Справа № 804/1508/18
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 травня 2018 року Справа №804/1508/18
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Кадникова Г.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Клас Техно» до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
Ухвалою суду від 24 квітня 2018 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов (у разі заперечення проти позову).
На виконання вимог ухвали суду від 24 квітня 2018 року відповідач надав до суду 18 травня 2018 року відзив на адміністративний позов.
В обґрунтування своїх заперечень проти позову відповідач зазначив, що вважає обґрунтованими зроблені в акті перевірки висновки, а оскаржуване податкове повідомлення-рішенняправомірними. Адже в ході проведеної перевірки ним було встановлено, що розрахунки між підприємствами ТОВ «Клас Техно» та ТОВ «Лінгел» не проводилися, відповідно до бухгалтерського рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками і підрядчиками» станом на 12.09.2017 року по постачальнику ТОВ «Лінгел» обліковується кредиторська заборгованість в сумі 723 798,48 грн.
14 травня 2018 року від Позивача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
16 травня 2018 року в задоволенні клопотання було відмовлено.
Ураховуючи положення ст.ст.12, 257, 258, 261, 262 КАС України, суд розглянув адміністративну справу одноособово в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності, проаналізувавши норми діючого законодавства, прийшов до наступних висновків.
За наслідками вказаної перевірки ГУ ДФС у Дніпропетровській області зроблено висновок про порушення позивачем пунктів 198.1, 198.2, 198.3, статті 198 Податкового кодексу України, Порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, внаслідок неправомірного визначення податкового кредиту у податковій звітності, за рахунок непідтвердження реальності здійснення операцій придбання послуг у ТОВ «Лінгел», завищено суму податкового кредиту за грудень 2016р. у розмірі ПДВ 120 633,08 грн.
В порядку ст. 86 Податкового кодексу України відповідно до якої рішення про визначення грошових зобовязань приймається керівником органу державної податковоїслужби (або його заступником) з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків, позивач звернувся до ГУ ДФС у Дніпропетровській області із письмовими запереченнями на акт перевірки (а.с. 43-45).
ТОВ «Клас Техно» вважаючи доводи та рішення контролюючого органу щодо прийняття податкового повідомлення-рішення протиправним, не погоджуючись з прийнятим рішенням, звернулося в порядку адміністративного оскарження до вищого керівного органу (ДФС України) зі скаргою про скасування податкового повідомлення- рішення (а.с. 46-48).
Державною фіскальною службою України було підтверджено доводи ГУ ДФС у Дніпропетровській області, податкове повідомлення-рішення залишено без змін. Враховуючи, що вищий керівний орган не приділив достатньої уваги розгляду скарги позивача, а її розгляд мав формальний характер, скарга позивача задоволена не була, що стало підставою для звернення до адміністративного суду.
Правомірність вищенаведеного податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Дніпропетровській області є предметом цієї адміністративної справи. Розглядаючи позовні вимоги про визнання протиправним та скасування вищевказаного податкового повідомлення-рішення, суд зазначає про таке.
Підстави та особливості проведення позапланових перевірок встановлено ст. 78 Податкового кодексу України, так зокрема даною нормою встановлено, що документальна позапланова виїзна перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з обставин визначених у підпунктах частини першої цієї статті.
Відповідно до наказу від 06.09.2017р. про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Позивача, вступної частини акту перевірки, підставою для проведення перевірки визначено п.п. 78.1.1. п. 78.1 ст. 78 ПК України, відповідно до якої підставою для проведення позапланової перевірки є отримання податкової інформації, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обовязковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.
З акту перевірки позивача вбачається, що підставою для проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Клас Техно» є ненадання контролюючому органу на його запит, інформації та її документального підтвердження. Суд не погоджується з таким висновком у звязку з наступним.
Згідно п. 73.3 ст. 73 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження. Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує.
Направлений контролюючим органом запит, повинен містити інформацію про виявлені факти щодо можливих порушень податкового законодавства та чіткий перелік порушень, які слід підтвердити, за умови що ці порушення вчинені платником податків - адресатом запиту.
Розглянувши отримані запити про надання інформації, позивачем повідомлялось, що запит не містить вказівки на підставу запиту, а саме не вказано жодного посилання, передбаченого п. 73.3 ст. 73 Податкового кодексу України. В свою чергу посилання на пп. 20.1.2, 20.1.4 ст. 20 розділу 1, п. 73.3., 73.5 ст. 73 глави 7 розділу 2 Податкового кодексу України, зазначені у запиті від 04.07.2017р., за своєю правовою природою не є вказівкою на підстави у розумінні Податкового кодексу України, оскільки зазначені положення лише визначають організаційно-правові засади та права контролюючого органу.
У вказаному запиті податкового органу не зазначено жодних відомостей про виявлені факти, які б свідчили про можливі порушення ТОВ «Клас Техно» або його контрагентами вимог податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на податкові органи.
У зв'язку з тим, що запит про надання інформації та її документального підтвердження був оформлений з порушенням встановленого законодавством порядку у ТОВ «Клас Техно» були відсутні правові підстави для надання запитуваних документів.
Таким чином, позивачем не було порушено жодної з умов пп. 78.1.1 п. 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, недотримання яких може бути підставою для проведення документальної позапланової перевірки, у звязку з чим у податкового органу не було підстав для проведення документальної позапланової виїзної перевірки платника податків.
Судом встановлено, що основним видом господарської діяльності ТОВ «Клас-Техно» є електромонтажні роботи.
З матеріалів справи вбачається, що 21.11.2016 року між ТОВ «Клас-Техно» та ТОВ «Лінгел» було укладено договір субпідряду №21/11-2016 (а.с.57), за умовами якого замовник ТОВ «Клас-Техно» доручає та зобовязується оплатити, а виконавець ТОВ «Лінгел» зобовязується виконати передбачені договором роботи.
Відповідно до специфікації вартості робіт додоговору поставки №№21/11-2016 від 21.11.2016 року (а.с. 60) виконавець виконує комплекс будвівельно монтажних робіт на обєкті «Транспортний департамент.Будівля локомотивного депо.Автоматична система пожежогасіння та пожежна сигналізація» та комплекс будівельно монтажних робіт наобєкті «Англодоменний департамент. ДЦ-2. Будівля управління шито подачі. Кабельна шахта. Автоматична система пожежогасіння» загальною вартістю 723 798,48 грн., в тому числі ПДВ 120 633,08 грн. Як вбачається з матеріалів справи, факт виконання робіт ТОВ «Лінгел» підтверджується первинними документами, а саме копіями актів прийняття виконаних робіт, специфікаціями прийняття виконаних робіт(а.с.62-63, 65-66).
З акту перевірки судом встановлено, що суми податку на додану вартість включено Позивачем до податкового кредиту в грудні 2016 року в сумі 120633,08 грн.
Надаючи правову оцінку правомірності віднесення Позиваем зазначеної суми податку на додану вартість до складу податкового кредиту за грудень 2016року, суд зазначає, що згідно з пунктом198.3статті198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 Податкового кодексу України) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 Податкового кодексу України.
З наведеного слідує, що обов'язковою умовою виникнення у платника права на податковий кредит є реальне здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях, а також оформлення зазначених операцій необхідними документами первинного обліку (зокрема, податковими накладними).
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена підпунктом 1.2 пункту 1, підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.95 року за №168/704. Так, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
У відповідності до частини 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
В матеріалах справи відсутні докази того, що під час перевірки податковий орган встановив обставини, які б свідчили про умисел позивача на укладення договору з контрагентом (та їх умислу) без наміру створити наслідки, які передбачені договором.
Навпаки, документально доведено виконання зобов'язань щодо виконання робіт за договором.
Крім того, враховуючи посилання контролюючого органу в акті перевірки на той факт, що контрагент ТОВ «Лінгел» не мало можливості самостійно здійснювати будівельно-монтажні роботи у звязку з відсутністю матеріальних та трудових ресурсів, відсутність підтверджень ділової репутації, гарантій виконання зобовязань останнім, суд звертає увагу на те, що, чинне законодавство не ставить умову виникнення податкових зобов'язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів. Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов'язань, адже поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов'язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме, платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов'язань. А відтак, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу. Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського Суду з прав людини.
Отже, будь-які порушення, встановлені податковим органом в діяльності контрагентів позивача, наявність порушених кримінальних проваджень, не можуть бути самостійною підставою для визнання недійсними господарських відносин з виконання робіт, які з боку контрагентів в повному обсязі підтверджено договором субпідряду, актами про виконання робіт, іншими первинними документами бухгалтерського обліку.
Відповідно до частин 1, 2, 3, 5 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно з ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно зі ст.90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З урахуванням принципу змагальності, диспозитивності та офіційного зясування всіх обставин у справі (ст.9 КАС України), положення Кодексу адміністративного судочинства України передбачають не лише обовязок субєкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч.2 ст.77 КАС України), але й обовязок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч.1 ст.77 КАС України).
Приймаючи до уваги викладене вище, суд прийшов до висновку, що доводи позивача, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги підтверджуються матеріалами справи. Адже в ході судового розгляду справи суд прийшов до висновку, що проведені позивачем у перевіряємий період господарські операції були фактично здійснені та є реальними. Крім того, вони призвели до настання реальних змін майнового стану платника податків, а первинні документи, досліджені судом, містять відомості про господарську операцію, які підтверджують її здійснення.
Тому винесене на підставі висновків, викладених в акті перевірки, оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправними та не відповідає вимогам ч.2 ст.2 КАС України.
Відповідно до ч.2 ст.245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
З приводу розподілу судових витрат суд зазначає, що на підставі ч.1 ст.139 КАС України, з урахуванням задоволення позовних вимог у повному обсязі, стягненню з ГУ ДФС у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ТОВ «Клас-Техно» підлягають судові витрати у розмірі 2 261,89 (дві тисячі двісті шістдесят одна грн. 89 коп.) сплата яких підтверджується платіжним дорученням №89 від 08.02.2018р.
Керуючись ст.ст.90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Клас Техно» до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення-рішень задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_3