Справа № 400/217/19
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2019-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про вжиття заходів забезпечення позову

29 січня 2019 р. № 400/217/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши заяву Військової прокуратури Миколаївського гарнізону Південного регіону України про забезпечення позову

за заявоюВійськової прокуратури Миколаївського гарнізону Південного регіону України, вул. Нікольська, 18-а, м. Миколаїв, 54030
до Інгульського відділу Державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, вул. Космонавтів, 61, м. Миколаїв, 54056
особи, які можуть отримати статус учасника справи1. Державний концерн «Укроборонпром», вул. Дегтярівська, 36, м. Київ, 04119 2. Державне підприємство «Український радіотехнічний інститут», вул. Троїцька (Кірова), 238, м. Миколаїв, 54031
ВСТАНОВИВ:

28 січня 2019 року від Військової прокуратури Миколаївського гарнізону Південного регіону України надійшла заява про забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом заборони Інгульському відділі державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області вчиняти дії та приймати рішення щодо реалізації на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах, а також будь-які інші дії, які можуть викликати виникнення, зміну або припинення правовідносин щодо нерухомого майна державного підприємства «Український радіотехнічний інститут».

В обгрунтування своєї заяви Військова прокуратура Миколаївського гарнізону Південного регіону України зазначила, що на виконанні в Інгульському відділі державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі - Інгульський ВДВС) перебуває зведене виконавче провадження № 55471378 про стягнення коштів з Державного підприємства «Український радіотехнічний інститут» на користь фізичних, юридичних осіб та держави.

В ході здійснення виконавчого провадження 06.03.2018 року головним державним виконавцем Інгульського ВДВС в рамках зведеного виконавчого провадження № 55471378 накладено арешт на майно боржника шляхом винесення постанови про опис та арешт майна боржника, а саме: частини нежитлових приміщень третього поверху (літера «А5») будівлі, розташованої за адресою: м. Миколаїв, вул. Троїцька (Кірова), 238, загальною площею 518,8 кв.м.

Крім того, 19.10.2018 року державним виконавцем у порядку ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» в рамках зведеного виконавчого провадження № 55471378 накладено арешт на майно боржника шляхом винесення постанови про опис та арешт майна боржника, а саме: частина нежитлових приміщень третього поверху (літера «А5») будівлі, розташованої за адресою: м. Миколаїв, вул. Троїцька (Кірова), 238, загальною площею 192,35 кв.м.

Відповідно до ч. 5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», в разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувана, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Відповідно до Закону України «Про перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» Державне підприємство «Український радіотехнічний інститут» включено до переліку об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації. Відповідно до ч. 9 ст. 11 Закону України «Про управління об'єктами державної власності» нерухоме майно об'єктів державної власності, що не підлягає приватизації, не може бути відчужене, вилучене і щодо такого майна не можуть вчинятися дії, наслідком яких може бути їх відчуження.

Таким чином, на порушення вимог ч. 5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про перелік об'єктів права державної власності що не підлягають приватизації», ч. 9 ст. 11 Закону України «Про управління об'єктами державної власності» головним державним виконавцем Інгульського ВДВС винесено постанови, якими накладено арешт на майно державного підприємства, що не підлягає приватизації, а тому такі дії відповідача є протиправними.

Відчуження нерухомого державного майна, що належить на праві господарського відання Державного підприємства «Український радіотехнічний інститут» , завдасть шкоди майновим правам держави, унеможливить відновлення порушеного права, а в разі його повернення (витребування) необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

У той же час згідно з інформацією, розміщеною на Інтернет-ресурсі Державного підприємства «СЕТАМ», останнім здійснюється реалізація нежитлового об'єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Троїцька, 238.

За таких обставин, як зазначає заявник, виникла необхідність у вжитті заходів забезпечення позову шляхом заборони Інгульському ВДВС вчиняти дії та приймати рішення щодо реалізації на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах, а також вчиняти будь-які інші дії, які можуть викликати виникнення, зміну або припинення правовідносин щодо нерухомого майна Державного підприємства «Український радіотехнічний інститут».

Інгульський ВДВС надав відзив на заяву про забезпечення позову, в якому в задоволенні заяви просив відмовити та вказав, що державним виконавцем 19.10.2018 року винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, якими описано та накладено арешт на частину нежитлових приміщень третього поверху літера А5за адресою м. Миколаїв вул. Троїцька, 238 загальною площею 192,35 кв.м. 03.01.2019 року до Миколаївської філії Державного підприємства «СЕТАМ» направлено заявку на реалізацію арештованого майна. Станом на 29.01.2019 року майно перебуває на реалізації. Представник військової прокуратури знайомився з матеріалами справи 26.03.2018 року та 21.01.2019 року, про що свідчить підпис у зведеному ви конавчому провадженні.

Суд розглянув заяву за наявними матеріалами в порядку письмового провадження.

Дослідивши заяву, додані до неї докази та відзив Інгульського ДВС, суд встановив наступне:

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.

Перелік видів забезпечення позову встановлено частиною 1 статті 151 КАС України, а саме: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Подання заяви, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Із наведеного випливає, що вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має також здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» від 06.03.2008 року № 2.

Отже, з урахуванням наведеного, судом встановлено, що правовий інститут забезпечення адміністративного позову має застосовуватися лише у виключних випадках та за умови існування обґрунтованої небезпеки заподіяння шкоди правам та охоронюваним законом інтересам особи до ухвалення рішення в адміністративній справі, або у випадках, якщо захист цих прав, свобод та охоронюваних законом інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Разом з тим, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність, зокрема, полягає в тому, щоб засіб забезпечення відповідав предмету позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, суд у кожному випадку повинен встановити, виходячи з конкретних доказів, чи є хоча б одна з зазначених обставин у наведеній нормі, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Розглянувши заяву про забезпечення, суд встановив, що, у разі невжиття заходів забезпечення адміністративного позову можливе настання негативних наслідків, що полягають у спричиненні шкоди державі, для виправлення яких прокурору буде необхідно докласти значних зусиль.

Одночасно з цим, згідно з наданої до заяви про забезпечення позову інформації, розміщеною на Інтернет-ресурсі Державного підприємства «СЕТАМ», Інгульським ВДВС здійснюється реалізація частини нежитлового об'єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Троїцька, 238 - площею 192,35 кв.м.

За таких обставин суд задовольняє заяву Військової прокуратури Миколаївського гарнізону Південного регіону України про забезпечення позову до подання позовної заяви частково.

У відповідності до ч. 2 ст. 153 КАС України, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен подати відповідну позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Згідно ч. 8 ст. 157 КАС України, заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позову, скасовуються судом також у разі: 1) неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини другої статті 153 цього Кодексу; 2) повернення позовної заяви; 3) відмови у відкритті провадження у справі.

Керуючись положеннями ст.ст. 150 - 154, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Військової прокуратури Миколаївського гарнізону Південного регіону України про забезпечення позову до подання позовної заяви - задовольнити частково.

2. Заборонити Інгульському відділі державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області вчиняти дії та приймати рішення щодо реалізації на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах, а також будь-які інші дії, які можуть викликати виникнення, зміну або припинення правовідносин щодо нерухомого майна державного підприємства «Український радіотехнічний інститут», а саме частину нежитлових приміщень третього поверху (літера «А5») будівлі, розташованої за адресою: м. Миколаїв, вул. Троїцька (Кірова), 238, загальною площею 192,35 кв.м. - до набрання чинності рішенням суду у справі за позовом Державного концерну «Укроборонпром» та Державного підприємства «Український радіотехнічний інститут» до Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області.

3. Відповідно до ч. 1 ст. 156 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

4. Ухвала є обов'язковою для виконання та набирає законної сили з 29.01.2019 року.

5. Примірник ухвали про забезпечення позову направити заявнику і всім особам, яких стосується забезпечення позову.

Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до П'ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення в порядку, визначеному ст. 295-297 з урахуванням п. 15.5 Перехідних положень КАС України.

Ухвала підписана суддею 29.01.2019 року.

Суддя О.В. Малих