Справа № 1340/3673/18
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2019-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/3067/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Т.В. Онишкевича

за участю секретаря судового засідання Ігнатищ Л.М.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2018 року, прийняте суддею Мартинюком В.Я. о 12 годині 01 хвилині у місті Львові у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової прокуратури Західного регіону України про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,-

встановив :

15.08.2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Військової прокуратури Західного регіону України про визнання протиправними рішення та дії щодо оформлення і видачі довідки від 26.09.2016 року за №18/2-157вих-16 у частині визначення і розрахунку:

- надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи в розмірі 90% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавками за вислугу років (пункт 1 розділу «Інші виплати, які передбачені чинним законодавством»);

- місячної премії за грудень 2015 року у розмірі 290% до місячного грошового забезпечення (пункт 3 розділу «Інші виплати, які передбачені чинним законодавством»);

- не зазначення про виплату матеріальної допомоги на оздоровлення за 2015 рік ((пункт 3 розділу «Інші виплати, які передбачені чинним законодавством»);

- загальної суми місячного грошового забезпечення за грудень 2015 року (абзац 3 довідки), а також про зобов'язання уточнити відомості, що викладені у довідці від 26.09.2016 року за №18/2-157вих.-16, шляхом визначення і розрахунку:

- надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи в розмірі 100% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавками за вислугу років (пункт 1 розділу «Інші виплати, які передбачені чинним законодавством»);

- місячної премії за грудень 2015 року у розмірі 290% до місячного грошового забезпечення (пункт 3 розділу «Інші виплати, які передбачені чинним законодавством»);

- зазначення про виплату матеріальної допомоги на оздоровлення за 2015 рік ((пункт 3 розділу «Інші виплати, які передбачені чинним законодавством»);

- загальної суми місячного грошового забезпечення за грудень 2015 року (абзац 3 довідки).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2018 року відмовлено в задоволенні позову.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що суть довідки про грошове забезпечення зводиться до того, що вона відображає лише фактично здійснену виплату особі певних видів грошового забезпечення у відповідних розмірах та за відповідний період.

Разом з тим, перерахунок та виплата окремих видів грошового забезпечення позивачу за відповідний період були здійснені відповідачем на виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2017 року у справі №813/194/17, тобто після видачі довідки, яку позивач просить уточнити.

Відтак, відсутні підстави уточнення довідки від 26.09.2016 року, оскільки вона відображає фактично здійснену виплату грошового забезпечення за вказаний у ній період. В даній ситуації можлива видача лише нової довідки, за якою позивач не звертався.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими та із невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що суд помилково зробив висновок, що видачу спірної довідки здійснено на виконання Порядку проведення перерахунку пенсій , призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», оскільки позивач є пенсіонером за Законом України «Про прокуратуру», а не за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Судом не з'ясовано, що предметом спору є уточнення відомостей в розділі «Інші виплати, які передбачені чинним законодавством» довідки від 29.09.2016 року, а не здійснені в грудні 2015 року складові грошового забезпечення.

Що стосується висновку суду про відсутність повноважень органів, то слід взяти до уваги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод, рішення Європейського суду з прав людини у справі «Новік проти України», рішення Конституційного Суду України від 14.12.2011 року та від 25.11.1997 року та судову практику Верховного Суду від 04.09.2018 року у справі № 826/5608/17.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Військова прокуратура Західного регіону України подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що довідка має відповідати встановленій законодавством формі, тому видається згідно Порядку проведення перерахунку пенсій , призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Поняття «уточнення відомостей» у довідку щодо грошового забезпечення дворічної давності, не передбачено жодним нормативним актом.

Рішення Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2017 року у справі №813/194/17 було виконано відповідачем в повному обсязі, та, виходячи з самого рішення, підставою для внесення будь - яких уточнень у відомості, зазначені у довідці про грошове забезпечення є фактичне здійснення виплати такого грошового забезпечення. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Заслухавши доповідь судді Восьмого апеляційного адміністративного суду, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а адміністративний позов - залишенню без розгляду.

Судом встановлено, що Військовою прокуратурою Західного регіону України ОСОБА_1 було видано довідку від 26.09.2016 року за №18/2-157вих-16 про його грошове забезпечення на посаді першого заступника військового прокурора станом на 01.12.2015 року.

ОСОБА_1 01.06.2018 року звернувся з рапортом до Військового прокурора Західного регіону України про видачу довідки про уточнення відомостей, що викладені у довідці від 26.09.2016 року за №18/2-157вих-16, з урахуванням виплачених сум за рішенням Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2017 року.

Листом від 07.08.2018 року за №18/2-162вих18 відповідач відмовив позивачу у внесенні уточнень до довідки від 26.09.2016 року за №18/2-157вих-16, оскільки рішенням Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2017 року прокуратуру регіону не зобов'язано видавати довідки про уточнення відомостей.

Апеляційний суд вважає висновок суду першої інстанції таким, що порушує норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а рішення суду - таким, що підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно із ч.1,2 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи те, що позивач оскаржує рішення та дії щодо оформлення і видачі довідки від 26.09.2016 року, то строк звернення до адміністративного суду слід відраховувати саме з цієї дати.

Позов поданий лише 15.08.2018 року, тобто із пропуском строку, встановленого ч.2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено ОСОБА_1 в судовому засіданні під час розгляду справи, із клопотанням про поновлення строку звернення до адміністративного суду він не звертався.

Крім того, з матеріалів справи встановлено, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2017 року у справі №813/194/17 (а.с. 12 -18) відносно вимог про визнання протиправними рішення та дій відповідача щодо оформлення і видачі довідки №18/2-157вих16 від 26.09.2016р. в частині визначення і розрахунку надбавки за високі досягнення в праці або за виконання особливо важливої роботи в розмірі 90% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років; місячної премії за грудень 2015 року у розмірі 290% до місячного грошового забезпечення; загальної суми місячного грошового забезпечення за грудень 2015 року та зобов'язання відповідача уточнити відомості, що викладені у довідці №18/2-157вих16 від 26.09.2016 шляхом визначення і розрахунку надбавки за високі досягнення в праці або за виконання особливо важливої роботи в розмірі 100% посадового окладу з врахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, а також виходячи з надбавки за високі досягнення в праці або за виконання особливо важливої роботи в розмірі 100% посадового окладу з врахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років; місячної премії за грудень 2015 року у розмірі 290% до місячного грошового забезпечення; загальної суми місячного грошового забезпечення за грудень 2015 року, суд зазначив, що такі додатковому задоволенню не підлягають, оскільки є похідними від необхідності виконання первинно задоволених вимог і є наслідком розуміння та тлумачення таких. Із зазначеним позовом ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції 10 січня 2017 року.

Таким чином, із зазначеного вище вбачається, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 у цій справі вже були розглянуті судом і рішення з цього приводу приймалося. Звернення позивача із заявленим позовом має місце з того предмету, однак із інших підстав.

У справі Європейського суду з прав людини «Стаббігс та інші проти Великобританії» визначено, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» від 25.01.2000 року Європейський суд зазначив про те, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов'язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової прокуратури Західного регіону України про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії підлягає залишенню без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Керуючись ст.ст.240, 308, 315, 319, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2018 року у справі № 1340/3673/18 скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової прокуратури Західного регіону України про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. В. Онишкевич
Повний текст судового рішення виготовлено 01.02.2019 року.