Справа № 607/12081/18
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2019-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/3169/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Ігнатищ Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Тернопільської міської ради на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2018 року, прийняте суддею Подлісною І.М. у місті Тернополі у справі за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради про зобов'язання вчинити дії,-

встановив :

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Тернопільської міської ради про визнання протиправними дій від 16.03.2018 року на 23 сесії 7 скликання щодо розгляду проекту рішення «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,0100 за адресою АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1.» та від 15.06.2018 року на 25 сесії 7 скликання щодо розгляду проекту рішення «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,0100 га за адресою АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1.».

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2018 року позов задоволено.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушено встановлений місячний строк для розгляду подібної заяви повторно, позаяк міська рада повинна прийняти рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивоване рішення про відмову у його наданні, чого зроблено не було.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Тернопільська міська рада подала апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що на звернення позивача жодних рішень не приймалося, так як Тернопільська міська рада не може в будь - який спосіб схиляти депутатів до прийняття або неприйняття того чи іншого рішення. При поіменному голосуванні депутати не виходять за межі своїх повноважень.

Отже, з покликанням на ст.123 Земельного кодексу України правові норми передбачають зовсім інший алгоритм дій заявника, аніж той, який зазначений судом у мотивувальній частині рішення. Суд не врахував особливість розгляду даного питання колегіальним органом, а також те, що прийняття рішення залежить від результатів голосування, тому депутати міськради при розгляді даного питання діяли в межах їх повноважень.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому проаналізовано процесуальні норми. Зроблено висновок, що внаслідок протиправних дій міської ради, а саме неприйняття у зв'язку із відсутністю необхідної кількості голосів під час голосування, двічі заява позивача не розглянута та жодного із передбачених законом рішень з приводу даного питання відповідачем не прийнято.

Маються покликання на судові рішення Верховного Суду від 19.06.2018 року у справі №607/14165/17 та від 27.02.2018 року у справі №545/808/17.

Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

В судове засідання для розгляду апеляційної скарги учасники справи не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ч.4 ст.229, ст.313 КАС України апеляційний суд ухвалив розгляд апеляційної скарги здійснити за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 28.09.2017 року ОСОБА_1 подав до Тернопільської міської ради (ТМР) через ЦНАП для отримання адміністративної послуги А-25-01 заяву та відповідні необхідні матеріали. 06.04.2018 року датована інформація виконавчого комітету TMP про те, що проект рішення «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,0100 га за адресою АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1.» було подано на розгляд двадцять третьої сесії міської ради сьомого скликання 16 березня 2018 року, але за результатами розгляду рішення не прийнято.

14.04.2018 року позивач вдруге надав до Тернопільської міської ради через ЦНАП для отримання адміністративної послуги А-25-01 заяву та відповідні необхідні матеріали. 04.07.2018 року датована інформація виконавчого комітету TMP, про те, що проект рішення «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,0100 га за адресою АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1.» було подано на розгляд двадцять п'ятої сесії міської ради сьомого скликання 15 червня 2018 року, але за результатами розгляду рішення також не прийнято.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у власність встановлені статтями 118, 122, 123 Земельного кодексу України, статтями 26, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно до частини шостої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

Згідно з положеннями частини сьомої наведеної статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно зі статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради, серед інших, вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішення місцевої ради приймаються у формі відповідних рішень, прийнятих на сесії місцевої ради та рішень виконавчого комітету.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави колегії суддів дійти до висновку, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством передбачено, що рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою або відмову у наданні такого дозволу орган місцевого самоврядування приймає виключно на пленарних засіданнях відповідної ради у місячний термін з моменту подання відповідного клопотання.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2018 року у справі № 545/808/17.

У силу абзацу другого частини третьої статті 123 Земельного кодексу України забороняється відмова у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об'єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 28.09.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Тернопільської міської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою. Разом з тим, на сесії Тернопільської міської ради будь-якого рішення з даного питання не прийнято, у зв'язку із недостатньою кількістю голосів під час голосування за даний проект рішення. 14.04.2018 року позивач вдруге звернувся до Тернопільської міської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою, однак, рішення знову ж таки не було прийнято з тієї ж підстави.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що неприйняття одного з рішень, визначених статтею 123 Земельного кодексу України, за клопотанням позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, є протиправним.

Зазначена позиція апеляційного суду узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 19.06.2018 року у справі №607/14165/17.

Покликання апелянта на те, що Тернопільська міська рада не може в будь - який спосіб схиляти депутатів до прийняття або неприйняття того чи іншого рішення, а тому клопотання позивача не було розглянуто не береться судом до уваги, оскільки відповідачем не дотримано встановленого Земельним кодексом України порядку розгляду клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та не ухвалено жодного, передбаченого ст.123 Земельного кодексу України рішення.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Тернопільської міської ради залишити без задоволення, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2018 року у справі № 607/12081/18 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. В. Онишкевич
Повний текст судового рішення виготовлено 01.02.2019 року.