Справа № 823/2291/18
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2019-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 823/2291/18 Головуючий у 1 інстанції: Гаврилюк В.О.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Файдюка В.В. Чаку Є.В. Борейка Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправним та скасування наказу в частині, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Черкаській області № 775 (із змінами) від 20 березня 2018 року в частині скасування наказу від 22 січня 2018 року №209 ГУНП в Черкаській області щодо виплати ОСОБА_5 одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в поліції у розмірі 158 580,00 грн та висновку від 22 січня 2018 року про призначення зазначеної одноразової допомоги.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт зазначає про дискримінаційний характер пункту 4 частини 1 статті 97 Закону України «Про національну поліцію».

20 грудня 2018 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача - Головного управління Національної поліції в Черкаській області надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, з 03 березня 2007 року до 06 листопада 2017 року ОСОБА_5 проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 07.07.2015 року до 24.11.2017 року - в поліції.

Наказом ГУНП в Черкаській області від 24 листопада 2017 року № 320 о/с старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 - інспектора сектору реагування патрульної поліції № 4 Кам'янського відділення поліції Смілянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області звільнено зі служби в поліції з 24.11.2017 року за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) Закону України "Про Національну поліцію".

15 грудня 2017 року позивачеві видано довідку до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААА № 876155, відповідно до якої, ОСОБА_5 отримав ІІ групу інвалідності безтерміново, причиною інвалідності зазначено захворювання, пов'язані з проходженням служби в поліції.

05 січня 2018 року позивач звернувся до ГУНП в Черкаській області щодо виплати одноразової грошової допомоги, у зв'язку з тим, що йому встановлена ІІ група інвалідності.

12 січня 2018 року, на підставі пункту 4 частини 1 статті 97 Закону України "Про національну поліцію", начальником ГУНП в Черкаській області затверджений висновок про призначення ОСОБА_5 одноразової грошової допомоги у розмірі 158 580,00 грн.

22 січня 2018 року відповідачем прийнято наказ №209 про виплату одноразової грошової допомоги позивачу, у зв'язку з встановленням йому ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ у розмірі 158 580,00 грн та зобов'язано Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП здійснити необхідну виплату.

В подальшому, у зв'язку з уточненням розподілу асигнувань на 2018 рік про виплату одноразової грошової допомоги, всі матеріали на виплату одноразової грошової допомоги переглянуті відповідачем та встановлено, що право на виплату одноразової грошової допомоги виникає у разі звільнення з поліції внаслідок причин, зазначених у пунктах 3, 4 частини 1 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію", тобто через "хворобу".

Наказом ГУ НП в Черкаській області від 20.03.2018 № року 775 скасовано наказ ГУ НП в Черкаській області від 22.01.2018 року № 209 про виплату одноразової грошової допомоги та висновок про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_5 від 12.01.2018 року.

Листом від 16.04.2018 року № 285/01/29-2018 відповідач повідомив позивача про відсутність правових підстав для виплати грошової допомоги, передбачених статтею 97 Закону № 580-VIII та про прийняття наказу від 20.03.2018 року № 775 про скасування виплати одноразової допомоги, раніше призначеної наказом від 22.01.2018 року № 209.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про Національну поліцію», який визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Так, наказом Міністерства внутрішніх справ України №4 від 11 січня 2016 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 січня 2016 року за №163/28293, затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (далі - Порядок), який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - ОГД) у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Випадки, за яких призначається ОГД у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського, передбачено підпунктом 4 пункту 4 розділу І Порядку, зокрема, пов'язаного з проходженням служби в поліції, органах внутрішніх справ (пункт 4 частини першої статті 97 Закону) - обставина, яка виникла внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, крім випадків, зазначених у підпунктах 1, 2 цього пункту.

Згідно пункту 1 розділу II Порядку, днем виникнення права на отримання ОГД є, зокрема, у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Пунктом 2 розділу III Порядку передбачено, що посадові особи поліції у межах своїх повноважень повинні сприяти особам, які мають право на призначення і отримання ОГД відповідно до законодавства України, в отриманні та оформленні ними документів, необхідних для своєчасного ухвалення рішення про призначення і виплату зазначеної допомоги.

Згідно з пунктом 3 розділу III цього Порядку, заява (рапорт) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається керівнику органу поліції, навчального закладу за останнім місцем проходження служби поліцейським або за останнім місцем проходження поліцейським служби перед відрядженням до інших органів (далі - останнім місцем проходження служби).

Пункт 5 розділу III Порядку передбачає перелік документів, які подаються поліцейським для виплати ОГД у разі визначення інвалідності.

З аналізу наведених норм вбачається, що призначення та виплата одноразової грошової допомоги здійснюється після встановлення наявності у особи права на отримання ОГД, відповідно до Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію», одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Таким чином, зазначене положення Закону «Про Національну поліцію» застосовується виключно за обов'язкової одночасної наявності, щонайменше, трьох умов (причина інвалідності, час настання інвалідності та причина звільнення): 1) інвалідність повинна наступити внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції; 2) інвалідність повинна наступити не пізніше, ніж протягом шести місяців після звільнення особи з поліції; 3) причиною звільнення такої особи з поліції повинна бути зумовлена захворюванням або пораненням, пов'язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААА № 876155, позивачу визначена ІІ група інвалідності, що наступила внаслідок захворювання пов'язаного з проходженням служби в поліції.

Також, інвалідність встановлена 15 грудня 2017 року, що не перевищує шестимісячного строку з дня звільнення.

Однак, позивача було звільнено з поліції наказом Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 24 листопада 2017 року № 320 о/с за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію", за власним бажанням.

Колегія суддів зазначає, що для отримання одноразової грошової допомоги причина звільнення з поліції повинна бути зумовлена захворюванням, пов'язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції.

Таким чином, у позивача відсутня одна з обов'язкових умов на призначення одноразової грошової допомоги для колишніх поліцейських.

Враховуючи вищевикладене, на думку колегії суддів, відповідачем було правомірно скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 22 січня 2018 року № 209 щодо виплати одноразової грошової допомоги та висновок про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_5, так як відсутні підстави для здійснення такої виплати.

Вищевказані висновки узгоджуються з позицією Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду викладеною у постанові від 22 листопада 2018 року №822/962/18.

Щодо твердження апелянта, викладеного в апеляційні скарзі, про дискримінаційний характер пункту 4 частини 1 статті 97 Закону України «Про національну поліцію», колегія суддів вважає його безпідставним, так як відсутні підстави для поширення на інші категорії поліцейських того правила, котре було запроваджено законодавцем для осіб, які звільнені з органів поліції через хворобу, адже це суперечить призначенню вказаної норми Закону.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необгрунтованість позовних вимог ОСОБА_5 та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. З ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229, 243, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Судді Вівдиченко Т.Р. Файдюк В.В. Чаку Є.В.

Повний текст постанови виготовлено 28.01.2019 року.