Справа № 820/391/18
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2019-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 р.Справа № 820/391/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Яковенка М.М. , Тацій Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Гундар Г.М.

представника третьої особи Сенникова А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної фіскальної служби України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.08.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Котеньов О.Г., за адресою: майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 31.08.19 року по справі № 820/391/18

за позовом ОСОБА_1

до Державної фіскальної служби України треті особи В.о. Голови ДФС України Продан Мирослав Васильович , Головне управління ДФС у Донецькій області

про визнання дій неправомірними, скасування наказів та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної фіскальної служби України, третя особа - В.о. Голови ДФС України Продан Мирослав Васильович, Головне управління ДФС у Донецькій області, в якому просив суд:

- визнати неправомірними дії Державної фіскальної служби України щодо винесення наказів ДФС України №165-дс від 05.09.2017 "Про накладення дисциплінарного стягнення" та №193 від 26.10.2017 "Про виконання дисциплінарного стягнення" протиправними та неправомірними;

- скасувати накази ДФС України №165-дс від 05.09.2017 "Про накладення дисциплінарного стягнення" та №193 від 26.10.2017 "Про виконання дисциплінарного стягнення";

- зобов'язати Державну фіскальну службу України поновити ОСОБА_1 надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи, відповідно до вимог постанови КМУ №268 від 09.03.2006 з дати скасування, а також сплатити інші виплати, які недоотримані ОСОБА_1 у зв'язку з виданими наказами ДФС України №165-дс від 05.09.2017 "Про накладання дисциплінарного стягнення" та №193 від 26.10.2017 "Про виконання дисциплінарного стягнення".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказ ДФС України № 165-дс від 05.09.2017 "Про накладення дисциплінарного стягнення" та наказ №193 від 26.10.2017 "Про виконання дисциплінарного стягнення" прийнято без врахування всіх обставин та з порушенням прав позивача.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30.08.2018 позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправними дії Державної фіскальної служби України щодо винесення наказів ДФС України №165-дс від 05.09.2017 "Про накладення дисциплінарного стягнення" та №193 від 26.10.2017 "Про виконання дисциплінарного стягнення".

Скасовано накази ДФС України №165-дс від 05.09.2017 "Про накладення дисциплінарного стягнення" та №193 від 26.10.2017 "Про виконання дисциплінарного стягнення".

Зобов'язано Державну фіскальну службу України поновити ОСОБА_1 надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи, відповідно до вимог постанови КМУ №268 від 09.03.2006 з дати скасування, а також сплатити інші виплати, які недоотримані ОСОБА_1 у зв'язку з виданими наказами ДФС України №165-дс від 05.09.2017 "Про накладання дисциплінарного стягнення" та №193 від 26.10.2017 "Про виконання дисциплінарного стягнення".

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем, Державною фіскальною службою, подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.08.2018 і ухвалити нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник зазначає, що позивач самовільно покинув розташування підрозділу без отримання відповідного дозволу, що стало підставою для винесення оскаржуваних наказів. Члени комісії неодноразово запропоновували позивачу у телефонному режимі надати пояснення, однак ОСОБА_1 постійно відмовлявся, про що складено відповідний акт. Також складено акт про неможливість ознайомлення позивача з висновком службового розслідування у зв'язку з неможливістю встановити фактичне місцезнаходження.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу, позивачем зазначено, що підставою для проведення службового розслідування та видання наказу ГУ ДФС у Донецькій області №710 від 11.07.2017 став рапорт заступника начальника управління - начальника першого відділу управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО майора податкової міліції Прокопова Є.О. від 11.07.2017, в якому зазначено про необхідність проведення службового розслідування "з метою перевірки інформації щодо тимчасової втрати працездатності чи відсутності на робочому місці з інших причин ОСОБА_1" та не зазначено, які саме правові норми порушені позивачем. Також, наказом ГУ ДФС у Донецькій області № 710 від 11.07.2017 визначені члени комісії з проведення службового розслідування. Одним з членів комісії визначено старшого оперуповноваженого з ОВС четвертого сектору управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО підполковника податкової міліції Орищака І.О., який підписував висновок службового розслідування від 08.08.2017, який був на час проведення службового розслідування підлеглим позивача. Таким чином, відповідачем не надано жодного доказу, що вказує на порушення службової дисципліни, вчиненого проступку та вини позивача, у зв'язку з чим позивач просив рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.08.2018 залишити без змін, а апеляційну скаргу ДФС України без задоволення.

В судовому засіданні позивач просив у задоволенні апеляційної скарги ДФС України відмовити, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.08.2018 залишити без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні просив рішення суду першої інстанції скасувати, з підстав наведених в апеляційній скарзі.

Представник третьої особи, ГУ ДФС у Донецькій області, в судовому засіданні просив апеляційну скаргу ДФС України задовольнити, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.08.2018 скасувати.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що полковник податкової міліції ОСОБА_1 проходив службу на посаді завідувача четвертого сектору управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО Головного управління ДФС у Донецькій області у період з 16.09.2016 по 21.02.2018.

Позивачем 10 липня 2017 року надано до ГУ ДФС у Донецькій області рапорт, яким повідомлено про погіршення стану здоров'я та планування лікуватись у медичному закладі м. Маріуполя та повідомлено, що після одужання відповідні документи будуть надані позивачем до ГУ ДФС у Донецькій області.

Відповідно до наказів ГУ ДФС у Донецькій області від 11.07.2017 № 169-в та 194-в від 26.07.2017 ОСОБА_1 надано чергову відпустку за 2017 рік з 11 липня 2017 року по 03 серпня 2017 року.

З 25.07.2017 під час перебування у відпустці в м. Харкові позивач знаходився спочатку на стаціонарному лікуванні, а потім на амбулаторному лікуванні з приводу перенесеного оперативного втручання по реінсерції сухожилля та видаленню частки кістки на кисті правої руки, яке тривало до 20.10.2017. Про даний факт позивачем повідомлено ГУ ДФС у Донецькій області рапортом з наданням копій листків непрацездатності та виписок з лікарні.

23 жовтня 2017 року ОСОБА_1 приступив до виконання службових обов'язків.

03 листопада 2017 року позивачу оголошено зміст наказів ДФС України № 165-дс від 05.09.2017 "Про накладення дисциплінарного стягнення" та № 193 від 26.10.2017 "Про виконання дисциплінарного стягнення".

Згідно із змістом вказаних документів на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у виді догани, а також скасовано надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи у зв'язку з порушенням трудової дисципліни.

Не погоджуючись із зазначеними наказами ОСОБА_1 17.11.2017 звернувся зі скаргою до в.о. Голови ДФС України Продана М.В. з вимогами переглянути рішення та скасувати накази № 165-дс від 05.09.2017 та № 193 від 26.10.2017, а також повернути та поновити позивачу надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи.

Листом ДФС України № 17097/К/99-99-21-02-02-14 від 21.12.2017 позивача повідомлено про розгляд скарги та зазначено, що згідно ч.1 ст. 20 Дисциплінарного статуту особа рядового або начальницького складу має право звернутися із скаргою щодо накладення на неї дисциплінарного стягнення до суду.

Отримавши зазначений лист, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач 10.07.2017 був відсутній з поважних причин, а саме у зв'язку з перебуванням на лікарняному, що підтверджується листом непрацездатності та табелем використання робочого часу, відповідного до якого оплачено лікарняний. Крім того, наказом ГУ ДФС у Донецькій області № 710 від 11.07.2017 неправомірно затверджено склад комісії про проведенню службового розслідування, чим порушено вимоги дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ встановлено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення і начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Службове розслідування відносно позивача призначено наказом ГУ ДФС у Донецькій області № 710 від 11.07.2017.

Підставою для видання зазначеного наказу став рапорт заступника начальника управління - начальника першого відділу управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО майора податкової міліції Прокопова Є.О. від 11.07.2017, в якому зазначено про необхідність проведення службового розслідування з метою перевірки інформації щодо тимчасової втрати працездатності чи відсутності на робочому місці з інших причин ОСОБА_1

У наказовій частині наказу № 710 від 11.07.2017 зазначено, що службове розслідування призначається за фактом невиконання своїх посадових обов'язків позивачем у зв'язку з неприбуттям на місце роботи 10.07.2017.

Матеріалами справи встановлено, що 11 липня 2017 року заступником начальника управління - начальником першого відділу управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО майором податкової міліції Прокоповим Є.О. направлено запит № 107/05-99-41 до заступника міського голови м. Маріуполя Хотнянському Я.С. про надання інформації щодо звернення за медичною допомогою до лікувальних закладів м. Маріуполя ОСОБА_1

13 липня 2017 року за результатами розгляду зазначеного запиту, заступником міського голови м. Маріуполя Хотнянським Я.С. повідомлено, що звернень від ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до комунальних лікувальних закладів м. Маріуполя за медичною допомогою з 10.07.2017 по 12.07.2017 не зареєстровано.

19 липня 2017 року позивачем надано до Головного управління ДФС у Донецькій області листок непрацездатності Серії АДГ № 069880, виданий Комунальним закладом Маріупольської міської ради "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 5 м. Маріуполя", в якому зазначено, що ОСОБА_1 перебував на лікарняному з 10.07.2017 по 19.07.2017.

На підставі викладеного, 19.07.2017 заступником начальника управління - начальником першого відділу управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО майором податкової міліції Прокоповим Є.О. складено службову записку до Начальника управління внутрішньої безпеки ГУ ДФС у Донецькій області полковнику податкової міліції Погуляйку Ю.М. з проханням проведення перевірки щодо правомірності та законності перебування на лікарняному ОСОБА_1

Відповідно до листа першого заступника міського голови О.В. Голтвенко від 03.08.2017 № 13.2/18048-03 до заступника начальника управління - начальника першого відділу управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО ГУ ДФС у Донецькій області Прокопова Є.О. повідомлено про те, що 19.07.2017 додатково управлінням охорони здоров'я міської ради надано інформацію про те, що під час повторної ретельної перевірки наявної медичної документації лікувальних закладів встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходився на амбулаторному лікуванні у Комунальному закладі Маріупольської міської ради "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 5 м. Маріуполя" з 10.07.2017 по 19.07.2017. За фактом надання недостовірної інформації щодо звернення за медичною допомоги ОСОБА_1, 27.07.2017 проведено службове розслідування, за наслідками якого підтвердився факт надання недостовірної інформації медичним реєстратором Колотовою О.В. За результатами проведеного службового розслідування до медичного реєстратора Колотової О.В. застосовано захід дисциплінарного стягнення - догана та посилено контроль за відповідним напрямком роботи у закладі. Також встановлено правомірність видачі листка непрацездатності Серії АДГ № 069880, виданого Комунальним закладом Маріупольської міської ради "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 5 м. Маріуполя" завідувачу четвертого сектору управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО Головного управління ДФС у Донецькій області ОСОБА_1 з 10.07.2017 по 19.07.2017.

Таким чином, позивач 10.07.2017 був відсутній на робочому місці з поважних причин, а саме у зв'язку з перебуванням на лікарняному, що підтверджується зазначеними доказами.

Зазначене також підтверджується внесеними Головним Управлінням ДФС у Донецькій області даними про тимчасову непрацездатність до табелю використання робочого часу, відповідно до якого оплачено лікарняний, а також відповідно до наказу ГУ ДФС у Донецькій області від 26.07.2017 за № 194-в перенесено чергову відпустку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що висновок комісії по проведенню службового розслідування відносно ОСОБА_1 про неналежне виконання останнім своїх службових обов'язків, що призвело до грубого порушення службової дисципліни та про те, що позивач заслуговує на притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани, позбавлення премії та надбавки за високі досягнення за місяць, є неправомірним.

Крім того, наказом № 710 від 11.07.2017 затверджено комісію по проведенню службового розслідування, одним з членів якої визначено Орищака І.О. - старшого оперуповноваженого з особливо важливих справи четвертого сектору управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО Головного управління ДФС у Донецькій області, який на той час був підлеглим позивача.

Колегія суддів зазначає, що статтею 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ встановлено, що забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що наказом Головного управління ДФС у Донецькій області № 710 від 11.07.2017 неправомірно затверджено склад комісії по проведенню службового розслідування, чим порушено вимоги дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ встановлено, що перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Враховуючи вищезазначену норму, позивач, як особа, стосовно якої організовано та проводиться службове розслідування, повинен бути проінформований про цей факт. Для отримання пояснень або відмову у наданні пояснень особа, яка проводила службове розслідування повинна повідомити позивачеві підстави його проведення та визначити перелік питань, які підлягали вивченню під час цього заходу.

Колегія суддів зазначає, що акти про неможливість відібрання письмових пояснень та про відмову надавати пояснення не можуть бути доказом в даній справі, оскільки одною із осіб, яка підписувала зазначені акти є Орищак І.О.- старший оперуповноважений з особливо важливих справи четвертого сектору управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО Головного управління ДФС у Донецькій області, який на той час був підлеглим позивача, що є порушенням вимог Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ.

Колегія суддів зазначає, що за своєю суттю правовий акт управління - це державно-владне волевиявлення, що містить управлінське рішення із приписом, адресованим іншим суб'єктам права. Визнаючи акт протиправним, суд констатує відсутність у ньому цих сутнісних рис та його нездатність регулювати суспільні відносини. Разом із тим, з метою захисту прав та інтересів суб'єкта права суд встановлює правові наслідки протиправності акту, а саме його скасування.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про протиправність дій відповідача щодо винесення оскаржуваних наказів, у зв'язку з чим накази ДФС України №165-дс від 05.09.2017 "Про накладення дисциплінарного стягнення" та №193 від 26.10.2017 "Про виконання дисциплінарного стягнення" підлягають скасуванню.

Керуючись принципом верховенства права, гарантованим ст.8 Конституції України та ст.6 КАС України, суд на підставі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об'єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист. Крім того, суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Засіб захисту, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правового захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним способом відновлення порушеного права позивача, а також із метою усунення порушень, допущених відповідачем у спірних правовідносинах, є зобов'язання відповідача поновити ОСОБА_1 надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи, відповідно до вимог постанови КМУ №268 від 09.03.2006 з дати скасування, а також сплатити інші виплати, які недоотримані ОСОБА_1 у зв'язку з виданими наказами ДФС України №165-дс від 05.09.2017 "Про накладання дисциплінарного стягнення" та №193 від 26.10.2017 "Про виконання дисциплінарного стягнення".

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Приписами ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено положення нормативних актів, що регулюють спірні правовідносини та дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визначе, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та працесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.08.2018 року по справі № 820/391/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) М.М. Яковенко Л.В. Тацій
Повний текст постанови складено 01.02.2019 року