звернути увагу на те, що ч. 1, 7 статті 22 Закону передбачено, що держава забезпечує соціальний захист працівників Національного бюро відповідно до Конституції України, цього Закону та інших актів законодавства. Інші питання соціального захисту державних службовців та інших працівників Національного бюро регулюються законодавством про працю і державну службу.

Згідно ч. 9, 10 статті 10 Закону України «Про відпустки» черговість надання відпусток визначається графіками, які затверджуються власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, і доводиться до відома всіх працівників. При складанні графіків ураховуються інтереси виробництва, особисті інтереси працівників та можливості для їх відпочинку.

Конкретний період надання щорічних відпусток у межах, установлених графіком, узгоджується між працівником і власником або уповноваженим ним органом, який зобов'язаний письмово повідомити працівника про дату початку пустки не пізніш як за два тижні до встановленого графіком терміну.

Відповідно до ч. 3 статті 11 Закону України «Про відпустки» у разі перенесення річної відпустки новий термін її надання встановлюється за згодою між працівником і власником або уповноваженим ним органом. Якщо причини, що зумовили перенесення відпустки на інший період, настали під час її використання, то невикористана частина щорічної відпустки надається після закінчення дії причин, які її перервали, або за згодою сторін переноситься на інший період з додержанням вимог статті 12 цього Закону.

Наказом Директора Національного бюро від 21 грудня 2017 року № 30-н затверджено графік відпусток працівників Національного бюро на 2018 рік, згідно якого період відпустки позивача був визначений з 02 січня 2018 року по 13 січня 2018 року та з 03 вересня 2018 року по 21 вересня 2018 року.

Позивачем у вказаний період частково була використана щорічна основна відпустка.

Натомість між позивачем та Національним бюро не узгоджувався новий термін надання щорічної основної відпустки позивачу, а тому у відповідача був відсутній обов'язок надавати невикористану частину відпустки до моменту узгодження.

Щодо невиплати грошової допомоги ОСОБА_3 під час надання щорічної оплачуваної відпустки відповідно до статті 57 Закону України «Про державну службу» за період роботи з 01 травня 2016 року по час розгляду справи в суді, слід звернути увагу на таке.

Згідно статті 24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А І групи.

При цьому, у статті 2 Закону України «Про відпустки» визначено, що право на відпустки забезпечується:

- гарантованим наданням відпустки визначеної тривалості із збереженням на її період місця роботи (посади), заробітної плати (допомоги) у випадках, передбачених їм Законом;

- забороною заміни відпустки грошовою компенсацією, крім випадків, передбачених статтею 24 цього Закону.

З огляду на викладене, Розпорядженням Директора Національного бюро від 04 червня 2018 року № 1124-р «Про припинення державної служби» вирішено виплатити ОСОБА_3 грошову компенсацію за невикористані ним дні щорічної основної відпустки за період роботи з 28 квітня 2017 року до 27 квітня 2017 року тривалістю 21 календарний день та щорічної основної оплачуваної відпустки за період роботи з 28 квітня 2017 року по 05 червня 2018 року тривалістю 3 календарні дні.

Грошова допомога при наданні позивачу річної основної оплачуваної відпустки у 2016 та 2017 роках не надавалась у зв'язку дім, що вказані виплати не були передбачені у кошторисі Національного бюро на 2016 та 2017 роки.

Щодо проведення розрахунків додатково слід зазначити про таке.

Національним бюро здійснено розрахунки з позивачем по заробітній платі відповідно до розпорядження Директора Національного бюро від 04 червня 2018 року 124-р «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_3».

Так загальна сума нарахованої заробітної плати за період роботи з 01 червня 2018 року по 05 червня 2018 року та сума компенсації за невикористані ним дні відпустки склала 96896,58 грн. Виплата всіх сум. а саме 78 001,75 грн, що належала йому при звільненні, провадилася в день звільнення - 05 червня 2018 року на підставі платіжного доручення від 05 червня 2018 року № 1119.

У зв'язку з внесенням змін до розпорядження Директора Національного бюро від 04 червня 2018 року № 1124-р «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_3», на виконання розпорядження Директора Національного бюро від 02 липня 2018 року № 1340-р «Про внесення змін до розпорядження Директора Національного антикорупційного бюро України від 04 червня 2018 року № 1124-р «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_3», Національним бюро було проведено перерахунок заробітної плати, що належала позивачу при звільненні 25 червня 2018 року (за період роботи з 01 червня 2018 року по 25 червня 2018 року), за результатом якого донараховано виплат на загальну суму 31 559,21 грн:

- нарахована заробітна плата за робочий день 25 червня 2018 року - 2 325,01 грн;

- на підставі листка непрацездатності відсторновано заробітну плату на загальну - 2 325,01 грн, яка була нарахована за робочий день 05 червня 2018 року;

- нарахована сума компенсації за невикористані ним дні відпустки - 3 347,44 грн;

- нарахована сума оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів Національного бюро - 7 424,15 грн, відповідно до листка непрацездатності серії АДІ № 151697 (період непрацездатності з 19 червня 2018 року по 23 червня 2018 року), протоколу засідання комісії із соціального страхування (рішення уповноваженого) від 02 липня 2018 року № 21;

- нарахована сума оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів Національного бюро - 11 878,64 грн, відповідно до листків непрацездатності: серії АДЕ № 106380 (період непрацездатності з 05 червня 2018 року по 07 червня 2018 року) та серії АДІ № 030181 (період непрацездатності з 08 червня 2018 року по 12 червня 2018 року), протоколу засідання комісії із соціального страхування (рішення уповноваженого) від 10 липня 2018 року № 22;

- нарахована сума допомоги по тимчасовій непрацездатності, що здійснюється за рахунок коштів фонду соціального страхування - 8 908,98 грн, відповідно до листка непрацездатності серії АДІ № 030181 (період непрацездатності з 13 червня 2018 року по 18 червня 2018 року), протоколу засідання комісії із соціального страхування (рішення уповноваженого) від 10 липня 2018 року № 22.

На підставі платіжного доручення від 03 липня 2018 року № 1359 виплата всіх сум, а саме 8 671,13 грн, провадилася 03 липня 2018 року відповідно до сум, які були нараховані станом на 02 липня 2018 року.

Як зазначено вище, рішенням комісії із соціального страхування від 02 липня 2018 року № 21 ОСОБА_3 повернуто на доопрацювання листки непрацездатності серії АДЕ № 106380 та серії АДІ № 030181, про що його було повідомлено листом від 02 липня 2018 року № 07-188/25692. Після внесення виправлень ОСОБА_3 повернуто зазначені листки непрацездатності згідно із заявою від 05 липня 2018 року.

Відповідно до листків непрацездатності та протоколу засідання комісії із соціального страхування (рішення уповноваженого) від 10 липня 2018 року № 22 ОСОБА_3 нараховано суму оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів Національного бюро - 11 878,64 грн та суму допомоги по тимчасовій непрацездатності, що здійснюється за рахунок коштів фонду соціального страхування - 8 908.98 грн (виплачується після здійснення фінансування за рахунок коштів фонду соціального страхування).

ОСОБА_3 проведено зарахування сум, а саме 16 734,04 грн, що належали йому до виплат, на підставі платіжних доручень: від 11 липня 2018 року № 1457 в розмірі 9 562,31 грн - оплачено 12 липня 2018 року та від 23 липня 2018 року № 67 в розмірі 7 171,73 грн - оплачено 24 липня 2018 року.

З огляду на наведене, твердження позивача про несвоєчасне проведення розрахунків спростовується вищенаведеними обставинами та долученими до справи доказами.

Щодо не видачі 05 червня 2018 року ОСОБА_3 належним чином оформленої трудової книжки та копії наказу про звільнення. слід звернути увагу на таке.

Як зазначено вище, у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю позивача протягом періоду з 05 червня 2018 року по 23 червня 2018 року включно, Розпорядженням Директора Національного бюро від 02 липня 2018 року № 1340-р «Про внесення змін до Розпорядження Директора Національного бюро від 04 червня 2018 року № 1124-р «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_3» внесено зміни до Розпорядження Директора Національного бюро від 04 червня 2018 року № 1124-р у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю ОСОБА_3 на день звільнення, припинено державну службу та звільнено позивача 25 червня 2018 року.

Отже, твердження позивача про безпідставну не видачу саме 05 червня 2018 року належним чином оформленої трудової книжки та копії наказу про звільнення є необґрунтованим, оскільки ОСОБА_3 фактично звільнено 25 червня 2018 року. Водночас належним чином оформлена трудова книжка та копія наказу про звільнення була видана 02 липня 2018 року, тобто у день надходження до Національного бюро листків непрацездатності.

Щодо твердження позивача про недотримання Національним антикорупційним бюро України вимог статті 41 Закону України "Про державну службу".

Відповідно до вищевказаної норми державний службовець з урахуванням його професійної підготовки та професійної компетентності може бути переведений без обов'язкового проведення конкурсу:

1) на іншу рівнозначну або нижчу вакантну посаду в тому самому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням керівника державної служби;

2) на рівнозначну або нижчу вакантну посаду в іншому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням керівника державної служби в державному органі, з якого переводиться державний службовець, та керівника державної служби в державному органі, до якого переводиться державний службовець.

Згідно п. 6 ч. 1 статті 2 вищевказаного Закону рівнозначна посада - посада державної служби, що належить до однієї групи оплати праці з урахуванням юрисдикції державного органу.

Таким чином, для того щоб визначити, чи є посада рівнозначною, потрібно визначити, чи відносяться вони до однієї групи оплати праці.

Так, ч.1 статті 51 Закону України «Про державну службу» передбачено, що посади державної служби з метою встановлення розмірів посадових окладів поділяються на такі групи оплати праці:

до групи 1 належать посади керівників державних органів і прирівняні до них посади;

до групи 2 належать посади перших заступників керівників державних органів і прирівняні до них посади;

до групи 3 належать посади заступників керівників державних органів і прирівняні до них посади;

до групи 4 належать посади керівників самостійних структурних підрозділів державних органів і прирівняні до них посади;

до групи 5 належать посади заступників керівників самостійних структурних підрозділів державних органів і прирівняні до них посади;

до групи 6 належать посади керівників підрозділів у складі самостійних структурних підрозділів державних органів, їх заступників і прирівняні до них посади;

до групи 7 належать посади головних спеціалістів державних органів і прирівняні до них посади;

до групи 8 належать посади провідних спеціалістів державних органів і прирівняні до них посади;

до групи 9 належать посади спеціалістів державних органів і прирівняні до них посади.

З наведеного вбачається, що детектив, як державний службовець, у цьому переліку відсутній.

Згідно абзацу 2 ч.1 статті 51 Закону України «Про державну службу» прирівняння посад державної служби проводиться Кабінетом Міністрів України під час затвердження схеми посадових окладів на посадах державної служби за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері трудових відносин, погодженим із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2017 року № 15 "Питання оплати праці працівників державних органів" затверджено схему посадових окладів на посадах державної служби за групами оплати праці з урахуванням юрисдикції державних органів у 2018 році, де не прирівнювалися посади працівників Національного антикорупційного бюро України, в тому числі детективів.

Посилання позивача на порушення його прав внаслідок не переведення його на нижчу вакантну посаду також є безпідставним, оскільки Законом України "Про державну службу" та Законом України "Про Національне антикорупційне бюро України" не надано визначення терміну "нижча вакантна посада".

Так, Нацдержслужба в роз'ясненні на своєму сайті пояснює, що відповідно до статті 41 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889- VII держслужбовець з урахуванням його професійної підготовки та професійної компетентності може бути переведений без обов'язкового проведення конкурсу:

1) на іншу рівнозначну або нижчу вакантну посаду в тому самому державному органі, у т.ч. в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням керівника державної служби;

2) на рівнозначну або нижчу вакантну посаду в іншому державному органі, у т.ч. в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням керівника державної служби в державному органі, із якого переводиться держслужбовець, і керівника державної служби в державному органі, до якого переводиться держслужбовець.

Рівнозначна посада - це посада державної служби, що належить до однієї групи оплати праці з урахуванням юрисдикції державного органу.

Тож суд робить висновок, що нижчою посадою є посада державної служби, яка належить до нижчої групи оплати праці.

Зважаючи на те, що Законом України «Про державну службу» не передбачено, а постановою Кабінету Міністрів України № 15 "Питання оплати праці працівників державних органів" не прирівнено посад державних службовців Національного антикорупційного бюро України, в тому числі детективів, до жодної посади групи оплати праці, тому жодних правових підстав для застосування статті 41 Закону України «Про державну службу» при звільненні позивача не було.

Оперативно-розшукову діяльність та досудове розслідування у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених законом до підслідності Національного бюро, а також в інших справах, витребуваних до Національного бюро прокурором, що здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення оперативно-розшукової діяльності, досудового розслідування працівниками Національного бюро, проводять старші детективи та детективи Національного бюро, які є державними службовцями.

Позивач працював в Управлінні внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України на посаді детектива, де також передбачені посади старших детективів та керівників підрозділів.

У штаті відповідача також є посади спеціалістів інших підрозділів, однак чинним законодавством не врегульовано співвідношення посад детектива та спеціаліста.

Таким чином, позивач не міг бути переведений на нижчу вакантну посаду, оскільки посада детектива не віднесена до нижчої групи оплати праці, а тому йому не могли запропонувати відповідну посаду.

Щодо посилання позивача на те, що замість посади детектива відділу конфлікту інтересів та ІТ-безпеки Управління внутрішнього контролю фактично було введено посаду старшого детектива відділу запобігання корупції та інформаційної безпеки Управління внутрішнього контролю з аналогічними функціями слід зазначити про те, що вказані обставини не були наведені в адміністративному позові в якості підстав позову.

При цьому, згідно ч. 1 статті 47 КАС України крім прав та обов'язків, визначених у ст. 44 КАС України, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п'ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Отже, зміна підстав позову неможлива на стадії апеляційного провадження.

Крім того, слід зазначити, що згідно з профілями професійної компетентності вищевказані посади дійсно містять певні однакові функції.

Водночас у профілі посади «старший детектив відділу запобігання корупції та інформаційної безпеки Управління внутрішнього контролю» передбачено ряд функцій, які відсутні у профілі посади «детектив відділу конфлікту інтересів та ІТ-безпеки Управління внутрішнього контролю» (яку займав ОСОБА_3.), а саме:

- участь у розбудові та розвитку системи внутрішнього контролю відповідно до стратегічних цілей Національного бюро;

- здійснення актуалізації та участь у реалізації положень Антикорупційної програми Національного бюро;

- розробка проектів внутрішніх нормативно-розпорядчих актів та опрацювання проектів законодавчих актів, які регулюють питання запобігання та виявлення корупції;

- здійснення керівництва обов'язковим стажуванням працівників Управління внутрішнього контролю;

- участь у розробці програм оцінки працівників, мотиваційних програм та програм розвитку працівників.

Крім того, кваліфікаційні вимоги вищевказаних посад є відмінними.

Так, вимоги до стажу роботи на посаду «детектив відділу конфлікту інтересів та ІТ-безпеки Управління внутрішнього контролю» - стаж роботи за фахом від 2 років, а на посаду «старший детектива відділу запобігання корупції та інформаційної безпеки Управління внутрішнього контролю» - стаж роботи, пов'язаної з проведенням оперативно-розшукової діяльності та/або досудового слідства або роботи у підрозділах запобігання та виявлення корупції - не менше одного року (з урахуванням обмежень, встановлених п. 6-1 Розділу II «Прикінцеві положення» Закону).

Тобто посади старшого детектива та детектива є різними по своїй правовій природі та функціям.

Слід зазначити, що позивачем не надано суду належних, достовірних та допустимих доказів, які підтверджують вчинення відповідачем протиправних дій та прийняття незаконних рішень.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно, правомірним є висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні даного адміністративного позову.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 жовтня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя: Файдюк В.В.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Чаку Є.В.