Справа № 810/4120/18
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/4120/18 Суддя (судді) першої інстанції: Журавель В.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання Цюпка Б.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2018 року (повний текст складено 09 листопада 2018 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Бучанської міської ради Київської області про зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Бучанської міської ради Київської області, в якому просив зобов'язати відповідача надати йому дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,10 га, розташованої по вул.Івана Франка в м.Буча Київської області згідно з наданими графічними матеріалами.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2018 року адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення Бучанської міської ради Київської області від 17 липня 2018 року № 2252-41-VII про відмову ОСОБА_2 у наданні дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд орієнтовною площею 0,10 га, що розташована в адміністративних межах Бучанської міської ради Київської області, за адресою вул.Івана Франка, м.Буча, Київська область, зобов'язано Бучанську міську раду Київської області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 21 вересня 2017 року про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд орієнтовною площею 0,10 га, що розташована в адміністративних межах Бучанської міської ради Київської області, за адресою вул.Івана Франка, м.Буча, Київська область із прийняттям наданих до Бучанської міської ради графічних матеріалів, наданих ОСОБА_2 27 червня 2018 року, та з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог та прийняти нову постанову про задоволення позову у повному обсязі. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що спосіб порушеного права має бути ефективним і таким, що виключає подальші протиправні дії суб'єкта владних повноважень, яким в даному випадку буде лише обов'язок органу влади прийняти необхідне рішення про надання дозвільного документу на землевпорядкування.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якій просить скасувати судове рішення та ухвалити нове, яким в позові відмовити в повному обсязі, зазначаючи, що вирішення питання стосовно зобов'язання відповідача надати ОСОБА_2 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення йому у власність земельної ділянки знаходиться поза межами компетенції суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 21 вересня 2017 року позивач звернувся до Бучанської міської ради із заявою (а.с.62) про отримання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд орієнтовною площею 0,10 га, яка розташована на території Бучанської міської ради Київської області, до якої було додано: копію паспорта; копію картки фізичної особи - платника податків; графічні матеріали щодо земельної ділянок на території міста Буча по вулиці Івана Франка площею 0,10 га. 19 жовтня 2017 року Бучанською міською радою прийнято рішення №1539/102-34-VII «Про розгляд заяви громадянина ОСОБА_2.» (а.с.60), відповідно до якого позивачу було відмовлено в задоволенні заяви про надання дозволу на відведення земельної ділянки для передачі у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, орієнтовною площею 0,10 га по вул.Івана Франка в межах м.Буча. В обґрунтування відмови зазначено про невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів,- земельна ділянка, яка показана на графічних матеріалах як бажане місце розташування, розташована на території яка визначена як територія насаджень загального користування, відповідно до Детального плану території, затвердженого рішенням Бучанської міської ради від 17 квітня 2014 року №1628-53-VI. 18 грудня 2017 року позивач повторно звернувся до Бучанської міської ради з клопотанням про отримання дозволу на розробку документації землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд орієнтовною площею 0,10 га, яка розташована на території Бучанської міської ради Київської області, до якого додав: копію паспорта; копію картки фізичної особи - платника податків; графічні матеріали щодо земельної ділянки на території м.Буча по вул.Івана Франка площею 0,10 га, а саме: викопіювання зі схеми зонування території м.Буча; викопіювання з генерального плану м.Буча; викопіювання з детального плану території, затвердженої рішенням Бучанської міської ради від 17 квітня 2014 року №1628-53-VІ. 26 січня 2018 року Бучанською міською радою прийнято рішення №1775-37-VII (а.с.80) «Про розгляд заяви громадянина ОСОБА_2.», відповідно до якого позивачу було відмовлено в задоволенні заяви про надання дозволу на відведення земельної ділянки для передачі у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, орієнтовною площею 0,10 га по вул.Івана Франка в межах м.Буча, в обґрунтування відмови зазначивши: невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів,- згідно натурних обстежень по території, вказаній у графічному додатку, в межах вул.Івана Франка, Сім'ї Красовських (Пролетарська), пролягають виїзди з існуючих садиб, що фасадами виходять на вул.Івана Франка, розташовані всередині кварталу та мають поштову адресу на вул.Сім'ї Красовських (Пролетарська), але забезпечені заїздом-виїздом виключно з вул.Івана Франка, що потребує першочергової розробки детального плану території (лист відділу містобудування та архітектури від 16 січня 2018 року №54).

Наведені обставини встановлені судовим рішенням у справі №367/8641/17, яке набрало законної сили 05 червня 2018 року, а тому такі обставини не підлягають доказуванню у розумінні ч.4 ст.78 КАС України.

Так, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 02 березня 2018 року у справі №367/8641/17 (а.с.7) задоволено адміністративний позов ОСОБА_2 до Бучанської міської ради, визнано незаконним та скасовано рішення Бучанської міської ради від 19 жовтня 2017 року №1539/102-34-VII, зобов'язано Бучанську міську раду надати ОСОБА_2 дозвіл на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,10 га, що розташована в адміністративних межах Бучанської міської ради Київської області, за адресою вул. Івана Франка, м. Буча, Київська область.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2018 року у вказаній справі (а.с.10) апеляційну скаргу Бучанської міської ради задоволено частково, скасовано рішення Київського окружного адміністративного суду від 02 березня 2018 року у справі №367/8641/17 в частині зобов'язання Бучанської міської ради надати ОСОБА_2 дозвіл на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,10 га, що розташована в адміністративних межах Бучанської міської ради Київської області, за адресою вул. Івана Франка, м. Буча, Київська область та у цій частині прийняти нову постанову про часткове задоволення адміністративного позову та зобов'язано Бучанську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 21.09.17р. про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,10 га, що розташована в адміністративних межах Бучанської міської ради Київської області, за адресою вул. Івана Франка, м. Буча, Київська область із прийняттям вмотивованого та обґрунтованого рішення відповідно до закону. У іншій частині в позові відмовлено.

27 червня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою про долучення документів до заяви від 21 вересня 2017 року (а.с.13), до якої додав ситуаційний план території в межах вул.І.Франка, Сім'ї Красовських, Толстого, розроблений на основі топографічної зйомки місцевості в березні 2018 року, та топографічну зйомку території земельних ділянок в межах вулиць І.Франка, сім'ї Красовських, Толстого з погодженнями.

Рішенням 41 сесії 7 скликання Бучанської міської ради Київської області від 17 липня 2018 року №2252-41-VII «Про повторний розгляд заяви ОСОБА_2.» (а.с.12) за наслідком повторного розгляду заяви позивача від 21 вересня 2017 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в м.Буча площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. І. Франка згідно з рішенням Київського апеляційного адміністративного суду, справа №367/8641/17, та графічними матеріалами бажаного місця розташування, відмовлено позивачу в задоволенні його заяви про надання дозволу на відведення земельної ділянки площею 1000 кв.м для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд по вул.Івана Франка в межах м.Буча.

Наведене рішення обґрунтовано тим, що відповідно до п.4.4 ДБН Б.1.1-14:2012 «Склад та зміст детального плану території» затверджений детальний план території є основою для визначення вихідних даних для: розроблення проектів забудови територій мікрорайонів, кварталів, комплексів забудови, окремих земельних ділянок; відведення, вилучення земельних ділянок, встановлення та зміни їх цільового призначення, розміщення об'єктів будівництва, реконструкції забудови; визначення (уточнення) містобудівних умов та обмежень; проектування будинків і споруд різного призначення; проектування мереж і споруд інженерно-транспортної інфраструктури та інженерного забезпечення території; розроблення схеми санітарного очищення і прибирання територій; розроблення проектів земельних відводів окремих земельних ділянок; розроблення проектів землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб. Враховуючи вищезазначене потребує першочергової розробки детального плану території, відповідно до п.7 ст.118 ЗК України - невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів.

Листом від 30 липня 2018 року №М-1340 (а.с.14) позивача повідомлено, що його заяву від 27 червня 2018 року №М-1340 про долучення матеріалів було розглянуто на черговому засіданні постійної депутатської комісії з питань містобудування та природокористування та долучення наданих матеріалів не є можливим, оскільки рішенням Київського апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2018 року зобов'язано Бучанську міську раду повторно розглянути саме заяву від 21 вересня 2017 року з доданими до неї документами, а надані матеріали не були предметом розгляду Київського окружного адміністративного суду та Київського апеляційного адміністративного суду, а тому не можуть бути долучені до заяви від 21 вересня 2017 року та винесені на повторний розгляд сесії Бучанської міської ради.

02 серпня 2018 року позивач знову звернувся до Бучанської міської ради із заявою (а.с.29) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в м.Буча площею 0,10га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. І. Франка. До заяви було додано ситуаційний план території в межах вулиць І.Франка, сім'ї Красовських, Толстого, розроблений на основі топографічної зйомки місцевості в березні 2018 р., та топографічну зйомку території земельних ділянок в межах вулиць І.Франка, Сім'ї Красовських, Толстого з погодженнями.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо необґрунтованої відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за відповідними заявами, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що в рішення відповідача від 17 липня 2018 року №2252-41-VII відсутнє зазначення про те, у чому саме полягає невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, як і відсутнє посилання на конкретні норми законів, інших нормативно-правових актів, які у даному випадку відповідач вважає порушеними, що свідчить про невмотивованість, протиправність та незаконність такого рішення, однак саме до повноважень відповідача належить вирішення питання стосовно прийняття рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у м.Буча та суд не може втручатися у дискреційні повноваження відповідача у даній сфері правовідносин.

За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, який є складовою земельного законодавства, що регулює суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.4 ЗК України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Згідно з п.«б» ч.1 ст.121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в розмірах для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Відповідно до ч.6 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно ч.7 ст.118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймають органи, визначені в ст.118 ЗК України. Чинним законодавством України встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання, а також передбачено вичерпний перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. При цьому, орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в наданні такого дозволу зобов'язаний належним чином мотивувати причини такої відмови.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем до його заяви від 21 вересня 2017 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки було зазначено цільове призначення земельної ділянки, її орієнтовні розміри та було додано графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

З наявних в матеріалах справи копій рішень Бучанської міської ради Київської області від 19 жовтня 2017 року №1539/102-34-VII, від 26 січня 2018 року №1775-37-VII, від 31 травня 2018 року №2003-39-VII, від 17 липня 2018 року №2252-41-VII, від 06 вересня 2018 року №2370-44-VII, від 29 листопада 2018 року №2715-49-VII, у всіх цих рішеннях підставою для відмови в наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки було визначено - невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законодавства. В той же час, у вказаних рішеннях жодним чином не визначено, яким саме вимогам законодавства не відповідає місце розташування земельної ділянки, щодо якої звертається позивач, натомість у вказаних рішеннях зазначено на необхідність першочергової розробки детального плану території.

В той же час, відсутність детального плану території в жодному разі не свідчить про невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів та така обставина не може бути підставою для відмови у наданні такого дозволу в розумінні вимог ЗК України.

Жодних доказів наявності передбачених ч.7 ст.118 ЗК України підстав для прийняття за наслідком розгляду заяви ОСОБА_2 рішення про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, всупереч ч.2 ст.77 КАС України, надано не було.

Враховуючи, що відповідач систематично відмовляє ОСОБА_2 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без належного обґрунтування наявності передбачених законодавством підстав для такої відмови, незважаючи на наявність судового рішення у справі №367/8720/16-а, яке набрало законної сили та яким встановлено протиправність такої відмови, колегія суддів доходить висновку, що задоволення позовних вимог шляхом зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 21 вересня 2017 року про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність не матиме наслідком ефективне відновлення порушених прав позивача з боку суб'єкта владних повноважень - Бучанської міської ради Київської області.

Стосовно наявності у відповідача дискреційних повноважень в частині прийняття рішення за наслідком розгляду заяви про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, колегія суддів зазначає, що адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ст.2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

В той же час, адміністративний суд може зобов'язати суб'єкта владних повноважень вчинити конкретні дії лише за умови, якщо відмова відповідного органу визнана судом протиправною, а іншого варіанту поведінки у суб'єкта владних повноважень за законом не існує.

У постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 809/1231/16 викладено висновок, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. У разі відсутності у суб'єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов'язання судом суб'єкта прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Наведений висновок, в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України, має бути врахований судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Беручи до уваги, що судом встановлено дотримання позивачем передбачених законодавством вимог при поданні заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, враховуючи відсутність визначених законодавством підстав для прийняття відповідачем рішення про відмову у задоволенні вказаної заяви, з огляду на визначений Земельним кодексом України імперативний обов'язок відповідача прийняти рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в разі відсутності підстав для відмови, та беручи до уваги, що відповідач ігнорує висновки, викладені в судових рішеннях, що набрали законної сили, безпідставно порушує права позивача на одержання відповідного дозволу, колегія суддів доходить висновку, що з метою остаточного вирішення спору, повного та ефективного захисту прав та інтересів позивача, необхідно задовольнити позов шляхом зобов'язання відповідача прийняти єдине можливе в даному випадку рішення, а саме про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під будівництво і обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0.10 га в АДРЕСА_1 згідно з наданими ОСОБА_2 графічними матеріалами.

Задоволення позовних вимог шляхом лише зобов'язання позивача повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не забезпечить повноцінного виконання судом завдання адміністративного судочинства, яке полягає у ефективному захисті прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, враховуючи, що такі порушення з боку відповідача набули систематичного характеру.

З огляду на викладені обставини, за результатами розгляду апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, враховуючи, що матеріалами справи в повній мірі доведено наявність у позивача права на отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під будівництво і обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0.10 га в АДРЕСА_1 згідно з наданими графічними матеріалами та відсутність підстав для прийняття рішення про відмову у наданні такого дозволу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для виходу за межі позовних вимог з метою визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 17 липня 2018 року № 2252-41-VII, проте, з огляду на не доведення відповідачем наявності підстав для прийняття рішення про відмову у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, з метою повного та ефективного захисту прав та інтересів позивача, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги шляхом зобов'язання відповідача прийняти єдине можливе рішення за наслідком розгляду заяви позивача, а саме надати ОСОБА_2 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під будівництво і обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0.10 га в АДРЕСА_1 згідно з наданими графічними матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Частиною 1 ст.139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За нормами п.4 ч.1 ст.322 КАС України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням, зокрема, розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Враховуючи, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 колегія суддів вважає за необхідне присудити понесені ним судові витрати за подання апеляційної скарги на рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2018 року за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Бучанської міської ради Київської області в частині сплаченого ним судового збору згідно квитанції №ПН8018 від 28 листопада 2018 року на суму 1057,20 грн.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно по суті вирішив справу, але з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права щодо часткового задоволення позовних вимог, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для скасування рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2018 року в частині зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 21 вересня 2017 року, з прийняттям в цій частині нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2018 року скасувати в частині зобов'язання Бучанську міську раду Київської області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 21 вересня 2017 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою земельної ділянки під будівництво і обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0.10 га в АДРЕСА_1, прийнявши в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити.

Зобов'язати Бучанську міську раду Київської області надати ОСОБА_2 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під будівництво і обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0.10 га в АДРЕСА_1 згідно з наданими графічними матеріалами.

В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2018 року залишити без змін.

Стягнути на користь ОСОБА_2, (РНОКПП-НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Бучанської міської ради Київської області () судові витрати в сумі 1057 (одна тисяча п'ятдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 28 січня 2018 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

А.Ю.Кучма