Справа № 1240/2848/18
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року справа №1240/2848/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів: Казначеєва Е.Г., Міронової Г.М., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 9 листопада 2018 року у справі № 1240/2848/18 (головуючий 1 інстанції Кисельова Є.О. м. Сєвєродонецьк Луганської області) за позовом адвоката ОСОБА_2 яка діє в інтересах ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2018 року адвокат ОСОБА_2 яка діє в інтересах ОСОБА_3 (далі-позивач ОСОБА_3), звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Краматорську Донецької області якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати пенсії з 01.07.2016 року по 31.07.2018 року;

- зобов'язати відповідача нарахувати та виплати належної пенсію позивачу починаючи з 01.07.2016 року по 31.07.2018 року (а.с.3-5).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 9 листопада 2018 року позов задоволено частково (а.с. 58-61).

Визнано протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області щодо невиплати ОСОБА_3 заборгованості з пенсії за період з 01.07.2016 року по 30.04.2018 року.

Зобов'язано Управління пенсійного Фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області виплатити ОСОБА_3 доплату належної пенсії за період з 01.07.2016 року по 30.04.2018 року.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд виходив з того, що відповідно до довідки від 04.10.2018 року № 2661 позивач з травня 2018 року фактично отримує пенсію.

Відповідач та представник позивача з вказаним рішенням не погодились та подали апеляційні скарги (а.с. 68-71, 76-77).

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2018 року апеляційну скаргу відповідача залишено без руху у зв'язку з несплатою скаржником судового збору (а.с. 82).

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2019 року апеляційну скаргу Управління Пенсійного фону України у м. Краматорську Донецької області повернуто заявникові у зв'язку з невиконанням вимог ухвали Першого апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2018 року (а.с. 93).

В апеляційній скарзі представника позивача зазначено про порушення судом норм матеріального та процесуального права. Звертає увагу, що виплату пенсії позивачу поновлено у серпні 2018 року проте, суд ухвалив рішення про зобов'язання відповідача здіснити виплату пенсії лише по квітень 2018 року включно. Зазначає, що відповідач у відзиві на позовну заяву не заперечує факту невиплати пенсії за травень, червень, липень 2018 року. Просив скасувати рішення Луганського окружного адміністративного суду від 9 листопада 2018 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі (а.с. 68-71).

Від відповідача до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено, що 7 травня 2018 року позивач звернувся до відповідача з заявою про взяття на облік у зв'язку з переїздом із м. Києва на постійне місце проживання до м. Сєвєродонецька. Пенсійна справа до відповідача надійшла 29.05.2018 року. Протоколом засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 12.06.2018 року № 95, за наслідками розгляду подання про призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, вирішено призначити соціальні виплати позивачу. Звертає увагу, що на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року № 335 Управлінням було нараховано на додаткову відомість пенсійні виплати за травень, червень, липень 2018 року (з моменту подання позивачем заяви про взяття на облік) у розмірі 4356,00 грн які будуть виплачені при наявному фінансуванні Пенсійним фондом. Зазначає, що суми не виплачені за минулий період, а саме заборгованість з липня 2016 року по квітень 2018 року у розмірі 30 109,00 грн обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України згідно Постанови № 335. На сьогодні вказаний порядок не прийнятий. Також, звертає увагу що пенсія за період з 01.07.2016 року по 31.07.2018 року у сумі 34 465,00 грн нарахована, але не виплачена. Вважає, що позивачем пропущено шестимісячний строк для звернення до суду (а.с. 95-96).

Сторони в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до приписів статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Суд, заслухав суддю - доповідача, перевірив матеріали справи, обговорив доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с.7-8, 9).

Відповідно до інформації зазначеної у посвідченні серії НОМЕР_3 від 31.08.2005 року позивачу призначено пенсію за інвалідністю ІІ групи (а.с.10).

З матеріалів пенсійної справи позивача вбачається, що з 01.08.2014 року позивач перебувала на обліку в УПФУ в Дарницькому районі м.Києва та отримувала пенсію у розмірі 1049,00 грн. (а.с. зворотній бік 39).

Рішенням комісії № 25 УПФУ в Дарницькому районі м.Києва від 22.06.2017 року ОСОБА_3 вирішено відмовити в призначенні (відновленні) соціальних виплат (пенсії) внутрішньо-переміщеній особі за фактичним місцем проживання (а.с. 40).

З 04.06.2018 року позивач перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради як внутрішньо переміщена особа, відповідно до інформації зазначеної у довідці ВПО від 04.06.2018 року № 55822 (а.с.11).

04.09.2017 року позивач стала на облік в Управлінні праці та соціального захисту населення Станично-Луганської райдержадміністрації та отримала довідку ВПО за № , в якій зазначено фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 (а.с.112).

07.05.2018 позивач з заявою звернулась до відповідача, в якій просила взяти на облік пенсійну справу по інвалідності (а.с. 41).

В матеріалах адміністративної справи наявна заява позивача до відповідача, в якій просив належні суми пенсії перераховувати на поточний рахунок в «Ощадбанк» (а.с.42).

12.06.2018 відповідно до протоколу № 95 УПФУ в м.Сєвєродонецьку Луганської області вирішено призначити ОСОБА_3 пенсію (а.с.44 зворотній бік).

З розпорядження відповідача від 26.06.2018 року № 80463 вбачається, що позивачу призначено пенсію по інвалідності з 01.07.2016 року у розмірі 1230,00 грн. (а.с. 43 зворотній бік).

На виконання звернення представника позивача від 05.08.2018 року відповідач надав відповідь від 11.09.2018 року № 477/С-5, в якій зазначив, що дата останнього нарахування пенсії ОСОБА_3 є 04.06.2016 року (а.с.17).

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Спірним питанням у справі є правомірність бездіяльності відповідача щодо невиплати пенсії ОСОБА_3 з 1 липня 2016 року по 31 липня 2018 року.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно обґрунтування протиправності бездіяльності відповідача щодо невиплати пенсії позивачу, оскільки у відповідача були відсутні, встановлені чинним законодавством, підстави невиплати пенсійних виплат позивачеві з липня 2016 року.

Разом з тим, суд першої інстанції невірно встановив кінцеву дату з пенсійної заборгованості ОСОБА_3, тобто, дату по яку необхідно здійснити виплату нарахованої але фактично не сплаченої пенсії.

Відповідачем не заперечується той факт, що пенсійні виплати за травень, червень, липень 2018 року у розмірі 4356,00 грн нараховані але фактично позивачу не виплачені. Зазначене, підтверджується поясненнями відповідача у відзиві на позовну заяву та відзиві на апеляційну скаргу (а.с. 36 зворотній бік, 95-96).

Щодо строку звернення до адміністративного суду з вимогами, пов'язаними з виплатою сум пенсії за минулий період суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Згідно з частиною другою статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зі змісту частини першої статті 122 КАС України вбачається, що адміністративний позов може бути поданий в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого не тільки цим Кодексом, а також іншими, тобто спеціальними законами.

Системний аналіз норм чинного законодавства показує, що до правовідносин у сфері загальнообов'язкового державного пенсійного страхування підлягає застосуванню частина перша, а не друга статті 122 КАС України.

Заробітна плата і пенсія мають однакову правову природу, тобто є джерелом існування, доходом та власністю (матеріальним інтересом, захищеним статтею 1 Першого протоколу до Конвенції). Цей довід випливає з наступних положень законодавства.

Згідно з абзацом чотирнадцятим статті 1 Закону України № 2235-III «Про громадянство України» (в редакції Закону № 2663-IV) заробітна плата і пенсія включені до переліку законних джерел існування.

Згідно з частиною другою статті 2 Закону України № 2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон № 2050-III) заробітна плата і пенсія також включені до переліку доходів.

З Конвенції і судової практики Європейського Суду з прав людини випливає, що заробітна плата і пенсія відносяться до власності.

Відповідно до частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Таким чином, у спірних правовідносин строк звернення до суду є необмеженим.

Підпунктами 2 та 3 частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства визначено, що недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи є підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Враховуючи наведене, суд погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно обґрунтування протиправності бездіяльності відповідача щодо невиплати пенсії позивачу, проте не погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно кінцевої дати по яку необхідно здійснити виплату нарахованої але фактично не сплаченої пенсії, та вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, що є підставою для зміни судового рішення в частині визначення строку по який необхідно здійснити виплату пенсії.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2 яка діє в інтересах ОСОБА_3 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 9 листопада 2018 року у справі № 1240/2848/18 - задовольнити частково.

Змінити у другому та третьому абзацах резолютивної частини рішення Луганського окружного адміністративного суду від 9 листопада 2018 року у справі № 1240/2848/18 невірно встановлену дату «по 30.04.2018» на вірну «по 31.07.2018».

В іншій частині рішення Луганського окружного адміністративного суду від 9 листопада 2018 року у справі № 1240/2848/18 - залишити без змін.

Повний текст постанови складений та підписаний 30 січня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення окрім випадків визначених статтєю 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач: І.В. Геращенко

Судді: Е.Г. Казначеєв

Г.М. Міронова