Справа № ЗП/260/1/19
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2019-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у вжитті заходів забезпечення адміністративного позову

30 січня 2019 рокум. Ужгород№ ЗП/260/1/19

Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Скраль Т.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 (АДРЕСА_1), ОСОБА_2 (АДРЕСА_2), в особі представника ОСОБА_3 (АДРЕСА_3) про забезпечення позову до Закарпатської обласної державної адміністрації (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, ), -

В С Т А Н О В И В:

29 січня 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в особі представника ОСОБА_3, звернулися до Закарпатського окружного адміністративного суду із заявою про забезпечення позову, згідно якої просять суд: 1) вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії розпорядження голови Закарпатської ОДА № 691 від 29 жовтня 2018 року «Про припинення (ліквідацію) державного навчального закладу «Закарпатський обласний центр перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників органів державної влади, органів місцевого самоврядування, керівників державних підприємств, установ і організацій»; 2) вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони Закарпатській ОДА, ліквідаційній комісії, іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору, в тому числі: знищення печаток, документів Центру на баланс Закарпатської ОДА тощо.

Заява про вжиття заходів забезпечення позову обґрунтована тим, що 29 жовтня 2018 року головою Закарпатської обласної державної адміністрації Ґ.Москалем прийнято розпорядження № 691 «Про припинення (ліквідацію) державного навчального закладу «Закарпатський обласний центр перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників органів державної влади, органів місцевого самоврядування, керівників державних підприємств, установ і організацій». На підставі вищевказаного розпорядження працівники ОСОБА_1, ОСОБА_2, які є позивачами, та інші працівники були звільнені з роботи відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України 29.12.2018 року. 14 січня 2019 року, тобто вже після звільнення, позивачам стало відомо за інформацією Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що «Закарпатський обласний центр перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників органів державної влади, органів місцевого самоврядування, керівників державних підприємств, установ і організацій» (далі - Центр) не перебуває в процесі ліквідації. Зателефонувавши до Національного агентства з питань державної служби, позивачам стало відомо, що Національне агентство з питань державної служби не погоджувало із засновником, Закарпатською обласною державною адміністрацією, ліквідацію Центру. Відтак, позивачі вважають, що процедура ліквідації Центру є незаконною та такою, що фактично не розпочалася, розпорядження голови Закарпатської ОДА є незаконним та підлягає скасуванню, а звільнення працівників Центру роботи відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України 29.12.2018 року є також незаконним.

Окрім того, позивачі вважають, що забезпечення позову необхідне з метою недопущення вчинення подальших незаконних дій Засновником та ліквідаційною комісією, яка створена тим же розпорядженням, а саме: знищення печаток, передання документації до архівної установи, передання майна на баланс Закарпатської ОДА та позивачі посилаються на наявність очевидних ознак протиправності рішення суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Згідно статті 154 частини 5 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши необхідні для розгляду заяви матеріали, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви, виходячи з наступного.

Вимоги статті 150 частини 2 КАС України, визначають, що забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Тобто, згідно з вимогами зазначеної статті підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати виключно такі обставини: неможливість чи складність захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів, очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Приписами частини 1 статті 151 КАС України передбачено, що позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

У заяві про забезпечення позову позивачі просять вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії розпорядження та шляхом заборони вчиняти визначені дії.

Вжиття таких заходів згідно з частиною 2 статті 151 КАС України, повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Слід зазначити, що у випадку звернення сторони із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із таким клопотанням. З цією метою обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Суд зазначає, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог, яке допускається, якщо не вжиття цих заходів може ускладнити або привести до неможливості виконання рішення суду. Під час вирішення питання щодо вжиття заходів забезпечення позову суд враховує інтереси як позивача, так і відповідача. Заходи забезпечення позову повинні відповідати критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності, забезпечення збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин, запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів учасників даного судового процесу та не впливати на права, свободи та інтереси інших осіб.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіянням шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі.

Тобто, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача.

При цьому, позивачами не надано доказів того, що захист прав позивача стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову, у разі постановлення на його користь судового рішення.

Представник позивачів вказує на те, що 14 січня 2019 року, позивачам стало відомо за інформацією Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що Закарпатський обласний центр перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників органів державної влади, органів місцевого самоврядування, керівників державних підприємств, установ та організацій не перебуває у процесі ліквідації, а зателефонувавши до Національного агентства з питань державної служби, позивачам стало відомо, що Національне агентства з питань державної служби, не погоджувало з засновником ліквідацію даного Центру, як на основну підставу для забезпечення адміністративного позову.

Однак, судом критично оцінюються вказані доводи, оскільки відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є єдиною державною інформаційною системою з публічним доступом, надання запиту та отримання інформації з реєстру є загальнодоступними та не можуть бути достатньою підставою, з якими пов'язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Що стосується доводів про телефонний дзвінок до Національного агентства з питань державної служби, то суд зазначає, що такі відомості носять інформаційний характер та не можуть слугувати доказом для встановлення обставин про які йдеться у заяві.

Щодо протиправності оскаржуваного розпорядження, то слід зазначити, що заява позивачів про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову містить загальні посилання на протиправність оскаржуваного розпорядження, без надання достатніх доказів та доведення обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог. У зв"язку з цим, доводи та обставини, на які посилаються позивачі про наявність очевидних ознак протиправності рішення відповідача, може бути встановлена судом тільки на підставі з'ясування фактичних обставин справи, оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв'язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за наслідком розгляду справи по суті.

Зокрема, суд вважає за необхідне зазначити, що розпорядження голови Закарпатської обласної державної адміністрації № 691 «Про припинення (ліквідацію) державного навчального закладу «Закарпатський обласний центр перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників органів державної влади, органів місцевого самоврядування, керівників державних підприємств, установ і організацій» було прийнято 29 жовтня 2018 року та, як наслідок, на підставі даного розпорядження, 29 грудня 2018 року, було звільнено ОСОБА_1, ОСОБА_2, однак з даною заявою позивачі, в особі представника, звернулися тільки 29 січня 2019 року не надавши доказів, що підтверджують порушення прав осіб, що потребують захисту чи відновлення порушених прав.

Згідно з пунктом 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 № 2 "Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ", застосування судом таких заходів забезпечення, які за змістом є ухваленням рішення без розгляду справи по суті, не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Забезпеченням позову у такий спосіб суди виходять за межі підстав забезпечення позову, що є неприпустимим.

Таким чином, забезпечуючи заяву з підстав протиправності оскарженого рішення - судом фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Згідно статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, при цьому, наведені заявником обґрунтування не свідчать про існування обставин визначених статтею 150 частиною 2 КАС України, як підстав для забезпечення позову, а саме не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся.

Обставини, які встановлені ст. ст. 150, 151 КАС України - не доведені та не надані, при цьому, саме по - собі подання клопотання про забезпечення позову не передбачає обов'язковості щодо його задоволення за відсутності законодавчо встановлених підстав.

Проаналізувавши зазначені норми, дослідивши матеріали справи в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення даної заяви про забезпечення позову, з огляду на те, що на підтвердження своїх доводів, заявником не надано жодних доказів в обґрунтування даної заяви. Таким чином, судом не вбачається можливість для використання законодавчо наданого йому права щодо вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись статтями 77, 150, 151, 248 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

1. У задоволені заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2, в особі представника ОСОБА_3 про забезпечення позову до Закарпатської обласної державної адміністрації - відмовити.

2. Копію ухвали направити сторонам у справі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено КАС України. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями). Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України (пункт 15.5)).

Суддя Т.В. Скраль