Справа № 2240/2671/18
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2019-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2240/2671/18

Головуючий у 1-й інстанції: Ковальчук О.К.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

30 січня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Хмельницькій області про про зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2018 року позивач, ОСОБА_2, звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Хмельницькій області про зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_2 щомісячні страхові виплати у зв'язку із смертю потерпілого від нещасного випадку на виробництві за період з 01.11.2016 по 09.04.2018 включно.

Хмельницький окружний адміністративний суд рішенням від 04 жовтня 2018 року в задоволенні позову відмовив. Судове рішення мотивоване тим, що в процесі судового розгляду відповідач довів правомірність своїх дій щодо призначення позивачу щомісячних страхових виплат з 10.04.2018, а тому у задоволенні позову відмовив.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та невірно застосовано положення частини 3 статті 47 закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 23.09.1999 №1105-XIV (далі - Закон №1105-XIV). Державне підприємство "Дунаєвецький КХП" здійснювало позивачу страхові виплати по втраті годувальника по жовтень 2016 року. Вважає, що відповідач має призначити страхові виплати з 01.11.2016, тому просила зобов'язати його нарахувати та виплатити ці страхові виплати за період з 01.11.2016 по 09.04.2018. Право на отримання страхових виплат у позивача виникло в ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв'язку з смертю її чоловіка та зв'язку із змінами в законодавстві, створенням фондів соціального страхування, продовження їх виплати повинне було бути забезпечено новоствореними фондами.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначив, що 10.04.2018 позивач звернулась до Дунаєвецького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Хмельницькій області з заявою про призначення страхових виплат. Страхові виплати позивачу призначені відповідно до частини 3 статті 47 Закону №1105-XIV, з дня звернення, а тому, підстав для задоволення позову немає. Вважає безпідставними посилання позивача на частину 4 статті 47 Закону №1105-XIV, якою передбачено, що виплати, призначені, але не одержані своєчасно потерпілим або особою, яка має право на одержання виплат, провадяться за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням, оскільки зазначена норма не поширюється на правовідносини щодо призначення соціальних виплат вперше, а регулює порядок виплати вже призначених, але не виплачених коштів з вини Фонду соціального страхування України.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.12.2018, з урахуванням п.7 ч.1 ст.306, ст.307, 311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік позивача - ОСОБА_3 помер внаслідок нещасного випадку, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 та актом про нещасний випадок на виробництві від ІНФОРМАЦІЯ_1.

Державне підприємство "Дунаєвецький КХП" здійснювало позивачу страхові виплати по втраті годувальника по жовтень 2016 року.

10.04.2018 позивач звернулась до Дунаєвецького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Хмельницькій області з заявою про призначення страхових виплат по втраті годувальника з листопада 2016 року.

Постановою від 18.04.2018 Дунаєвецьке відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Хмельницькій області призначило позивачу страхові виплати в сумі 1952,36 грн з 10.04.2018.

Позивач вважаючи, що має право на отримання від Фонду соціального страхування України страхових виплат за період з 01.11.2016 по 10.04.2018 незалежно від дати звернення, звернулась до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров'я визначає Закон №1105-XIV.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 1 Закону №1105-XIV загальнообов'язкове державне соціальне страхування - система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення, страхові виплати та надання соціальних послуг застрахованим особам за рахунок коштів Фонду соціального страхування України.

Частиною 1 статті 4 Закону №1105-XIV передбачено, що фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

За змістом статті 36 Закону №1105-XIV страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Відповідно до частини сьомої статті 36 Закону № 1105-XIV страхові виплати складаються із:

1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата);

2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім'ї та особам, які перебували на утриманні померлого);

3) страхової виплати дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності;

4) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу.

Статтею 173 Кодексу законів про працю України (із змінами, внесеними згідно із Законом № 3694-12 від 15.12.93; в редакції Закону № 429-IV від 11.02.2003) регламентовано, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до закону України "Про охорону праці".

Підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення медичної, професійної та соціальної реабілітації, а також страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами.

Відповідно до частини 1 статті 43 Закону №1105-XIV для розгляду справ про страхові виплати до Фонду подаються: 1) акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання за встановленими формами та/або висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності застрахованого чи копія свідоцтва про його смерть; 2) документи про необхідність подання додаткових видів допомоги.

Згідно з частинами 1, 2 статті 44 Закону №1105-XIV фонд розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів і приймає відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження зазначених документів. Рішення оформляється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім'ї та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах; до постанови додаються копії необхідних документів.

Розділом V Закону № 1105-XIV врегульовані питання загальнообов'язкового державного соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

За змістом статті 47 Закону №1105-XIV страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду: 1) потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання; 2) особам, які мають право на виплати у зв'язку зі смертю годувальника, - з дня смерті потерпілого, але не раніше дня виникнення права на виплати.

Якщо справи про страхові виплати розглядаються вперше по закінченню трьох років з дня втрати потерпілим працездатності внаслідок нещасного випадку або з дня смерті годувальника, страхові виплати провадяться з дня звернення.

Виплати, призначені, але не одержані своєчасно потерпілим або особою, яка має право на одержання виплат, провадяться за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням.

Якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв'язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 закону України "Про оплату праці".

Отже, у відповідності до статті 47 Закону №1105-XIV з дня звернення призначаються страхові виплати у разі, якщо справа про такі страхові виплати розглядається вперше по закінченню 3 років з дня смерті потерпілого.

Як встановлено судом першої інстанції, чоловік позивача - ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок нещасного випадку. Право на отримання страхових виплати у позивача виникло ІНФОРМАЦІЯ_1.

Колегія суддів зазначає, що Державне підприємство "Дунаєвецький КХП" здійснювало позивачу страхові виплати по втраті годувальника по жовтень 2016 року, однак, лише 10.04.2018 позивач звернулась до Дунаєвецького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Хмельницькій області з заявою про призначення страхових виплат по втраті годувальника.

Також, встановлено, що Дунаєвецьке відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Хмельницькій області Постановою від 18.04.2018 призначило позивачу страхові виплати в сумі 1952,36 грн з 10.04.2018, тобто відповідно до положень частини 3 статті 47 Закону №1105-XIV.

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, страхові виплати у зв'язку з смертю потерпілого позивачу відповідачем призначені вперше, тому, вини Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Хмельницькій області щодо неотримання позивачем страхових виплат у період з 01.11.2016 по 10.04.2018 немає.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в процесі судового розгляду відповідач довів правомірність своїх дій щодо призначення позивачу щомісячних страхових виплат з 10.04.2018, тому у задоволенні позову необхідно було відмовити.

Доводи апеляційної скарги з посиланням апелянта на частину 4 статті 47 Закону №1105-XIV, якою передбачено, що виплати, призначені, але не одержані своєчасно потерпілим або особою, яка має право на одержання виплат, провадяться за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки зазначена норма не поширюється на правовідносини щодо призначення соціальних виплат вперше, а регулює порядок виплати вже призначених, але не виплачених коштів з вини Фонду соціального страхування України.

Відповідно до положень, закріплених частиною 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як зазначено частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В той же час згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Сушко О.О. Залімський І. Г.