Справа № 817/1655/18
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2019-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/3066/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Довгої О.І., Сапіги В.П.,

при секретарі судового засідання: Марцинковській О.М.,

з участю представників:

від апелянта: Довгалюк І.І.,

від позивача: Чілібі В.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2018 року ( суддя Борискін С.А., ухвалене в м. Рівне о 16:49, повний текст складено 27.09.2018 року) у справі №817/1655/18 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Радивилів Агро» до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

18.06.2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Радивилів Агро" звернулося в суд з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 21.03.2018 за № про збільшення суми грошового зобов'язання зі сплати військового збору на загальну суму 12339,58 грн. та визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 21.03.2018 за № про збільшення суми грошового зобов'язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 281734,24 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за результатами перевірки позивача у березні 2018 посадовими особами контролюючого органу було прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення. Вважає, що висновки податкового органу, зазначені в акті перевірки, та які лягли в основу вказаних податкових повідомлень-рішень, не відповідають дійсності та спростовуються первинними документами. Зокрема вказує, що у встановлені законом строки позивачем було сплачено податок на доходи фізичних осіб з орендної плати за 2017 рік, однак у платіжних дорученнях помилково вказаний інший код бюджетної класифікації. Також, зазначено, що відповідачем неправомірно нараховано штрафні (фінансові) санкції та пеня, оскільки наведені відповідачем відомості не ґрунтуються на даних первинних документів, бухгалтерського та податкового обліку позивача. Також позивач зазначив, що ним своєчасно та у повному обсязі сплачено військовий збір за жовтень та листопад 2017 року .

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2018 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Радивилів Агро» задоволено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Головне управління ДФС у Рівненській області оскаржило його, подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, у якій, з посиланням на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким відмовити повністю в задоволенні позовних вимог.

В обгрунтування апеляційної скарги апелянт, зокрема, вказує, що при проведенні перевірки було встановлено несвоєчасне перерахування позивачем узгодженої суми податкового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб за період з 05.09.2017 по 20.12.2017 р. у сумі 1678337, 89 грн.. Крім цього було встановлено несплату, неперерахування (несвоєчасна сплата) податковим агентом в граничний термін військового збору під час виплати доходу на користь платників податків за граничними термінами сплати податку до бюджету за період з 01.06.2015 року по 31.12.2017 року на загальну суму 6442, 42 грн.. Відтак апелянт вважає, що оскаржуванні податкові повідомлення-рішення прийняті у відповідності до норм податкового законодпвства України.

Позивач - ТзОВ «Радивилів Агро» у відзиві на апеляційну скаргу вважає доводи апелянта безпідставними, а оскаржуване рішення суду першої інстанції законним та просить залишити його без змін.

Відповідно до ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2019 року, за клопотанням ГУ ДФС в Рівненській області, судове засідання проведено в режимі відеоконференції.

В судовому засіданні представник апелянта надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні представник позивача заперечив проти апеляційної скарги, надавши пояснення аналогічні викладеним у відзиві, просив оскаржуване рішення залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що в період з 15.02.2018р. по 21.02.2018р. посадовими особами ГУ ДФС у Рівненській області проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ "Радивилів Агро" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.06.2015 по 31.12.2017, за результатами якої складено акт №623/17-0014-01/34463783 від 28.02.2018 (том 1 а.с.23-74).

Згідно висновків даного акту відповідачем зафіксовано, зокрема, порушення:

- пп.14.1.180 п.14.1 ст.14, п.54.2 ст.54, пп.162.1.3 п.162.1 ст.162, пп.168.1.1, пп.168.1.2, пп.168.1.4, пп.168.1.6 п.168.1 ст.168, абз. "а" п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, а саме: несвоєчасне перерахування узгодженої суми податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за період з 05.09.2017 по 20.12.2017 в сумі 1678337,89 грн.;

- п.п.1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.5,1.6 п.16 прим.1 підрозділу 10 Розділу ХХ, ст.168, п.171.1 ст.171 Податкового кодексу України, а саме: ТОВ "Радивилів Агро" станом на 31.12.2017 не перераховано до бюджету утриманого військового збору із сум нарахованої та виплаченої орендної плати за здані в оренду земельні частки (паї) за жовтень-листопад 2017 в сумі 4335,72 грн.: жовтень 2017 3524,66 грн., листопад 2017 811,06 грн.

На підставі вказаних висновків акту перевірки ГУ ДФС у Рівненській області 21.03.2018 прийнято податкові повідомлення-рішення: №, яким ТОВ "Радивилів Агро" збільшено суму грошового зобов'язання зі сплати військового збору на загальну суму 12339,58 грн., в т.ч. 4335,72 грн. - податкове зобов'язання, 7874,83 грн. штрафні (фінансові санкції), 129,03 грн. пеня та №, яким ТОВ "Радивилів Агро" збільшено суму грошового зобов'язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 281734,24 грн., в т.ч.252054,32 грн. штрафні (фінансові) санкції, 29679,92 грн. пеня.

За результатами оскарження позивачем спірних податкових повідомлень-рішень в адміністративному порядку, скарга позивача залишена без задоволення, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення без змін.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуванні податкові повідомлення-рішення не відповідають вимогам законності, обгрунтованості, добросовісності та розсудливості встановленим в ст.2 КАС України, а відтак підлягають скасуванню.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з судом першої інстанції враховуююче наступне.

Податковим повідомленням-рішенням № від 21.03.2018 року ТОВ "Радивилів Агро" збільшено суму грошового зобов'язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 281734,24 грн..

Прийняття вказаного рішення податкового органу ґрунтується на його висновках про порушення позивачем пп.14.1.180 п.14.1 ст.14, п.54.2 ст.54, пп.162.1.3 п.162.1 ст.162, пп.168.1.1, пп.168.1.2, пп.168.1.4, пп.168.1.6 п.168.1 ст.168, абз. "а" п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, а саме: несвоєчасно перераховано узгоджену суму податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за період з 05.09.2017 по 20.12.2017 в сумі 1678337,89 грн.

Як вбачається з акта перевірки, перевіряючими, з врахуванням відповіді на заперечення, зазначено, що "в цілому по підприємству податок на доходи фізичних осіб, визначений відповідно до вимог Податкового кодексу України, склав 4664588,10 грн., фактично перераховано до бюджету 3816701,38 грн. податку по термінах сплати, що настали. Сальдо на 01.06.2015 4296,52 грн. (Д-т). Станом на 31.12.2017 сальдо по податку на доходу фізичних осіб складає 843590,20 грн. (К-т). За даними платника ТОВ "Радивилів Агро" податок на доходи фізичних осіб за період з 01.06.2015 по 31.12.2017 склав 4664588,10 грн., перераховано податок на доходи фізичних осіб за даними обліку платника ТОВ "Радивилів Агро" 4537028,14 грн. Сальдо станом на 01.06.2015 4296,52 грн. Д-т, Сальдо станом на 31.12.2017 123263,44 грн. К-т. Розбіжність між даними перевірки та даними обліку платника податків ТОВ "Радивилів Агро" станом на 31.12.2017 сальдо К-т 720326,76 грн., яка виникла в результаті того, що платником відображено по Д-т 641.1 виплати ПДФО, які фактично сплачено на розрахунковий рахунок 00421 код платежу 18010600 орендна плата з юридичних осіб відповідно до платіжних доручень №20 від 05.09.2017 на суму 145341,61 грн., №38 від 25.09.2017 на суму 6831,52 грн., №36 від 25.09.2017 на суму 28201,89 грн., №42 від 26.09.2017 на суму 203400 грн., №40 від 26.09.2017 на суму 78260,86 грн., №44 від 29.09.2017 на суму 223602,48 грн., №72 від 01.11.2017 на суму 34643,68 грн. Станом на момент підписання акта перевірки сплата податку на доходи фізичних осіб за кодом платежу 11010400 у сумі 720282,04 грн. відсутня".

Разом з тим, зі змісту платіжних доручень №20 від 05.09.2017 на суму 145341,61 грн., №38 від 25.09.2017 на суму 6831,52 грн., №36 від 25.09.2017 на суму 28201,89 грн., №42 від 26.09.2017 на суму 203400 грн., №40 від 26.09.2017 на суму 78260,86 грн., №44 від 29.09.2017 на суму 223602,48 грн., №72 від 01.11.2017 на суму 34643,68 грн., долучених до матеріалів справи (том 2 а.с.164-179), вбачається, що позивачем кошти на загальну суму 720282,04 грн. з призначенням платежу "010400 податок на доходи фізичних осіб з орендної плати за 2017" сплачено на розрахунковий рахунок 00421 код платежу 18010600 орендна плата з юридичних осіб, тобто на інший розрахунковий рахунок.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач у своїх листах від 15.11.2017р., 27.12.2017р. та 27.02.2018р. просив відповідача помилково сплачені кошти згідно з зазначеними платіжними дорученнями зарахувати в рахунок сплати податку на доходи фізичних осіб 0421 код 11010400.

Проте, ГУ ДФС у Рівненській області листом від 01.12.2017р. за №2068/ФОП/17-00 залишило заяву позивача від 15.11.2017р. без розгляду у зв'язку з наявністю податкового боргу з податку на додану вартість в розмірі 20971,30 грн. На спростування твердження податкового органу про наявність такого податкового боргу, позивач надав докази оскарження податкового повідомлення-рішення № від 20.10.2017 року, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 20971,30 грн., а отже вказане податкове зобов'язання не було узгоджене та не могло вважатися податковим боргом.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, в подальшому, за результатами розгляду заяви ТОВ "Радивилів Агро" від 27.12.2017 року, відповідно до службової записки Дубенського управління ДФС у Рівненській області, заяву позивача передано управлінню моніторингу доходів та обліково-звітних систем для зарахування коштів в бюджет та для підготовки висновків.

Згідно пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу.

Відтак судом першої інстанції вірно вказано, що за несплату платником податків узгодженої суми грошового зобов'язання у певний термін законодавець для такого платника передбачив негативні наслідки у вигляді штрафних санкцій.

Проте, нормами Бюджетного кодексу України, а саме: частиною першою статті 43 та частиною п'ятою 5 статті 45 передбачено, що при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Казначейство України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України. Податки і збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов'язання необхідно встановити, що у строк, передбачений пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків не вчиняв дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до державного бюджету або встановлення обставин, які перешкоджали платнику податків здійснити таку сплату без наявності його вини.

Також пунктом 22.4 статті 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" визначено, що під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з судом першої інстанції, що виконання платником податкового обов'язку по перерахуванню в бюджет суми податкового зобов'язання пов'язане з моментом подання в банк платіжного доручення на перерахування відповідних сум податкових зобов'язань, зокрема, з моментом прийняття банком платника розрахункового документа на виконання.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до державного бюджету в строк, встановлений пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова, а оскільки такі суми зараховуються на єдиний казначейський рахунок, то помилкове визначення коду бюджетної класифікації у платіжному дорученні під час сплати суми податкового зобов'язання не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобов'язання у визначений вказаною нормою Податкового кодексу України строк. Таким чином дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов'язання, не можуть бути підставою для застосування штрафів, передбачених пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України.

Така практика узгоджується з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 16.06.2015 у справі 21-377а15 та Верховного Суду у постановах від 05.06.2018 у справі №813/4266/17, 12.06.2018 у справі №826/1/16 та від 21.08.2018 у справі №826/14371/17.

Відтак, оскільки позивач, як платник податків вчинив дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб з орендної плати до Державного бюджету, то правові підстави для застосування до нього штрафних санкцій відсутні, а тому суд дійшов вірного висновку, що податкове повідомлення-рішення № від 21.03.2018 року в цій частині безпідставне та підлягає скасуванню.

Щодо перерахування податку на доходи фізичних осіб під час виплати доходів громадян за паї в період з серпня 2017 по грудень 2017 року суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п.168.1.4 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України, якщо оподатковуваний дохід надається у не грошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом трьох банківських днів з дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання).

Згідно п.п.168.1.5 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України, якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Перевіряючими в акті перевірки, з урахуванням відповіді на заперечення від 20.03.2018 за №24687/10/17-00-13-06-04, зафіксовано, що позивачем в порушення пп.14.1.180 п.14.1 ст.14, п.54.2 ст.54, пп.162.1.3 п.162.1 ст.162, пп.168.1.1, пп.168.1.2, пп.168.1.4, пп.168.1.6 п.168.1 ст.168, абз. "а" п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України несвоєчасно перераховано узгоджені суми податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за період з 05.09.2017 року по 20.12.2017року, в загальному розмірі 1678337,89 грн..

Як вбачається з Реєстру 1 вказаного акту перевірки податковим органом по даті виплаті доходу за 31.08.2017 в колонці "Дт 6855 Сума виплати доходу" зазначено суму 1914181,50 грн., в колонці "Сума ПДФО до сплати" зазначено суму 344552,67, в колонці "Граничний термін сплати ПДФО" - 05.09.2017р..

Проте перевіряючими не було взято до уваги той факт, що сума виплати доходу у розмірі 1914181,50 грн. включає: - суму виплаченого 31.08.2017р. доходу у розмірі 620434,70 грн. (499449,93 грн. без врахування податків), ПДФО з якої у розмірі 111678,25 грн. підлягає сплаті 05.09.2017; - нарахований, але не виплачений дохід у розмірі 1293746,80 грн., ПДФО з якої у розмірі 232874,42 грн. підлягає сплаті 30.09.2017р..

Таким чином суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що відповідачем неправомірно розраховано суму ПДФО у розмірі 232874,42 грн. по терміну сплати 05.09.2017р..

Крім цього, як слідує зі змісту Реєстру 1 (том 1 а.с.84), в подальшому, по датам виплати доходу за період з 05.09.2017 по 29.09.2017р. податковим органом наводяться суми ПДФО до сплати по виплаченому доходу у менших розмірах (117797,23 грн. по даті виплати 05.09.2017, 89182,07 грн. по даті виплати 07.09.2017, 112504,96 грн. по даті виплати 12.09.2017, 117172,18 грн. по даті виплати 14.09.2017, 89638,21 грн. по даті виплати 20.09.2017, 29532,01 грн. по даті виплати 25.09.2017, 226499,63 грн. по даті виплати 26.09.2017, 179026,59 грн. по даті виплати 29.09.2017), ніж фактично підлягає сплаті згідно з первинними документами та даними бухгалтерського обліку позивача (145341,61 грн., 111801,24 грн., 145341,61 грн., 146341,61 грн., 111801,24 грн., 35033,41 грн., 281660,86 грн. та 224273,28 грн. відповідно), що в загальній сумі становить ці ж 232874,42 грн. (том 1 а.с.109, том 2 а.с.233). Отже, відповідачем в акті перевірки відображено недостовірні дані щодо граничних строків сплати ПДФО у розмірі 232874,42 грн..

Крім цього, в Реєстрі 1, зокрема, по даті виплати 31.10.2017 в колонці "Сума виплати доходу Дт" зазначено 437601,67 грн., з якої ПДФО у розмірі 78768,30 підлягає сплаті 03.11.2017, по даті виплати 30.11.2017 в колонці "Сума виплати доходу Дт" зазначено 57577,59 грн., з якої ПДФО у розмірі 10363,97 грн. підлягає сплаті 05.12.2017 та по даті виплати 29.12.2017 в колонці "Сума виплати доходу Дт" зазначено 931371,89 грн., з якої ПДФО у розмірі 167646,94 грн. підлягає сплаті 04.01.2018 (том 1 а.с.85).

Однак , з долучених до матеріалів справи первинних документів вбачається, що станом на 31.10.2017, 30.11.2017 та 29.12.2017 виплати позивачем по даному рахунку не здійснювалися. Інші дані щодо сум виплати доходу та розрахованого ПДФО із зазначенням граничного строку сплати податку також містять розбіжності з наявними у матеріалах справи первинними документами позивача та даними бухгалтерського обліку (том 1 а.с.109-250, том 2 а.с.1-218).

З врахуванням наведеного колегія суддів апеляційного суду погоджується з судом першої інстанції, що відповідачем в розрахунку нарахування та виплати ПДФО за вересень-грудень 2017р. зазначено відомості, що не відповідають даним первинним документам та бухгалтерського обліку, що в свою чергу, призвело до неправомірного нарахування позивачу штрафних (фінансових) санкцій та пені за цей період.

Таким чином суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що податковим органом під час проведення перевірки не враховано всі дані первинних документів позивача та бухгалтерського обліку, а в акті перевірки відображені неточні відомості, а тому податкове повідомлення-рішення від 21.03.2018р. за № є неправомірним та підлягає скасуванню, а позов в цій частині до задоволення.

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 21.03.2018р. колегія суддів суд зазначає наступне.

Відповідно до п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Згідно п.1.1, п.1.2, п.1.3, п.1.4, п.1.6 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Платники збору зобов'язані забезпечувати виконання податкових зобов'язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Абзацом 1 п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вірно зазначено судом першої інстанції податковий агент зобов'язаний перерахувати до бюджету утриманий податок під час виплати доходу, а якщо оподаткований дохід нараховується, але не виплачується платнику податку, то податок підлягає сплаті (перерахуванню) у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Відповідно до п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, коли мають місце нарахування, однак несвоєчасність сплати платником податків узгодженої суми грошового зобов'язання протягом строків, передбачених Податковим кодексом України, такий платник податків притягується до відповідальності відповідно до статті 126 вказаного Кодексу. При цьому розмір такої санкції прямо залежить від часу затримки такої сплати, а не від кількості допущених порушень протягом певного періоду часу.

Разом з тим, згідно п.127.1 ст.127 Податкового кодексу України не нарахування і неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягне за собою накладення штрафу у розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1096 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з судом першої інстанції, що п.127.1 ст.127 Податкового кодексу України передбачена відповідальність, яка покладається на платника податків, у тому числі і на податкового агента, саме за ненарахування, неутримання та/або несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при цьому розмір штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) залежно від кількості допущених порушень протягом певного періоду часу. Тобто склад порушення передбачає, що нарахування, утримання чи сплата податку не відбулися до чи на момент виплати доходу.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте внаслідок порушень позивачем п.п.1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.5,1.6 п.16 прим.1 підрозділу 10 Розділу ХХ, ст.168, п.171.1 ст.171 Податкового кодексу України, а саме: ТОВ «Радивилів Агро» станом на 31.12.2017 не перераховано до бюджету утриманого військового збору із сум нарахованої та виплаченої орендної плати за здані в оренду земельні частки (паї) за жовтень-листопад 2017 в сумі 4335,72 грн.: жовтень 2017 3524,66 грн., листопад 2017 811,06 грн..

З акту перевірки вбачається, що перевіряючими вказано про "не сплату, не перерахування (не своєчасну сплату) податковим агентом в граничний термін сплати військового збору під час виплати доходу на користь платників податків військового збору утриманого із сум нарахованої та виплаченої орендної плати за здані в оренду земельні частки (паї) за період з 01.03.2015 по 31.12.2017, всього на загальну суму 6442,42 грн., в т.ч. за жовтень 2017 по терміну сплати 28.11.2017 податок в сумі 6442,42 грн. фактично перераховано 30.11.2017 55,90 грн., 07.12.2017 723, 39 грн.,11.12.2017 1968,07 грн., 15.12.2017 123,80 грн., 19.12.2017 123,80 грн., 21.12.2017 33,54 грн., 21.12.2017 221,80 грн., 28.12.2017 3104,77 грн. Також станом на 31.12.2017 не перераховано до бюджету утриманого військового збору із сум нарахованої та виплаченої орендної плати за здані в оренду земельні частки (паї) за жовтень-листопад 2017 в сумі 4335,72 грн., а саме: жовтень 2017 3524, 66 грн., листопад 2017 811,06 грн." (том 1 а.с.53-54).

Так в "Реєстрі несвоєчасного перерахування та не перерахування до бюджету утриманих сум військового збору за період, що перевірявся" в колонці "Утримано податку к-т, грн." за жовтень 2017 зазначено суму 58861,86 грн. із визначенням граничних термінів сплати з 29.09.2017 по 28.11.2017 р..

Однак згідно з первинними документами позивача та даними бухгалтерського обліку, зокрема, по рахунку 642, у жовтні 2017 ТОВ "Радивилів Агро" утримано військового збору у загальному розмірі 39176,96 грн. (станом на 03.10.2017р. 5197,35 грн., 05.10.2017р. 19254,91 грн., 31.10.2017р. 14724,70 грн.), що свідчить про зазначення в акті перевірки невірної інформації, що не ґрунтується на первинних документах ТзОВ «Радивилів Агро» та даних бухгалтерського обліку, та в свою чергу, потягнуло встановлення несвоєчасного перерахування військового збору до бюджету на загальну суму 6442,42 грн. за жовтень 2017р. та не перерахування утриманого військового збору за жовтень 2017 в сумі 3524, 66 грн. та листопад 2017 в сумі 811,06 грн.

Крім цього як встановлено судом першої інстанції, допитаний в судовому засіданні свідок головний бухгалтер ТОВ "Радивилів Агро" ОСОБА_3, також пояснила, що товариством сплачено (перераховано) до бюджету утриманий військовий збір із сум нарахованої/ виплаченої орендної плати за вказаний період та станом на 31.12.2017 недоїмка по сплаті військового збору була відсутня.

Відтак з врахуванням наведеного, судом першої інстанції підставно визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення відповідача № від 21.03.2018р.

Доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 308, 315, 316, 321,322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17.09. 2018 року в справі № 817/1655/18 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

На постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді О. І. Довга
В. П. Сапіга
Повне судове рішення складено 31.01.2019р.