Справа № 815/1727/18
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2019-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2019 р.м.ОдесаСправа № 815/1727/18

Категорія: 5.1 Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н. В.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - доповідача - Потапчука В.О.

суддів - Семенюк Г.В.

- Шляхтицький О.І.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Машинобудівне виробниче об'єднання "Оріон" на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2018 року прийнятого у відкритому судовому засіданні о 12:14 год. у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Машинобудівне виробниче об'єднання "Оріон" до Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання незаконними та скасування рішень

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

У квітні 2018 року Публічне акціонерне товариство "Машинобудівне виробниче об'єднання "Оріон" (далі - ПАТ "Машинобудівне виробниче об'єднання "Оріон", позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі в якому позивач просить:

визнати незаконними та скасувати Рішення №443, №444, №445, №446, №447, №448 від 05 грудня 2017 року про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2018 року у задоволенні адміністративного позову ПАТ "Машинобудівне виробниче об'єднання "Оріон" відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ПАТ "Машинобудівне виробниче об'єднання "Оріон" звернулося до суду з апеляційною скаргою, у якій зазначено, що рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим скаржник просить скасувати оскаржуване рішення та прийняту нове, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Окрім того, скаржник зазначає, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення не взято до уваги те, що нарахування фінансової санкції в період банкрутства товариства з 16 лютого 2005 року по 31 травня 2010 року суперечать вимогам Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», згідно яких штрафи та пеня, визначені Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період дії мораторію не застосовується.

Окрім того, скаржник зазначає, що відповідно до Акту звірки від 01 лютого 2017 року та 29 вересня 2017 року у товариство наявний борг лише за страхові внески та пільгові пенсії на суму 68 854,49 грн.

Ухвалою П'ятого апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2018 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Справу розглянуто відповідно ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, у зв'язку з неприбуттям жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Обставини справи.

05 грудня 2017 року відповідачем прийняті рішення про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду №443, №444, №445, №446, №447, №448, якими на підставі пункту 2 частини дев'ятої статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» вирішено застосувати до позивача штрафні санкції та пеню у розмірі 755 477,14 грн. за період з 22 жовтня 2007 року по 11 січня 2017 року.

14 грудня 2017 року позивач звернувся зі скаргою на вказані рішення до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

28 грудня 2017 року рішенням про результати розгляду скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області скарга залишена без задоволення, а рішення без змін.

16 січня 2018 року позивач звернувся до Пенсійного Фонду України.

16 лютого 2018 року на адресу позивача надійшло рішення Пенсійного Фонду України від 08 лютого 2018 року, яким скарга товариства залишається без задоволення, а рішення Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одеса від 05 грудня 2017 року №№ 443-448 про застосування санкцій та нарахування пені та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 28 грудня 2017 року - залишаються без змін.

Не погоджуючись з вищевикладеним позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Висновок суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що товариством було порушено строки сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за 2009-2015 роки, таким чином відповідачем правомірно прийняті рішення №443, №444, №445, №446, №447, №448 від 05 грудня 2017 року про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату страхувальниками страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції не правильним та таким, що не відповідає вимогам Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України та Податкового кодексу України.

Джерела права й акти їх застосування.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що ограни державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування регулюються Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (Закон № 1058). Згідно підпункту «е» та «й» пункту 12 частини 11 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року № 2464 (Закон № 2464), який вступив в дію 01 січня 2011 року, статті 17 - 19 та частини 1-9 статті 106 Закону виключено.

Поряд з цим, відповідно до частини 7 Розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2464, на період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків та відповідних штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Конституційний суд України у рішенні від 09 лютого 1999 року № 1-рп у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої ст. 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно - правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідно пункту 1 статті 14 та частини 1 статті 15 Закону № 1058 підприємства, організації, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, є страхувальниками та платниками страхових внесків.

Страхувальник зобов'язаний нараховувати і сплачувати страхові внески в установлені строки та в повному обсязі (пункту 6 частини 2 статті 17 Закону № 1058 в редакції чинній до 01 січня 2011 року).

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків (частина 12 статті 20 Закону № 1058).

Платники, які використовують працю фізичних осіб, сплачують страхові внески щомісячно до 20 числа місяця, наступного за звітним.

Згідно частини 2 статті 106 Закону № 1058 (в редакції чинній до 01 січня 2011 року) суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у встановлені строки вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (недоїмкою) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Згідно пункту 2 частини 9 статті 106 Закону № 1058 (в редакції чинній до 01 січня 2011 року) за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу.

Згідно пункту 9.3.2. Розділу 9 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за №64/8663 (далі - Інструкція) за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, органами Пенсійного фонду, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. При цьому складається рішення за формою згідно з додатком 14.

Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних картки особового рахунку платника.

Рішення виноситься після сплати (погашення) у повному обсязі недоїмки.

Пунктом 9.5 Інструкції визначено, що рішення про застосування штрафу за наслідками розгляду матеріалів про порушення приймає начальник управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті або його заступник. Рішення приймаються за встановленою формою у двох примірниках.

Перший примірник рішення, протягом трьох робочих днів із дня його винесення, вручається під підпис керівнику або головному бухгалтеру страхувальника, банку чи фізичній особі - суб'єкту підприємницької діяльності або надсилається листом з повідомленням про вручення. Порядок надання розрахунку сум штрафів і пені та його форму законодавством не встановлено.

Суми фінансових санкцій, застосованих за порушення порядку та строків обчислення, нарахування та сплати страхових внесків, стягуються в тому самому порядку, що й недоїмка із сплати страхових внесків. Строки давності щодо стягнення штрафів не застосовуються (пункти 9.10., 9.11. Інструкції).

Оцінка суду.

Як вбачається з матеріалів справи, при винесенні оскаржуваного рішення про відмову товариству у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було порушено строки сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за 2009-2015 роки, в результаті відповідачем до позивача застосовані штрафні санкції та пеню у розмірі 755 477,14 грн. за період з 22 жовтня 2007 року по 11 січня 2017 року.

Дослідивши матеріали справи колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що згідно ухвали господарського суду Одеської області від 16 лютого 2005 року за заявою Приватного підприємства "Статир" порушено провадження у справі про банкрутство Акціонерного товариства "Машинобудівне виробниче об'єднання "Оріон", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, заборонено боржнику та іншим особам вчиняти будь-які дії по відчуженню (продажу, даруванню, міні) майна боржника, де б воно не знаходилось та в якому б вигляді воно не було, здійснювати дії по реорганізації боржника, внесення майна та інших активів як внеску у підприємства, організації, що засновуються.

Статтею 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкротом» встановлено, що мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з відкриттям провадження (проваджень) у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення виконавчого провадження. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє відповідному органу або особі, яка здійснює примусове виконання судових рішень, рішень інших органів за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та знаходженням його майна.

Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів:

забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах;

забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій;

не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій;

Дія мораторію припиняється з дня закриття провадження у справі про банкрутство.

Згідно вимог ст.38 вказаного Закону з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури у банкрута не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язковий платежів)), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури, припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута.

При цьому, колегією суддів встановлено, що провадження у справі про банкрутство ПАТ МВО «Оріон» було припинено 31 травня 2010 року ухвалою господарського суду Одеської області за №1-24-7-2/52-05-1848/4183/2011, якою статус боргу змінено на дієвий.

Таким чином, з урахуванням вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкротом», колегія суддів вважає, що в період з 16 лютого 2005 року по 31 травня 2010 року діяв мораторій на задоволення вимог кредиторів товариства, а тому за вказаний період у Пенсійного фонду не було підстав для нарахування неустойки (штрафу, пені), інших фінансових санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань із задоволення вимог.

Однак, згідно оскаржуваних рішень №443, №444, №445, №446, №447, №448 вбачається, що відповідачем за порушення строків сплати товариством страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в порушення вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкротом» нараховувалися фінансові санкції та пеня за період 2007-2017 роки, тобто без врахування періоду дії мораторію (з 16 лютого 2005 року по 31 травня 2010 року).

Вказані обставини, не зважаючи на посилання товариством на вказані факти в позовній заяві, помилково залишені поза увагою судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення від 21 серпня 2018 року.

Окрім того, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції також помилково залишив поза увагою доводи товариства про те, що в матеріалах справи міститься Акт звірки №7 розрахунків суми виплат ПФУ на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах та страхових внесків станом на 29 вересня 2017 року, згідно якого вся сума штрафних санкцій сплачена, фактична заборгованість становить лише 68 854,49 грн., посилаючись на те, що оскаржувані рішення прийняті 05 грудня 2017 року, а тому вказані суми не могли бути включені до акту звірки, оскільки ще не існували.

Дослідивши вказаний Акт звірки №7 колегією суддів встановлено, що він завірений належним чином, оскільки підписаний Першим заступником начальника об'єднаного управління Банєвим Н.М., Завідуючим сектору забезпечення наповнення бюджету фінансово-економічного відділу Юрченко І.М., Директором ПАТ «МВО «Оріон» Барабановим В.Є. та містить печатки товариства та Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі.

Колегія суддів вважає помилковим вказаний висновок суду попередньої інстанції, оскільки згідно оскаржуваних рішень №443, №444, №445, №446, №447, №448 вбачається, що відповідачем на підставі пункту 2 частини 9 статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за порушення строків сплати товариством страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування вирішено застосувати до позивача штрафні санкції та пеню у розмірі 755 477,14 грн. за період з 22 жовтня 2007 року по 11 січня 2017 року, тобто за попередні періоди.

До того ж, згідно наявного в матеріалах справи Листа УПФ України в Малиновському районі м.Одеси №3973/02 від 02 червня 2015 року вбачається, що станом на 01 листопада 2015 року позивач перед ПФУ вже мав заборгованість у сумі 567 196,51 грн. (а.с.45). Тобто, відповідач не міг не знати про існування вказаної заборгованості.

Більш того, колегія суддів зазначає, що з матеріалів справи не можливо встановити на підставі яких перевірок, уточнень, розрахунків та підтверджуючих документів відповідачем були взяті дані для застосування фінансових санкцій та нарахування пені за період з 2007 по 2017 роки станом на 05 грудня 2017 року.

Так, при дослідженні справи колегією суддів встановлено, що згідно рішень ПФУ №2483-2494 від 11 листопада 2014 року вбачається, що штраф та пеня станом на 2014 рік повністю застосовані за період з 22 січня 2007 року по 31 грудня 2010 року, включно (а.с. 46-57). Однак, згідно оскаржуваних рішень №443-448 від 05 грудня 2017 року вбачається, що ПФУ з незрозумілих для суду підстав повторно нараховує штрафні санкції за вказані періоди з 2007 по 2010 роки, без врахування наявності вищевказаних рішень та Акту звірки, згідно якого залишок боргу є тільки страхові внески та пільгові пенсії на суму 68 854,49 грн.

Вищевказані обставини справи залишені поза увагою судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення з висновком якого не погоджується колегія суддів.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо відмови ПАТ «МВО «Оріон» у задоволенні позову.

Статтею 317 КАС України встановлено, що підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що судом попередньої інстанції при винесенні вказаного рішення порушено норми матеріального права та неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи, таким чином керуючись п.п.1, 4 ч.1 ст. 317 КАС України колегія суддів вважає за необхідним, скасовуючи рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове судове рішення, яким адміністративний позов ПАТ «МВО «Оріон» задовольнити.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Частиною шостою цієї статті регламентовано, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем, відповідно до квитанцій про сплату №55 від 14 березня 2018 року сплачено судовий збір за звернення до суду з адміністративним позовом на суму 1762 грн. (а.с. 4) та Платіжного доручення №101 від 10 жовтня 2018 року сплачено судовий збір за звернення до суду з апеляційною скаргою на суму 2 643,00 грн.

Таким чином, суд вважає за необхідним стягнути з Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на рахунок позивача понесені судові витрати в загальному розмірі 4 405 грн. (1762 грн. + 2643 грн.).

Керуючись ст.ст. 317, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Машинобудівне виробниче об'єднання "Оріон" - задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2018 року прийнятого у відкритому судовому засіданні о 12:14 год. у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Машинобудівне виробниче об'єднання "Оріон" до Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання незаконними та скасування рішень - скасувати.

Ухвалити у справі нове судове рішення, яким адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Машинобудівне виробниче об'єднання "Оріон" задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Рішення №443 від 05 грудня 2017 року, рішення №444 від 05 грудня 2017 року, рішення №445 від 05 грудня 2017 року, рішення №446 від 05 грудня 2017 року, рішення №447 від 05 грудня 2017 року, рішення №448 від 05 грудня 2017 року про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду.

Стягнути з Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі () за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Публічного акціонерного товариства "Машинобудівне виробниче об'єднання "Оріон" () сплачений судовий збір у розмірі 4 405 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено та підписано 28 січня 2019 року.

Головуючий суддя Потапчук В.О.
Судді Шляхтицький О.І. Семенюк Г.В.