Справа № 240/5560/18
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2019 року м. Житомир справа № 240/5560/18

категорія 112010201

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання, -

встановив:

28.11.2018 до Житомирського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1, у якому він просить:

- визнати протиправними дії Житомирського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні з 01.01.2018 перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, на підставі довідки Господарського суду Житомирської області від 03.08.2018 №11;

- зобов'язати Житомирське об'єднане Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді Господарського суду Житомирської області згідно з довідкою Господарського суду Житомирської області від 03.08.2018 №11, без обмеження граничним розміром, за період з 01.01.2018 до 31.07.2018, з урахуванням фактично проведених виплат.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що звернувся до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2018 до 01.08.2018, проте відповідачем проведено вказаний перерахунок лише з 01.08.2018, що передбачено Законом України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» від 15.05.2018 №2415-VIII (далі - Закон України №2415-VIII). Позивач вважає, що таким рішенням відповідач порушив вимоги ч.4 ст.142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та її права, які підлягають судовому захисту.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 03.12.2018 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

13.12.2018 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву від 11.12.2018 вих.№13793/07 (а.с. 14-16), в якому останній зазначив, що заперечує проти позову, вважає його безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню. В обґрунтування заперечень вказав, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці у зв'язку з набранням чинності Законом України №2415-VIII проводиться з 01.08.2018. З наведених підстав відповідач просив у задоволенні позову відмовити.

Згідно з частиною 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

У відповідності до положень частини 5 статті 262, частини 1 статті 263 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Частиною 5 статті 250 КАС України встановлено, що датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню із таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 14.06.2017 перебуває на обліку у Житомирському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання, як суддя у відставці, яке нараховане у розмірі 90% від грошового утримання працюючого на відповідній посаді судді Господарського суду Житомирської області.

Після набрання чинності Закону України №2415-VIII від 15.05.2018 "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав", позивач 30.10.2018 звернувся до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2018 на підставі довідки №11 від 03.08.2018 Господарського суду Житомирської області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (а.с. 9-10).

З вказаної довідки, виданої ОСОБА_1, встановлено, що суддівська винагорода станом на 01.01.2018 враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці і становить 28192,00 грн, у тому числі: оклад - 17620,00 грн та щомісячна доплата за вислугу років - 10572,00 грн.

Листом №Г-542/2 від 12.11.2018 Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України повідомило позивача про те, що Законом України №2415-VIII (набрав чинності 22.07.2018) внесено зміни до законів України в частині застосування для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осій, встановленого па 1 січня календарного року, починаючи з січня 2017 року, як розрахункової величини. Оскільки, на думку відповідача, право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання виникло у позивача з 01.01.2018, то після отримання довідки Господарського суду Житомирської області від 03.08.2018 №11 відповідачем проведено позивачу перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.08.2018 (а.с. 11).

Позивач, не погоджуючись із таким перерахунком, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку наведеним обставинам, суд зазначає наступне.

Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак, відповідно до частини 3 статті 8 Закону України від 24.03.1995 №108/95-ВР «Про оплату праці» встановлено, що умови розміру оплати праці суддів та членів національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, працівників її центрального апарату і територіальних органів визначаються законом.

Зокрема, організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд регулює Закон України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон України №1402-VIII).

Відповідно до ч.4 ст.142 Закону України №1402-VIII у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Згідно з положеннями Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-VI від 07.07.2010 (далі - Закон України №2453-VI), у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» №192-VIII від 12.02.2015 та рішення Конституційного Суду №4-рп/2016 від 08.06.2016, частина 3 статті 141 якого передбачала, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Матеріалами справи підтверджено, що з 14.06.2017 ОСОБА_1 отримує щомісячне грошове утримання судді у відставці з розрахунку 90% від суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді.

Відтак, у питаннях визначення розмірів суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового норми Закону України №2453-VI зберігають чинність, а позивач має право на перерахунок раніше призначеного йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у разі зміни суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, у тому числі у зв'язку зі збільшенням посадового окладу.

Згідно з п.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 06.12.2016 №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (далі - Закон України №1774-VIII) було встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.

При цьому, положеннями Закону України від 15.05.2018 №2415-VІІІ "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" (далі - Закон України №2415-VІІІ) внесено зміни до абзацу другого пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (Відомості Верховної Ради України, 2017 рік, №2, статті 25) слово та цифри "1600 гривень" замінити словами та цифрами "прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року, починаючи з 01 січня 2017 року".

Тобто, вказаним Законом внесено зміни до Законів України в частині застосування для призначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 01.01.2017, як розрахункової величини.

Однак, мінімальний прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2017 складав 1544,00 грн та був менше розрахункової величини 1600,00 грн, відтак підстав для перерахунку суддівської винагороди не було.

Проте, з 01.01.2018 прожитковий мінімум для працездатних осіб склав 1762,00 грн, що є більше 1600,00 грн, відповідно виникла підстава для перерахунку суддівської винагороди з 01.01.2018.

Отже, аналіз вищевказаних норм дає підстави вважати, що довічне грошове утримання судді у відставці залежить від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, що є єдиною підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Додатково слід зауважити, що посилання відповідача на те, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивачу здійснено з 01.08.2018 відповідно до Закону України №2415-VІІІ від 22.07.2018, оскільки відповідно до статті 58 Конституції України закони не мають зворотної дії у часі, судом до уваги не приймаються з огляду на наступне.

Так, Закон України №2415-VІІІ містить застереження щодо зворотної дії у часі правової норми щодо зміни розрахункової величини, з якої обраховується суддівська винагорода, а саме не з 1600,00 грн, а з прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Крім того, законодавець у Законі України №2415-VІІІ визначив час, з якого застосовується змінена розрахункова величина для нарахування суддівської винагороди, а саме починаючи з 01.01.2017.

Отже, з 01.01.2017 посадовий оклад судді визначається не з розміру мінімальної заробітної плати, як це передбачено Законом України "Про судоустрій і статус суддів", а виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, запровадженої пунктом 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України №1774-VІІ.

Разом з тим, відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено, що у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2018 року - 1700 гривень, з 1 липня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1853 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення: працездатних осіб з 1 січня 2018 року становить 1762 гривні.

Відповідно, суд акцентує увагу, що п.3 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №1774-VIII імперативно встановлено, що починаючи з 01.01.2017 посадовий оклад судді встановлюється виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на зазначені зміни у законодавстві, саме з 01.01.2018 посадові оклади суддів мають бути встановлені, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 1762 грн та відповідно у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.

Матеріалами справи підтверджено, а саме: довідкою №11 від 03.08.2018 Господарського суду в Житомирській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданій ОСОБА_1, що його суддівська винагорода станом на 01.01.2018, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного утримання суддям у відставці, становить 28192,00 грн, у тому числі: оклад у розмірі 17620,00 грн та щомісячна доплата за вислугу років - 10572,00 грн.

Однак, обґрунтовуючи правомірність своїх дій, відповідач посилається на п.4 розділу ІІ Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.01.2018 №3-1, відповідно до якого перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою. При цьому право на такий перерахунок пов'язує з набранням чинності законом України "Про ефективне управління майновими правами у сфері авторського права і (або) суміжних прав". Суд вважає таке твердження помилковим, оскільки вищевказаним законом прямо встановлено поширення його дії на правовідносини, що виникли у минулому - з 01.01.2017.

З огляду на викладене, з 01.01.2018 посадовий оклад суддів встановлюється, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 1762,00 гривні, а тому саме з цієї дати зміна грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, є підставою для проведення перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.

Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідач неправомірно здійснив перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача лише з 01.08.2018.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у зв'язку із зміною грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 слід здійснити перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання та виплату йому у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди, визначеної у довідці №11 від 03.08.2018 без обмеження граничним розміром, починаючи з 01.01.2018, із врахуванням раніше проведених виплат.

Окрім того, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.06.2016 №4-рп/2016 (справа про щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці) зазначив, що виключення положення щодо можливості перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у зв'язку зі збільшенням грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, також знижує гарантії незалежності суддів, а тому у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання (пункт 2 мотивувальної частини).

Вказану правову позицію Конституційний Суд України висловив і у рішенні від 03.06.2013 №3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного грошового утримання суддів у відставці) зазначивши, що будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя та права людини і громадянина на захист прав і свобод незалежним судом, оскільки призводить до обмеження можливостей реалізації цього конституційного права, а отже, суперечить частині 1 статті 55 Конституції України (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини).

Відповідно, Конституційний Суд України наголошує, що конституційний статус суддів, які здійснюють правосуддя, та суддів у відставці передбачає їх належне матеріальне забезпечення, яке повинне гарантувати здійснення справедливого, незалежного, неупередженого правосуддя.

Враховуючи вищевикладене, суд наголошує, що відповідач не довів, що діяв відповідно до закону, обґрунтовано, добросовісно та розсудливо, пропорційно (зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), тому такі його дії є протиправними.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до ст.90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем не доведено правомірності дій щодо відмови у проведенні позивачу перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2018, натомість наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів підтверджено право позивача на перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання у зв'язку з підвищенням, починаючи з 01.01.2018, розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 1762 гривень, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з адміністративним позовом позивачем сплачений судовий збір у розмірі 704,80 грн. У зв'язку із задоволенням позовних вимог суд дійшов висновку, що судові витрати, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, а саме у сумі 704,80 грн.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області (вул. Перемоги, 55, м. Житомир, 10003, ) про визнання дій протиправними, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання - задовольнити.

Визнати протиправними дії Житомирського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні з 01.01.2018 перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, на підставі довідки Господарського суду Житомирської області від 03.08.2018 №11.

Зобов'язати Житомирське об'єднане Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді Господарського суду Житомирської області згідно з довідкою Господарського суду Житомирської області від 03.08.2018 №11, без обмеження граничним розміром, за період з 01.01.2018 до 31.07.2018, з урахуванням фактично проведених виплат.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області судові витрати зі сплати судового збору у сумі 704,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено: 1 лютого 2019 року.

Суддя О.В. Єфіменко