Справа № П/811/1930/17
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2019-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

31 січня 2019 року

Київ

справа №П/811/1930/17

адміністративне провадження №К/9901/64137/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А., суддів - Ханової Р.Ф., Олендера І.Я.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління ДФС у Кіровоградській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19.04.2018 (суддя Кармазина Т.М.)

та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.09.2018 (судді - Уханенко С.А., Божко Л.А., Лукманова О.М.)

у справі № П/811/1930/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Темп-Транс»

до Головного управління ДФС у Кіровоградській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Темп-Транс» (далі - Товариство) звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Кіровоградській області (далі - ГУ ДФС у Кіровоградській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 31.07.2017 № та № .

Позов мотивовано тим, що за наслідками проведеної перевірки ГУ ДФС у Кіровоградській області дійшло помилкового висновку про те, що господарські операції позивача з його контрагентами не мали реального характеру, відтак відповідач не мав підстав для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішення щодо збільшення Товариству розміру грошового зобов'язання з податку на прибуток і податку на додану вартість та застосування штрафних санкцій.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19.04.2018, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.09.2018, позов задоволено: визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Кіровоградській області від 31.07.2017 № та № .

Не погодившись із судовими рішеннями, ГУ ДФС у Кіровоградській області звернулося з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просило їх скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову. При цьому скаржник зазначив, що суди дійшли помилкового висновку про обґрунтованість заявленого адміністративного позову, невірно оцінивши при цьому докази, що містяться у матеріалах справи.

Товариство у своєму відзиві на касаційну скаргу вважає судові рішення законними та обґрунтованими, тому касаційну скаргу просило залишити без задоволення.

Касаційний розгляд справи проведено в попередньому судовому засіданні відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що за наслідками документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з питань правильності визначення податку на додану вартість по взаємовідносинах з ПП «Меліотранс», ТОВ «Кепітал Бізнес Трейд», ТОВ «Євро Спецпроект», ТОВ «Агрохім Постач 2015», ТОВ «Власан Трейд», ТОВ «Олімп Трейдінк», ТОВ «Айс-Ден», ТОВ «Боулдер», ТОВ «Грант Стрім», ТОВ «Ворк Таун» та з питань правильності нарахування податку на прибуток при відображенні обсягів зазначених взаємовідносин в податкових деклараціях з податку на прибуток за 2014-2016 роки та за І квартал 2017 року складено акт від 18.07.2017.

В акті викладено висновки контролюючого органу про наявність в діяльності позивача наступних порушень:

- п. 44.1, п. 44.6 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 702 463,00 грн. за рахунок завищення податкового кредиту;

- пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, п. 5, п. 21 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», п. 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 «Зобов'язання», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 № 20, внаслідок неправомірного визначення показників Звіту про фінансові результати, що призвело до заниження фінансового результату до оподаткування всього у сумі 3 420 696,00 грн.

На цій підставі відповідачем 31.07.2017 прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № , яким Товариству збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у сумі 703 420,00 грн., з яких оснований платіж - 615 725,00 грн., штрафні (фінансові) санкції - 87 695,00 грн.;

- № , яким Товариству збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 878 079,00 грн., з яких основний платіж - 702 463,00 грн., штрафні (фінансові) санкції - 175 616,00 грн.

Свої дії щодо прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень ГУ ДФС у Кіровоградській області мотивує тим, що господарські операції позивача з ПП «Меліотранс», ТОВ «Кепітал Бізнес Трейд», ТОВ «Євро Спецпроект», ТОВ «Агрохім Постач 2015», ТОВ «Власан Трейд», ТОВ «Олімп Трейдінк», ТОВ «Айс-Ден», ТОВ «Боудлер», ТОВ «Сантехбуд», ТОВ «Грант Стрім» та ТОВ «Ворк Таун» не носили реального характеру та фактично не виконувались. Крім того, інформація, що міститься в Єдиному реєстрі судових рішень свідчить про участь вказаних контрагентів-постачальників у схемах з використанням суб'єктів господарювання з ознаками фіктивності.

Спірні правовідносини внормовано приписами Податкового кодексу України (далі - ПК України), Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та нормативними актами, прийнятими на їх виконання, в редакціях, що діяли на час їх виникнення.

За змістом статті 198 ПК України право платника податків на включення сум податку на додану вартість (далі - ПДВ) до податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання цим платником податків товарів (робіт, послуг), основних фондів (необоротних активів) (щодо останніх, крім того, будівництво, спорудження, створення), призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям його господарської діяльності; підтвердження обліковими, розрахунковими документами, зокрема щодо податкового кредиту - податковою накладною, виписаною постачальником-платником ПДВ, митною декларацією (іншими подібними документами, перелік яких встановлений пункт 201.11 статті 201 ПК України) сум витрат на придбання товару (робіт, послуг) та ПДВ, нарахованого (сплаченого) в ціні придбання товару (робіт, послуг).

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Приписами статті 9 вказаного Закону визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Отже, первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством (пункт 44.1 статті 44 ПК України).

Згідно з пунктом 138.2 статті 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому, відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Таким чином, підставою для виникнення у платника права на податковий кредит з податку на додану вартість, а також включення витрат до складу оподатковуваного доходу є факт реального здійснення операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей та послуг з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.

Отже, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов'язковою умовою для формування податкового кредиту та витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, і вказана обставина є визначальною для дослідження судами під час вирішення цієї справи.

При цьому, вищенаведені норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суди повинні врахувати, що відповідно до вимог статті 77 КАС України, обов'язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб'єктом владних повноважень покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та включив витрати до складу оподатковуваного доходу, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 71 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Здійснивши системний аналіз залучених до справи доказів та правильно застосувавши під час розгляду справи норми матеріального та процесуального права, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про обґрунтованість заявленого адміністративного позову, оскільки висновки ГУ ДФС у Кіровоградській області щодо порушення Товариством вимог податкового законодавства та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» спростовано під час розгляду справи.

Так, залученими до матеріалів справи доказами належним чином підтверджено реальність виконання укладених між позивачем та ПП «Меліотранс», ТОВ «Кепітал Бізнес Трейд», ТОВ «Євро Спецпроект», ТОВ «Агрохім Постач 2015», ТОВ «Власан Трейд», ТОВ «Олімп Трейдінк», ТОВ «Айс-Ден», ТОВ «Боудлер», ТОВ «Сантехбуд», ТОВ «Грант Стрім», ТОВ «Ворк Таун» договорів поставки, виконання робіт та надання послуг, фактичне отримання позивачем обумовлених вказаними договорами товарів та робіт, використання отриманого Товариством товару у його господарській діяльності.

Натомість, в порушення приписів частини другої статті 77 КАС України відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами протилежне.

Судами попередніх інстанцій дано належну оцінку всім доводам та запереченням сторін та зроблено правильний висновок щодо відсутності належних та допустимих доказів, які підтверджують правильність викладеного в акті перевірки від 18.07.2017 про нереальність та фіктивність укладених між позивачем та його контрагентами договорів.

По суті, доводи ГУ ДФС у Кіровоградській області зводяться до того, що у контролюючих органів виникли зауваження до перелічених в акті перевірки контрагентів позивачем щодо їх податкової звітності. При цьому відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження висновків, викладених в акті перевірки щодо того, що фактичне виконання укладених господарських договорів не відбулось, а самі висновки з цього приводу ґрунтуються на припущеннях, не підтверджених належними та допустимими доказами.

Таким чином, касаційна скарга ГУ ДФС у Кіровоградській області не спростовує правильність доводів, якими мотивовані судові рішення, зводиться по суті до переоцінки належним чином проаналізованих судами доказів та не дає підстав вважати висновки судів першої та апеляційної інстанцій помилковими, а застосування судами норм матеріального та процесуального права - неправильним.

Відповідно до частини третьої статті 343 КАС України суд касаційної інстанції, здійснивши попередній розгляд справи, залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 343, 349, 350, 356 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Кіровоградській області залишити без задоволення, рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19.04.2018 та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.09.2018 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І.А. Гончарова

Судді І.Я. Олендер

Р.Ф. Ханова