Справа № 826/9025/18
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2019-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 січня 2019 року № 826/9025/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Магнат»
доГоловного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Магнат» (далі - позивач/ТОВ «Фінансова компанія Магнат») звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва із позовною заявою до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - відповідач/ ГУ ДФС у м. Києві). В якій просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 19.02.2018 №

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає про протиправність спірного податкового повідомлення-рішення, оскільки позивач не є суб'єктом правопорушення, за яке його притягнуто до відповідальності.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши про правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, прийнятого у межах наданих контролюючому органу повноважень, у зв'язку з виявленими під час перевірки порушеннями вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Співробітниками Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області проведено фактичну перевірку господарської одиниці «Пункт обміну валют», що розташована за адресою: м. Ужгород, вул. Швабська, 17, суб'єкта господарської діяльності ТОВ «Фінансова компанія Магнат» (), за результатами якої складено акт (довідка) фактичної перевірки від 05.02.2018 №0055/0716/2655/РРО/39307260 (далі - акт перевірки).

Відповідно до змісту акту (довідка) фактичної перевірки від 05.02.2018 №0055/0716/2655/РРО/39307260, перевіркою встановлено порушення - реалізація іноземної валюти без застосування реєстратора розрахункових операцій та невидача відповідного розрахункового документу про продажі іноземної валюти, а саме: 10 доларів США на загальну суму 280 грн. ( по курсу 28 грн. за один долар США) 01.02.2018, яка через реєстратор розрахункових операцій не проводилась, розрахунковий документ відповідної форми не видавався.

На підставі вказаного акту перевірки Головним управління Державної фіскальної служби у м. Києві прийняте податкове повідомлення-рішення від 19.02.2018 №, відповідно до якого встановлено порушення пункту 2 статті 4 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України і згідно із п. 1 ст. 18 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 1800 грн.

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 р. № 265/95-ВР (далі - Закон № 265/95-ВР), Порядком реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації операцій з купівлі-продажу іноземної валюти, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 14.06.2016 р. № 547 (далі - Порядок № 547), Інструкцією про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України та змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 12.12.2002 р. № 502 (далі - Інструкція № 502).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 2 Закону № 265/95-ВР розрахункова операція - це приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Пунктами 1, 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР передбачено, що суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані:

1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;

2) видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов'язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

У п. 2 ст. 4 Закону № 265/95-ВР визначено, що уповноважені банки, що здійснюють операції з купівлі-продажу іноземної валюти, а також суб'єкти господарювання, які здійснюють ці операції на підставі агентських угод з уповноваженими банками, зобов'язані проводити операції з купівлі-продажу іноземної валюти через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням у двох примірниках розрахункових документів, що підтверджують виконання цих операцій.

Згідно зі ст. 7 Закону № 265/95-ВР порядок реєстрації, опломбування та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації операцій з купівлі-продажу іноземної валюти, встановлюється органами доходів і зборів за погодженням з Національним банком України.

У п. 1 ст. 18 Закону № 265/95-ВР визначено, що в разі порушення встановленого цим Законом порядку виконання операцій з купівлі-продажу іноземної валюти, до уповноважених банків та суб'єктів господарювання, що здійснюють свою діяльність на підставі агентських угод з уповноваженими банками, за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі непроведення розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій, нероздрукування розрахункового документа, що підтверджує виконання операції з купівлі-продажу іноземної валюти, або проведення операції на неповну суму коштів.

Відповідно до пункту 3 розділу ІІІ Порядку № 547 суб'єкти господарювання, що здійснюють операції з купівлі-продажу іноземної валюти, зобов'язані проводити операції з купівлі-продажу іноземної валюти в пунктах обміну валюти через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи РРО з роздрукуванням у двох примірниках розрахункових документів, що підтверджують виконання цих операцій.

Абзацом 2 пункту 7 розділу ІІ Інструкції № 502 визначено, що фінансова установа, її відокремлені підрозділи та пункти обміну валюти мають право розпочинати роботу, зокрема, після реєстрації РРО в органі доходів і зборів.

При цьому, у примітці до вказаної норми закріплено, що даний абзац набирає чинності через шість місяців із дня затвердження Державною фіскальною службою України Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, до якого внесено модель реєстратора розрахункових операцій, що застосовується для обліку та реєстрації операцій з купівлі-продажу готівкової іноземної валюти згідно з постановою Національного банку №983 від 29 грудня 2015 року.

Наказом ДФС України від 16.06.2016 р. № 535, який оприлюднений 21.06.2016 р., затверджено Державний реєстр реєстраторів розрахункових операцій, в пункті 71 глави 9 «Спеціалізовані електронні контрольно-касові реєстратори операцій з купівлі-продажу іноземної валюти» визначено реєстратор розрахункових операцій моделі КСТ-В1, виробництва ТОВ «Завод Резонанс» (м. Київ).

Отже, починаючи з 21.06.2016 р. було опубліковано відомості Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, до якого внесено модель реєстратора розрахункових операцій, що застосовується для обліку та реєстрації операцій з купівлі-продажу готівкової іноземної валюти, тому, на момент перевірки у лютому 2018 року норми абз. 2 п. 7 розділу ІІ Інструкції № 502 набрали чинності, оскільки шестимісячний строк з для затвердження Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій сплинув.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 22.05.2018 р. по справі № 826/10001/17, який, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, є обов'язковим для суду при вирішенні даної справи.

Крім того, у вказаній постанові Верховним Судом також зроблено висновок про те, що обов'язок суб'єктів господарювання, які здійснюють операції з купівлі-продажу іноземної валюти, використовувати у своїй діяльності зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій закріплено насамперед у Законі України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та Порядку № 547, приписи яких мають імперативний характер, а норми Інструкції № 502 є кореспондуючими до них та регулюють питання організації та здійснення валютно-обмінних операцій з готівковою іноземною валютою на території України.

Таким чином, суд враховує, що позивач як суб'єкт господарювання, що здійснює операції з купівлі-продажу іноземної валюти у пунктах обміну, зобов'язаний використовувати у своїй діяльності реєстратори розрахункових операцій і що такий висновок також підтверджується практикою Верховного Суду.

Разом з тим, спірне у цій справі податкове повідомлення-рішення прийнято за порушення позивачем п. 2 ст. 4 Закону № 265/95-ВР та згідно, зокрема з п. 1 ст. 18 цього Закону, тобто у зв'язку з не проведенням позивачем розрахункової операції з купівлі-продажу іноземної валюти через РРО та не роздрукуванням відповідного розрахункового документа позивачем як уповноваженим банком або суб'єктом господарювання, що здійснює такі операції на підставі агентської угоди з уповноваженим банком.

При цьому, відповідачем не доведено, що позивач є уповноваженим банком або суб'єктом господарювання, який здійснює такі операції на підставі агентської угоди з уповноваженим банком, тобто суб'єктом.

Отже, відповідачем не доведено, що на позивача поширюється дія п. 2 ст. 4 Закону № 265/95-ВР, за яким його притягнуто до відповідальності, та п. 1 ст. 18 цього Закону, на підставі якої до нього застосовано штрафні санкції.

Натомість, з матеріалів справи вбачається, що позивач не належить до уповноважених банків або його агентів, а здійснює свою діяльність через операційні каси на підставі генеральної ліцензії Національного банку України від 20.11.2015 №168 на право здійснення операцій, зазначених у пункті 3 (діяльність з обміну валют) частини першої статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», якщо вони є валютними операціями.

Тобто, позивач не є ані уповноваженим банком, ані суб'єктом господарювання, що здійснює валютні операції на підставі агентської угоди з уповноваженим банком.

Таким чином, у даному випадку у відповідача не було достатніх правових підстав для притягнення позивача до відповідальності саме на підставі п. 2 ст. 4, п. 1 ст. 18 Закону № 265/95-ВР, що обумовлює протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 19.02.2018 №9.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 13.06.2018 р. по справі № 826/15581/16.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Магнат» підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Магнат» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 19.02.2018 №.

3. Витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 коп.) відшкодувати товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Магнат» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя С.К. Каракашьян