Справа № 0840/2842/18
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2019-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 січня 2019 року м. Дніпросправа № 0840/2842/18
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому

засіданні в м. Дніпрі апеляційну

скаргу Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18 вересня 2018 року (головуючий суддя - Лазаренко М.С.) в адміністративній справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр-Пром-Трейд"

до Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укр-Пром-Трейд" (далі - Позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - Відповідач), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просило:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у не укладенні із позивачем договору про визнання електронних документів від 01.12.2017 №829002 на підставі Заяви про приєднання від 15.01.2018 №1;

- визнати договір про визнання електронних документів від 01.12.2017 №829002 на підставі Заяви про приєднання від 15.01.2018 №1 між Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області та ТОВ "Укр-Пром-Трейд" укладеним з дати спливу робочого дня, наступного за днем отримання контролюючим органом Заяви про приєднання до Договору - 16.01.2018;

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр-Пром-Трейд": податкову накладну від 31.01.2018 №1, податкову накладну від 28.02.2018 №2, податкову накладну від 31.03.2018 №3, податкову накладну від 30.04.2018 №4, податкову накладну від 31.05.2018 №5, податкову накладну від 30.06.2018 №6;

- зобов'язати відповідача внести до Єдиного реєстру податкових накладних відомості щодо реєстрації податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр-Пром-Трейд" датою їх фактичного отримання, а саме: податкову накладну від 31.01.2018 №1 - 05.02.2018, податкову накладну від 28.02.2018 №2 - 07.03.2018, податкову накладну від 31.03.2018 №3 - 13.04.2018, податкову накладну від 30.04.2018 №4 - 14.05.2018, податкову накладну від 31.05.2018 №5 - 05.06.2018, податкову накладну від 30.06.2018 №6 - 05.07.2018.

В обґрунтування позовної заяви вказано, що контролюючим органом необґрунтовано та безпідставно було відмовлено позивачу в укладанні договору про визнання електронних документів, що фактично позбавило позивача можливості подання податкових накладних до Єдиного реєстру податкових накладних засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу, що свідчить про необґрунтованість дій контролюючого органу та наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду 18 вересня 2018 року у справі №0840/2842/18 адміністративний позов ТОВ «Укр-Пром-Трейд» до Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - задоволено частково (а.с. 65-69).

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що для прийняття заяви про приєднання від 15.01.2018 №1 та прийняття спірних податкових накладних виконано всі умови, визначені законом, і прийняття рішення про їх прийняття у даному випадку не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Відповідач - Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, оскаржив його в апеляційному порядку (а.с. 74-75).

В апеляційній скарзі Відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповноту з'ясування обставин, що мають значення для справи та недоведеність обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема, тим, що судом першої інстанції не досліджено питання щодо поняття «облікових даних автора», так електронна пошта Позивача у заяві про приєднання не є офіційним засобом зв'язку з юридичною особою ТОВ «Укр-Пром-Трейд» у зв'язку з відсутністю зареєстрованої електронної пошти Позивача в ЄДР.

Позивач - ТОВ «Укр-Пром-Трейд» подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд апеляційну скаргу Відповідача залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін, як законне та обґрунтоване.

Учасники справи, які були належним чином сповіщені про місце, дату та час розгляду справи, в судове засідання своїх представників не направили.

За таких обставин, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представників учасників справи та без фіксування судового засідання технічними засобами у відповідності до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що наявні підстави для скасування судового рішення, а апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 04 січня 2018 позивачем складено та направлено до контролюючого органу заяву №1 про приєднання до договору про визнання електронних документів від 01.12.2017 №829002 (а.с.21).

Відповідно до квитанції №2 від 09.01.2018 позивача повідомлено про не прийняття заяви №1 про приєднання до договору про визнання електронних документів від 01.12.2017 №829002, а в якості підстав для не прийняття Заяви зазначено наступне: «невідповідність реєстраційних даних автора, зазначених у Заяві про приєднання до Договору, даним Єдиного державного реєстру та Державного реєстру фізичних осіб - платників податків; Наказ Міністерства фінансів України від 06.06.2017 №557 «Про затвердження Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 03.08.2017 за №959/30827 (а.с.22).

Крім того, 15 січня 2018 позивачем складено та направлено до контролюючого органу заяву №1 про приєднання до договору про визнання електронних документів від 01.12.2017 №829002 (а.с.18-19).

Відповідно до квитанції №2 від 17.01.2018 позивача повідомлено про не прийняття заяви №1 про приєднання до договору про визнання електронних документів від 01.12.2017 №829002, а в якості підстав для не прийняття Заяви зазначено наступне: «невідповідність реєстраційних даних автора, зазначених у Заяві про приєднання до Договору, даним Єдиного державного реєстру та Державного реєстру фізичних осіб - платників податків; Наказ Міністерства фінансів України від 06.06.2017 №557 «Про затвердження Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 03.08.2017 за №959/30827 (а.с.20).

Також, судом встановлено, що позивачем протягом січня-липня 2018 року вживались заходи щодо направлення податкових накладних, засобами телекомунікаційного зв'язку, до Єдиного реєстру податкових накладних, а саме: від 31.01.2018 №1, від 28.02.2018 №2, від 31.03.2018 №3, від 30.04.2018 №4, від 31.05.2018 №5, від 30.06.2018 №6, проте, вищевказані податкові накладні не було прийнято, у зв'язку з відсутністю у позивача укладеного договору приєднання, який визначає права та обов'язки сторін в процесі електронного документообігу.

Визнання протиправною бездіяльність Відповідача щодо не укладення із Позивачем договору про визнання електронних документів є предметом судового спору.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами по справі врегульовано нормами Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI; Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 року № 233 «Про надання електронної податкової звітності»

Вирішуючи спір у цій справі, суд першої інстанції виходив, зокрема, з того, що контролюючим органом протиправно відмовлено позивачу в укладенні із позивачем договору про визнання електронних документів від 01.12.2017 №829002 на підставі Заяви про приєднання від 15.01.2018 №1, оскільки Заява про приєднання від 15.01.2018 №1 була подана із дотримання вимог чинного законодавства України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Наказом Міністерства фінансів України від 06.06.2017 №557 затверджено Порядок обміну електронними документами з контролюючими органами (далі - Порядок №557), який розроблений відповідно до Податкового кодексу України, Цивільного кодексу України, Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронний цифровий підпис», «Про інформацію», «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах», «Про телекомунікації», визначає основні організаційно-правові засади обміну електронними документами між суб'єктами електронного документообігу.

Відповідно до пункту 2 Порядку №557, договір про визнання електронних документів (далі - Договір) - Договір, який визначає права та обов'язки сторін в процесі електронного документообігу та укладається шляхом приєднання автора до Договору в цілому шляхом надсилання заяви про приєднання до договору про визнання електронних документів (далі - Заява про приєднання до Договору).

В свою чергу порядок укладання Договору визначено розділом ІІІ Порядку №557.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Порядку №557, юридичні особи, самозайняті особи, податкові агенти, контролюючі органи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування набувають статусу СЕД з дати укладення Договору, примірну форму якого визначено у додатку 1 до цього Порядку, шляхом приєднання до нього на підставі Заяви про приєднання до Договору у порядку, визначеному цим розділом.

Згідно пунктів 2-8 розділу ІІІ Порядку №557, Автор створює Заяву про приєднання до Договору в електронному вигляді. Усі реквізити Заяви про приєднання до Договору обов'язкові для заповнення. У випадку їх відсутності Заява про приєднання до Договору до розгляду не приймається, формується перша квитанція із зазначенням причини неприйняття та надсилається автору.

Підписана Заява про приєднання до Договору шифрується з дотриманням вимог до форматів криптографічних повідомлень, затверджених в установленому законодавством порядку, та направляється протягом операційного дня у визначеному форматі (стандарті) засобами телекомунікаційного зв'язку до контролюючого органу за основним місцем обліку автора.

Після надходження Заяви про приєднання до Договору здійснюється її автоматизована перевірка у порядку, визначеному пунктами 9-11 розділу ІІ цього Порядку.

Заява про приєднання до Договору приймається до розгляду контролюючим органом (визначеним відповідно до пункту 5 цього розділу) у разі, якщо перша квитанція не містить переліку помилок.

Контролюючий орган, яким отримано Заяву про приєднання до Договору, розглядає її протягом одного робочого дня.

Якщо до моменту спливу робочого дня, наступного за днем отримання контролюючим органом Заяви про приєднання до Договору (дата, зафіксована у першій квитанції), контролюючий орган не повідомив автора про приєднання до Договору або відмову в приєднанні до Договору, приєднання автора до Договору здійснюється автоматично у момент спливу такого строку (дата, зафіксована у другій квитанції).

Підтвердженням про приєднання автора до Договору є отримання автором другої квитанції про прийняття Заяви про приєднання до Договору, на яку накладається технологічний сертифікат контролюючого органу.

Відповідно до пункту 9 розділу ІІІ Порядку №557, підставами для відмови у прийнятті Заяви про приєднання до Договору та відповідно у приєднанні до Договору є:

відсутність автора на обліку у контролюючому органі;

невідповідність реєстраційних даних автора, зазначених у Заяві про приєднання до Договору, даним Єдиного державного реєстру та Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр);

наявність у Єдиному державному реєстрі запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи або припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця;

наявність в Державному реєстрі інформації про закриття реєстраційного номера облікової картки платника податків підписувача Заяви про приєднання до Договору (керівника) у зв'язку зі смертю;

наявність діючого Договору.

З матеріалів справи встановлено, що згідно з квитанцією №2 від 17.01.2018 підставою для відмови в прийнятті заяви про приєднання до Договору стала невідповідність реєстраційних даних автора зазначених у Заяві про приєднання до Договору, даним Єдиного державного реєстру та Державного реєстру фізичних осіб - платників податків.

Разом з тим, в квитанції №2 від 17.01.2018 відсутнє посилання на те, які саме реєстраційні дані автора не відповідають даним Єдиного державного реєстру та Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, що свідчить про необґрунтованість відмови у прийнятті Заяви про приєднання.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції з пояснень представника відповідача було встановлено, що підставою для відмови у прийнятті заяви про приєднання стало те, що платником податку в Заяві про приєднання від 15.01.2018 №1 зазначено е-mail автора е/com/ua, проте, на думку контролюючого органу зазначена електрона адреса не є офіційною адресою платника податків, оскільки не міститься в ЄДР.

Однак, чинне законодавства України не містить такої вимоги до електронної адреси автора - адреси електронної пошти (e-mail), як те, що така адреса до подання заяви про приєднання до Договору повинна бути зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до Порядку №557 платник податків має право зазначити зручну для нього адресу електронної пошти, яка буде ним використовуватись для листування з контролюючими органами, при цьому в подальшому така інформація щодо адреси електронної пошти вноситься до облікових даних підприємства, зокрема відповідно до приписів розділу ІХ Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що, в даному випадку, Відповідачем протиправно відмовлено Позивачу в укладенні договору про визнання електронних документів від 01.12.2017 №829002 на підставі Заяви про приєднання від 15.01.2018 №1, оскільки Заява про приєднання від 15.01.2018 №1 була подана Позивачем із дотримання вимог чинного законодавства України та у Відповідача були відсутні підстави для відмови у прийнятті такої заяви.

Частиною 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

При цьому, судом першої інстанції вірно зазначено, що в даному випадку відсутня протиправна бездіяльність (пасивна поведінка) з боку відповідача щодо не укладення із позивачем договору про визнання електронних документів від 01.12.2017 №829002 на підставі Заяви про приєднання від 15.01.2018 №1, оскільки фактично контролюючим органом були вчинені дії щодо відмови у прийнятті заяви, у зв'язку з чим необхідно визнати протиправними дії контролюючого органу щодо такої відмови.

Задовольняючи позовну заяву ТОВ «Укр-Пром-Трейд» в частині позовних вимог про визнання протиправними дій Відповідача щодо відмови в реєстрації в ЄРПН податкових накладних та зобов'язання внести відомості в ЄРПН щодо їх реєстрації, суд першої інстанції виходив з того, що задоволення таких вимог є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що підставою для не прийняття податкових накладних від 31.01.2018 №1, від 28.02.2018 №2, від 31.03.2018 №3, від 30.04.2018 №4, від 31.05.2018 №5, від 30.06.2018 №6 стало те, що відсутній укладений з платником договір приєднання, який визначає права та обов'язки сторін в процесі електронного документообігу.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до п. 11, п. 12 та п. 13 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 р. № 1246, після накладення електронного цифрового підпису платник податку здійснює шифрування податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі та надсилає їх ДФС за допомогою засобів інформаційних, телекомунікаційних, інформаційно-телекомунікаційних систем з урахуванням вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку. Примірник податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі зберігається у платника податку.

Після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки:

відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту);

чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування;

реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування;

дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу;

наявності помилок під час заповнення обов'язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу;

наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.);

наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується;

факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами;

наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування;

дотримання вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

За результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

З огляду на зазначене, вбачається, що саме Державна фіскальна служба забезпечує приймання всіх звітних документів в електронному вигляді, зокрема, вносить інформацію до Єдиного реєстру податкових накладних щодо реєстрації, зупинення реєстрації або відмови в реєстрації податкових накладних.

Зазначене свідчить про відсутність правових підстав для зобов'язання Відповідача внести відомості в ЄРПН щодо реєстрації податкових накладних Позивача.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, однак зроблені судом першої інстанції висновки не відповідають фактичним обставинам справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про часткове задоволення адміністративного позову прийняте з порушенням норм матеріального права, і тому підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 3, 6 ст. 139 КАС України, при частковому задоволені позову судови витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, з урахування часткового задоволення позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з бюджетних асигнувань Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр-Пром-Трейд" понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243, 310, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області - задовольнити частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18 вересня 2018 року в адміністративній справі №0840/2842/18 - скасувати.

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр-Пром-Трейд" - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області щодо відмови в укладанні з Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр-Пром-Трейд» договору про визнання електронних документів від 01 грудня 2017 року №829002 на підставі Заяви про приєднання від 15 січня 2018 року №1.

Визнати договір про визнання електронних документів від 01 грудня 2017 року №829002 на підставі Заяви про приєднання від 15 січня 2018 року №1 між Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр-Пром-Трейд» укладеним з дати спливу робочого дня, наступного за днем отримання контролюючим органом Заяви про приєднання до Договору - 16 січня 2018 року.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю " Укр-Пром-Трейд " судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

В повному обсязі постанова складена 29 січня 2019 року.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов