Справа № 296/10953/18
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2019-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 296/10953/18

Головуючий у 1-й інстанції: Рожкова О.С.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

30 січня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 06 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції в особі інспектора роти 4 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області Голумбйовського Максима Вікторовича про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції в особі інспектора роти 4 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області, в якому просив скасувати постанову серії НК 789053 від 27.10.2018 про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 245 грн. за порушення ч.2 ст.122 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 06 грудня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 06 грудня 2018 року скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

В обгрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що відповідачем в оскаржуваній постанові невірно вказано прізвище особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Також вказано, що суд першої інстанції, призначивши розгляд справи в порядку спрощеного провадження, порушив право позивача на доступ до правосуддя, та крім того останньому не повідомлено про його права.

Скаржник стверджує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження вчинення останнім адмінправопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Від відповідача відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися і повноважних представників до суду не направили.

У відповідності до вимог ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За правилами п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача та перевіривши доводи апеляційної скарги за матеріалами, що містяться у справі-письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 27.10.2018 року інспектором роти 4 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області Голумбйовським М.В. винесено постанову серії НК 789053 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної постанови, оскільки наданими відповідачем доказами доведено вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та надаючи правову оцінку обставинам справи, виходить зі слідуючого.

Спірні правовідносини, регулюються Конституцією України, Законом України 3353-XII від 30.06.1993 "Про дорожній рух", Кодексом про адміністративні правопорушення України (далі КУпАП) та Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі ПДР України).

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини п'ятої статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Так, згідно п.9.2б ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку:

а) перед початком руху і зупинкою;

б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Згідно із п. 1.9 ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Пунктом 1 ст.247 КУпАП визначено, що обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

За приписами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У статті 283 КУпАП містяться застереження, що постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до п.п. 1,8 ч.1 ст.35 Закону України 580-VIII від 02.07.2015 "Про національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху та якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху.

Згідно статті 222 КУпАП України визначено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема про порушення правил дорожнього руху передбачених ч.2 ст.122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У пункті 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за 1408/27853 (далі - Інструкція) зазначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Із матеріалів справи слідує, що 27.10.2018 року інспектором роти 4 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області Голумбйовським М.В. винесено постанову серії НК 789053 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

У вказаній постанові зазначено, що 27.10.2018 року о 15 год. 00 хв. у м. Житомирі по вул. Київське шосе, 86 ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом SKODA OCTAVIA , д.н.з. НОМЕР_1 не подав сигнал світлового показчика повороту відповідно напрямка перед поворотом, а саме: праворуч виїжджаючи з прилеглої території, чим порушив п.9.2 ПДР.

За правилами ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до частин першої та другої ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Пунктом дев'ятим статті 31 Закону України "Про національну поліцію" регламентовано, що поліція може застосувати такі превентивні заходи: технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, в якості доказу по справі, відповідачем надано матеріали відеозйомки з нагрудної відеокамери інспектора поліції, якими зафіксовані обставини вчинення позивачем правопорушення, за яке останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Із оглянутого колегією суддів відозапису вбачається, що позивач, керуючи транспортним засобом SKODA OCTAVIA, д.н.з. НОМЕР_2, дійсно не подав сигнал світлового показчика повороту відповідно напрямку перед поворотом, а саме-праворуч при виїзді з прилеглої території.

Також із відеозапису слідує, що інспектором роз'яснено позивачу права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та запропоновано надати пояснення і докази, а відтак доводи позивача, в частині порушення відповідачем ст.268 КУпАП не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем доведено факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та підтверджено належним та допустимим доказом.

Стосовно тверджень позивача, що в резолютивній частині оскаржуваної постанови невірно зазначено прізвище позивача-«Пригодин», тоді як вірно «Придорогін», колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що в даному випадку має місце технічна помилка, яка не впливає на суть вчиненого правопорушення.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що в постанові зазначено, що особа встановлена вірно, як "ОСОБА_2.".

Відносно посилань скаржника на те, що в матеріалах справи відсутній документ, який посвідчує особу останнього, колегія суддів звертає увагу на те, що статті 160,161 КАС України, в яких зазначено вимоги до позовної заяви та перелік документів, які подаються до позовної заяви, не містять вимоги щодо обов'язкового подання позивачем документа, на підтвердження його особи, за виключенням представника позивача, який повинен підтвердити свої повноваження.

Та обставина, що справу призначено судом першої інстанції до розгляду в порядку спрощеного провадження, не може бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду, оскільки доказами наявними в матеріалах справи, доведено вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Окрім того, ч.6 ст.12 КАС України не містить вичерпного переліку справ незначної складності, зокрема в п.10 вказаної частини зазначено: інші справи, якщо суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення-без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 78, 134, 139, 195, 205, 243, 268, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 06 грудня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Гонтарук В. М. Біла Л.М.