Справа № 160/8373/18
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2019-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 січня 2019 року м. Дніпросправа № 160/8373/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому

засіданні в м. Дніпрі апеляційну

скаргу Публічного акціонерного товариства "Північтранс"

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2018 року (головуючий суддя - Сліпець Н.Є.) про відмову в забезпеченні позову в адміністративній справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Північтранс"

до Дніпропетровської обласної державної адміністрації

третя особа Товариство з додатковою відповідальністю "Новомосковське автотранспортне підприємство"

про визнання протиправним рішення конкурсного комітету, скасування розпорядження в частині визнання переможцем конкурсу,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Північтранс" (далі - Позивач) звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Дніпропетровської обласної державної адміністрації (далі - Відповідач), третя особа Товариство з додатковою відповідальністю "Новомосковське автотранспортне підприємство", в якому просить:

- визнати рішення Конкурсного комітету з перевезення пасажирів на міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі території Дніпропетровської області (внутрішньообласні маршрути), оформленого Протоколом №03 від 11.10.2018р. в частині визнання переможцем конкурсу - Товариство з додатковою відповідальністю "Новомосковське автотранспортне підприємство" () за об'єктом №1 (Маршрут 205: м. Новомосковськ, АС-1 м. Дніпро, АС "АС Лівий берег"; Маршрут 208: с.Орлівщина - м. Дніпро, АС "АС Лівий берег"; Маршрут 740: м. Дніпро, АС "АС Лівий берег" - смт. Гвардійське ч.з смт. Черкаське, с. Орлівщина) таким, що не відповідає вимогам Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 03.12.2008р. №1081;

- скасувати розпорядження Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 22.10.2018 року за №Р-655/0/3-18 "Про визначення переможців конкурсів на перевезення пасажирів на міських та приміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі території Дніпропетровської області (внутрішньообласні маршрути) в частині визнання переможцем конкурсу - Товариство з додатковою відповідальністю "Новомосковське автотранспортне підприємство" () за об'єктом №1 (Маршрут 205: м. Новомосковськ, АС-1 м. Дніпро, АС "АС Лівий берег"; Маршрут 208: с.Орлівщина - м. Дніпро, АС "АС Лівий берег"; Маршрут 740: м. Дніпро, АС "АС Лівий берег" - смт. Гвардійське ч.з смт. Черкаське, с. Орлівщина) та зобов'язати Дніпропетровську обласну державну адміністрацію (); місцезнаходження:49004, м. Дніпро, проспект Оледкасндра Поля, буд.1) провести новий конкурс за об'єктом №1 (Маршрут 205: м. Новомосковськ, АС-1 м. Дніпро, АС "АС Лівий берег"; Маршрут 208: с.Орлівщина - м. Дніпро, АС "АС Лівий берег"; Маршрут 740: м. Дніпро, АС "АС Лівий берег" - смт. Гвардійське ч.з смт. Черкаське, с. Орлівщина).

Разом з позовною заявою, ПАТ "Північтранс" звернулося із заявою про забезпечення позову шляхом зупинення дії розпорядження Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 22.10.2018 року за №Р-655/0/3-18 "Про визначення переможців конкурсів на перевезення пасажирів на міських та приміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі території Дніпропетровської області (внутрішньообласні маршрути) в частині визнання переможцем конкурсу - Товариство з додатковою відповідальністю "Новомосковське автотранспортне підприємство" () за об'єктом №1 (Маршрут 205: м. Новомосковськ, АС-1 м. Дніпро, АС "АС Лівий берег"; Маршрут 208: с.Орлівщина - м. Дніпро, АС "АС Лівий берег"; Маршрут 740: м. Дніпро, АС "АС Лівий берег" - смт. Гвардійське ч.з смт. Черкаське, с. Орлівщина), - до вирішення справи по суті.

В обґрунтування вказаної заяви Позивач посилається на те, що Відповідачем під час проведення конкурсів з перевезення пасажирів на міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі території Дніпропетровської області, було допущено порушення Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2008р. №1081. Зокрема, всупереч вимогам зазначеного Порядку було допущено до участі у конкурсі ТзДВ "Новомосковське автотранспортне підприємство" () за документами, що містять недостовірну інформацію (показники екологічності, роки випуску транспортних засобів). Крім того, допущення до участі у конкурсі перевізника-претендента - ТзДВ "Новомосковське автотранспортне підприємство" - по пропозиції, що не відповідає обов'язковим та додатковим умовам конкурсу, всупереч вимогам Порядку. Таким чином, на думку заявника, спірне рішення відповідача має очевидні ознаки протиправності та підлягає скасуванню в судовому порядку. З метою можливості виконання у майбутньому рішення суду без ускладнень, позивач просить суд забезпечити позов шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.11.2018 року у задоволенні заяви ПАТ «Північтранс» про забезпечення позову - відмовлено (а.с. 3-4).

Позивач - ПАТ «Північтранс», не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, оскаржив її в апеляційному порядку (а.с. 80-84).

В апеляційній скарзі Позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповноту з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу про забезпечення позову.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема, тим, що судом першої інстанції не прийнято до уваги те, що введення в дію рішення конкурсного комітету та укладання договору на перевезення пасажирів у подальшому буде ускладнювати захист та поновлення порушених прав Позивача, оскільки для захисту порушених прав Позивачу необхідно буде звертатись і до господарського суду про визнання укладеного договору недійсним, що потягне за собою додаткові витрати часу на розгляд судового спору та призведе до понесення Позивачем матеріальних збитків.

Учасники справи, які були належним чином сповіщені про місце, дату та час розгляду справи, в судове засідання своїх представників не направили.

За таких обставин, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представників учасників справи та без фіксування судового засідання технічними засобами у відповідності до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що підстави для скасування ухвали суду відсутні, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що фактично в заяві про забезпечення позову викладені ті самі обставини, що і у позовній заяві, які підлягають дослідженню судом під час розгляду справи по суті, тому, у разі забезпечення позову в зазначених позивачем межах, суд фактично ухвалить судове рішення про відновлення правового становища позивача, яке існувало до прийняття оскаржуваного рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Отже, забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Слід зазначити, що підстави забезпечення позову, передбачені ч. 2 ст. 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має надати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року № 2, застосування судом таких заходів забезпечення, які за змістом є ухваленням рішення без розгляду справи по суті, не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Забезпеченням позову у такий спосіб суди виходять за межі підстав забезпечення позову, що є неприпустимим.

Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Судом встановлено, що предметом позову є:

- визнання рішення Конкурсного комітету з перевезення пасажирів на міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі території Дніпропетровської області, оформленого Протоколом №03 від 11.10.2018р. в частині визнання переможцем конкурсу - Товариство з додатковою відповідальністю "Новомосковське автотранспортне підприємство" таким, що не відповідає вимогам Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 03.12.2008р. №1081;

- скасування розпорядження Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 22.10.2018 року за №Р-655/0/3-18 "Про визначення переможців конкурсів на перевезення пасажирів на міських та приміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі території Дніпропетровської області в частині визнання переможцем конкурсу - Товариство з додатковою відповідальністю "Новомосковське автотранспортне підприємство" та зобов'язати Дніпропетровську обласну державну адміністрацію провести новий конкурс.

При цьому, Позивач просить забезпечити позов шляхом зупинення дії розпорядження Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 22.10.2018 року за №Р-655/0/3-18 "Про визначення переможців конкурсів на перевезення пасажирів на міських та приміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі території Дніпропетровської області в частині визнання переможцем конкурсу - Товариство з додатковою відповідальністю "Новомосковське автотранспортне підприємство", - до вирішення справи по суті.

Однак, колегія суддів зазначає, що такі вимоги не можу бути предметом забезпечення позову, який передбачений ст. 151 КАС України.

Сформовані у такий спосіб вимоги як вид забезпечення позову, по суті є фактично позовними вимогами.

Крім того, зазначені Позивачем обставини можуть бути встановлені виключно в ході судового розгляду по суті адміністративної справи, при перевірці правомірності оспорюваних рішень суб'єкта владних повноважень - Відповідача у справі.

Приймаючи рішення по суті заявлених апеляційних вимог, колегія суддів бере до уваги і те, що Позивачем не надано доказів існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам останнього до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також щодо наявності очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності відповідача.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду заяви про забезпечення позову об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення питання забезпечення позову, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, ухвала суду першої інстанції у даній справі про відмову в забезпеченні позову прийнято без порушення норм процесуального права, і тому ухвалу суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 09 листопада 2018 року необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги Позивача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування ухвали суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243, 310, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Північтранс" - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2018 року в адміністративній справі №160/8373/18 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

В повному обсязі постанова складена 28.01.2019 р.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова