Справа № 813/2618/17
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2019-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

31 січня 2019 року

Київ

справа №813/2618/17

адміністративне провадження №К/9901/21206/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Стрелець Т. Г.,

суддів - Білоуса О. В., Желтобрюх І. Л.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу №813/2618/17

за позовом ОСОБА_1 до Личаківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова про стягнення недорахованої частини заробітної плати (премії), провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 31 липня 2017 року (головуючий суддя - Брильовський Р.М.,) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2017 року (колегія суддів у складі головуючого судді - Сапіги В.П., суддів: Носа С.П., Обрізка І.М.)

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Личаківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Львова, в якому просила стягнути з Личаківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Львова на її користь недораховану частину заробітної плати (премію) за вересень 2015 року в розмірі 100% посадового окладу.

2. Позовна заява мотивована тим, що у вересні 2015 позивач належно виконувала свої посадові обов'язки, дотримувалась виконавської та трудової дисципліни. Протягом усього періоду її роботи в управлінні позивач жодного разу не притягувалася до дисциплінарної відповідальності, жодного разу її не було позбавлено премії за неналежне виконання своїх службових обов'язків. За весь час роботи в Управлінні Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова у позивача не було конфліктів із співробітниками та громадянами, які звертаються в управління за призначенням їм пенсій та наданням їм роз'яснень законодавства щодо пенсійних виплат. Позивач вважає, що її незаконно, без будь-яких підстав позбавили премії за вересень 2015 року.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 31 липня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

4. Рішення судів мотивовані тим, що доводи ОСОБА_1 щодо її незаконного позбавлення премії за вересень 2015 року не знайшли свого підтвердження у матеріалах справи.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями, представник позивача- ОСОБА_2 звернулася до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та ухвали нове рішення про задоволення позовних вимог.

6. Касаційна скарга аргументована тим, що суди вирішили дану справу формально, не з'ясувавши усіх обставин справи.

Суди не надали оцінки тому, що відповідач не ознайомив позивача із наказом № 66-о від 29.09.2015 про депреміювання, що позбавило її можливості оскаржити даний наказ.

Крім того, суди не перевірили факти порушення процедури прийняття вищезазначеного наказу та вимог щодо його оформлення

Відповідачем було оформлено наказ із порушенням вимог Інструкції № 1242, без зазначення підстав його видання (заява працівника, контракт, доповідна записка, рішення атестаційної комісії тощо), а також без попереднього отримання письмових пояснень позивача, який є державним службовцем, без ознайомлення позивача із змістом наказу, без направлення позивачу копії даного наказу. Відповідно, даний наказ є недійсним з моменту його прийняття в тій частині, що стосується позивача, не породжує жодних правових наслідків та не є доказом по справі.

7. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03 жовтня 2017 року відкрито провадження за касаційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 31 липня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2017 року.

8. Верховний Суд ухвалою від 30 січня 2019 року прийняв до провадження вищезазначену касаційну скаргу.

9. Відповідач відзиву на касаційну скаргу не надавав.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

10. Згідно подання заступника начальника Личаківського управління Пенсійного фонду України м.Львова Бесаги О.М. за неналежне виконання своїх посадових обов'язків, некоректне роз'яснення законодавства щодо пенсійних виплат пенсіонеру ОСОБА_4 пропонувалось депреміювати за вересень місяць 2015 року начальника відділу обслуговування громадян ОСОБА_1

11. Наказом від 29 вересня 2015 року №66-о за неналежне виконання своїх посадових обов'язків, некоректне роз'яснення законодавства щодо пенсійних виплат депремійовано за вересень місяць 2015 року ОСОБА_1

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

12. Конституція України.

12.1. Стаття 19. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

12.2. Стаття 43. Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

13. Кодекс адміністративного судочинства України.

13.1. Частина 2 статті 2. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

14. Закон України «Про оплату праці» 24 березня 1995 року № 108/95-ВР.

14.1. Стаття 1. Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

14.2. Стаття 2. Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

15. Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 р. №3723-ХІІ.

15.1. Стаття 33. Заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

16. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

17. Аналізуючи доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

18. Як вірно встановлено судами попередніх інстанцій, на час виникнення спірних правовідносин умови оплати праці державних службовців визначалися Постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» від 09.03.2006 № 268 (далі - Постанова №268). Посадові оклади державних службовців установлюються залежно від складності та рівня відповідальності виконуваних службових обов'язків.

19. Абзацом 2 підпункту 1 "в" пункту 2 Постанови №268 надано право керівникам органів, зазначених у пункті 1 цієї постанови, у межах затвердженого фонду оплати праці установлювати надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи: керівникам структурних підрозділів, їх заступникам, спеціалістам - у розмірі до 50 відсотків посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг державного службовця (дипломатичний ранг, класний чин, кваліфікаційний клас, спеціальне звання) та надбавки (винагороди) за вислугу років; керівним працівникам і спеціалістам департаментів, управлінь, відділів, інших структурних підрозділів, які безпосередньо займаються розробленням проектів нормативно-правових актів, проводять експертизу проектів таких актів (якщо положеннями про підрозділи передбачено виконання такої роботи); керівним працівникам і спеціалістам структурних підрозділів органів Державної фіскальної служби, які забезпечують адміністрування податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску, протидію контрабанді та порушенню митних правил, особам начальницького складу податкової міліції, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність та досудове розслідування кримінальних правопорушень; керівним працівникам і слідчим органів внутрішніх справ, посади яких віднесені до відповідних категорій посад державних службовців і які здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, - у розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг державного службовця (дипломатичний ранг, класний чин, кваліфікаційний клас, спеціальне звання) та надбавки (винагороди) за вислугу років.

20. Преміювання працівників здійснювати відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи, а також до державних і професійних свят та ювілейних дат у 2006 році в межах коштів, передбачених на преміювання у кошторисі відповідного органу, та економії коштів на оплату праці, а починаючи з 1 січня 2007 р. - у межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці. Конкретні умови, порядок та розміри преміювання працівників визначаються у положенні про преміювання відповідного органу (підпункту 2 пункту 2 Постанови №268).

21. Постановою правління Пенсійного фонду України № 4-7 від 12.04.2006 затверджено Положення про преміювання та надання матеріальної допомоги працівникам Пенсійного фонду України та його органів, згідно пп. 1.2 п. 1 якого преміювання працівників проводиться за результатами роботи за місяць відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи, а також до державних і професійних свят та ювілейних дат.

22. У касаційній скарзі позивач посилається на неврахування судами обставин неправомірності прийняття Наказу управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова від 29.09.2015 № 66-о «Про преміювання».

23. Згідно пункту 4.4. Положення про преміювання та надання матеріальної допомоги працівникам Пенсійного фонду України та його органів, рішення про зменшення (збільшення) розміру премії або позбавлення премії у відсотках та/або в абсолютних розмірах по конкретних працівниках зазначається в окремих пунктах наказу про преміювання з обов'язковим зазначенням обставин, які стали причиною прийняття такого рішення.

24. Судами встановлено, що позивач не оскаржувала наказ управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова від 29.09.2015 № 66-о «Про преміювання», яким її депремійовано за вересень 2015 року.

25. При цьому, колегія суддів зазначає, що у позовній заяві позивач також не просить визнати протиправним та скасувати даний Наказ, а просить стягнути на її користь недораховану частину заробітної плати (премію) за вересень 2015 року в розмірі 100% посадового окладу.

26. За таких обставин, суди вірно виходили з того, що за наявності чинного наказу управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова від 29.09.2015 № 66-о «Про преміювання», відсутні підстави для нарахування на користь позивача суми премії, яку з неї знято відповідно до вищезазначеного Наказу.

27. Решта доводів касатора зводить до переоцінки встановлених у справі обставин, а тому, в силу вимог статті 341 КАС України, не можуть бути предметом дослідження суду касаційної інстанції.

28. Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

29. З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

30. Зважаючи на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

31. Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

п о с т а н о в и в :

1. Касаційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

2. Постанову постанову Львівського окружного адміністративного суду від 31 липня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2017 року - залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Г.Стрелець

Судді О.В.Білоус

І.Л.Желтобрюх