Справа № 336/6420/18
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2019-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
22 січня 2019 року Справа № 336/6420/18 ЗП/280/237/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНН НОМЕР_1 )
до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (69014, м. Запоріжжя, вул. Карпенка-Карого, буд. 25-А, )
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24.10.2018 адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (далі відповідач) про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, передано на розгляд Запорізького окружного адміністративного суду.
06.12.2018 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшли матеріали справи №333/6420/18. Згідно позовної заяви (з усуненими недоліками) позивач просить суд:
- визнати дії відповідача у відмові в призначенні позивачу державної пенсії в порядку ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" неправомірними;
- зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком відповідно до ч.1 ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" зі зменшенням пенсійного віку на 10 років з дня подання заяви про призначення пенсії за віком, з 24 липня 2018 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про те, що 26 березня 2018 року до відповідача із заявою про призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», надавши посвідчення (дублікат) серія НОМЕР_2 від 18.09.2006, архівну довідку від 20.03.2014, довідку комісаріату від 16.04.1991, довідку архіву від 05.05.1993, архівну довідку про заробітну плату від 31.01.2014. Відповідь не отримав. Після повторного звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку та наданням тих самих документів, отримав відповідь про відмову у призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відмова обґрунтована тим, що в довідці відсутні днів виїзду у зону відчуження та в довідці від 16.04.1991 не зазначено населеного пункту чи зон небезпеки, де виконувались роботи по ліквідації аварії наслідків на ЧАЕС. Позивач не погодившись із наданою відповіддю відповідача звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою судді від 26.12.2018 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні) у судовому засіданні 22.01.2019.
Ухвалою суду від 23.01.2019 клопотання відповідача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін повернуто без розгляду.
23.01.2019 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позов (вх. № 2932), в якому зазначає, що відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року не менше 5 календарних днів, мають право на пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку на 10 років. Основним документом, що визначає час виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС безпосередньо в зоні відчуження являється довідка за формою 122, затверджена постановою Державного комітету СРСР по праці та соціальних питань №122 від 09.03.1988, яка видається на підставі первинних документів лише тими підприємствами, установами, організаціями, в складі яких працівника безпосередньо виконував роботу по ліквідації наслідків аварії або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи з ліквідації, довідки про період перебування в зоні, табелі обліку робочого класу за період перебування в зоні, копії відомостей (особових рахунків) на виплату заробітної плати, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Оскільки у наданих позивачем довідках, відсутня інформація про роботу по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та не вказано дні виїзду та місце перебування у зоні відчуження, відповідачем прийняте рішення правомірне. Просить відмовити позивачу у задоволені позовних вимог у повному обсязі.
В зв`язку з розглядом справи в порядку письмового провадження, відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наступне.
Судом встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, що підтверджується дублікатом посвідчення серії НОМЕР_2 учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986-1987 роках.
26 березня 2018 року він звернувся до Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», надавши наступні документи: посвідчення (дублікат) серія НОМЕР_2 від 18.09.2006, архівну довідку від 20.03.2014, довідку комісаріату від 16.04.1991, довідку архіву від 05.05.1993, архівну довідку про заробітну плату від 31.01.2014.
Відповідь на заяву від 26.03.2018 року, як зазначено позивачем у позовній заяві, не отримав.
24.07.2018 позивач повторно звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» надавши наступні документи: посвідчення (дублікат) серія НОМЕР_2 від 18.09.2006, архівну довідку від 20.03.2014, довідку комісаріату від 16.04.1991, довідку архіву від 05.05.1993, архівну довідку про заробітну плату від 31.01.2014.
Листом від 07.08.2018 №416/с-1 було відмовлено позивачу у призначені пенсії із зменшенням пенсійного віку з посиланням на відсутність в довідці Галузевого Державного архіву Міністерства оборони України днів виїзду у зону відчуження та в довідці від 16.04.1991 не зазначено населеного пункту чи зон небезпеки, де виконувались роботи по ліквідації аварії наслідків на ЧАЕС.
Не погоджуючись із такою відмовою відповідача, позивач звернувся із цим позовом до суду.
Враховуючи викладене, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до статті 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно з ч.2 ст.14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особі, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи, встановлюється статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, яка працювала у зоні відчуження в 1987 році від 1 до 14 календарних днів.
Згідно із частиною першою статті 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами. В свою чергу довідки про період проживання, роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення є лише підставою для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Згідно статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зокрема: учасникам, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року не менше 5 календарних днів, мають право на пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку на 10 років.
Відповідно до статті 65 Закону учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.
Посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.
Постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997р. №51 затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Порядок №51), яким визначено, зокрема, правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, коло осіб, яким вони видаються.
Відповідно до абзацу 4 пункту 10 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, посвідчення видаються учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі одного з таких документів: а) посвідчення про відрядження в зону відчуження; б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження; в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту).
Таким чином, основним документом, який підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у тому числі призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС».
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом України у постанові від 21 листопада 2006 року (справа №21-1048во06), де, зокрема, вказано, що єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Відповідно до положень п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, документи, які засвідчують особливий статус особи - посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року №122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).
Наявність перелічених даною нормою документів перевіряється відповідною комісією під час видачі посвідчення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, тобто відсутність необхідного для встановлення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС документу матиме наслідком відсутність підстав для видачі зазначеного посвідчення. Крім того, підстави для видачі посвідчень учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є альтернативними.
Таким чином, під час видачі позивачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідною комісією були встановлені та перевірені всі документи необхідні для встановлення зазначеного статусу. Тобто статус позивача як учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, встановлений державою в особі компетентного органу.
Відповідач не заперечує про наявність у позивача статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Як вже зазначалось, документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими Законом «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в тому числі і зменшення пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС».
Такі документи, як довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження відповідно до статті 15 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є лише підставою для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Враховуючи вищевикладене, та те, що єдиним документом, який підтверджує статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та надає право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях, тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи. Відтак, суд вважає, що позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до ч.1 ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зі зниженням пенсійного віку на 10 років, тому відмова відповідача в призначенні пенсії позивачу є неправомірною, відповідно порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання суб`єкта владаних повноважень прийняти рішення про призначення позивачеві пенсії за віком з дня звернення із заявою про призначення такої пенсії.
У зв`язку із звільненням позивача від сплати судового збору, на підставі п.10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а також відсутністю доказів понесення інших витрат, пов`язаних із розглядом справи, суд не вирішує питання розподілу судових витрат.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНН НОМЕР_1 ) до Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (69014, м. Запоріжжя, вул. Карпенка-Карого, буд. 25-А, ) про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,- задовольнити повністю.
Визнати дії Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя у відмові в призначенні ОСОБА_1 державної пенсії в порядку ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" неправомірними.
Зобов`язати Шевченківське обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ч.1 ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" зі зменшенням пенсійного віку на 10 років з дня подання заяви про призначення пенсії за віком, з 24 липня 2018 року.
Рішення суду набирає законної сили у порядку та строки, передбачені ст. 255 КАС України та може бути оскаржене у порядку та строки, передбачені ст.ст. 293, 295, 296 та 297 КАС України.
Повний текст рішення складено та підписано 28.01.2019.

Суддя А.В. Сіпака