Справа № 810/3144/18
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2019-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/3144/18 Суддя (судді) першої інстанції: Харченко С.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Ключковича В.Ю.

при секретарі судового засідання Гужві К.М.

за участю:

представника позивача: ОСОБА_3

розглянувши відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2018 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Державного реєстратора Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Кашнікова Руслана Едуардовича, Виконавчого комітету Ірпінської міської ради про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_4 з позовом до державного реєстратора Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Кашнікова Руслана Едуардовича (далі - відповідач-1), Виконавчого комітету Ірпінської міської ради (далі - відповідач-2), в якому просить суд:

визнати протиправними дії відповідача-1 щодо відміни припинення іпотеки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

визнати протиправними дії відповідача-1 щодо відміни припинення іпотеки земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

визнати протиправними дії відповідача-1 щодо відміни погашення запису про іпотеку № 700395 як помилкової операції;

визнати протиправними дії відповідача-1 щодо відміни погашення запису про іпотеку № 700396 як помилкової операції;

визнати протиправними дії відповідача-1 щодо відміни припинення запису про обтяження № 22963916;

визнати протиправними дії відповідача-1 щодо відміни припинення запису про обтяження № 22984865;

визнати протиправною бездіяльність відповідача-1, що виявилась у невнесенні до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відмітки про погашення заборони на нерухоме майно після перенесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про обтяження № 3208410;

визнати протиправною бездіяльність відповідача-1, що виявилась у невнесенні до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відмітки про погашення заборони на нерухоме майно після перенесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про обтяження № 3208437;

визнати протиправною бездіяльність відповідача-2 щодо невідновлення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію припинення іпотеки на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

визнати протиправною бездіяльність відповідача-2 щодо невідновлення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію припинення іпотеки на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

визнати протиправною бездіяльність відповідача-2 щодо невідновлення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію припинення заборони на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

визнати протиправною бездіяльність відповідача-2 щодо невідновлення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію припинення заборони на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

визнати протиправною бездіяльність відповідача-2 щодо невнесення до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відмітки про погашення заборони на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

визнати протиправною бездіяльність відповідача-2 щодо невнесення до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відмітки про погашення заборони на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

зобов'язати відповідача-2 відновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію припинення іпотеки житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, з приведенням його у відповідність з рішенням відповідача-1 від 24.10.2017 № 37715146;

зобов'язати відповідача-2 відновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію припинення іпотеки земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, з приведенням його у відповідність з рішенням відповідача-1 від 24.10.2017 № 37716175;

зобов'язати відповідача-2 відновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію припинення заборон на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, з приведенням його у відповідність з рішенням відповідача-1 від 24.10.2017 № 37715146;

зобов'язати відповідача-2 відновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію припинення заборон на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, з приведенням його у відповідність з рішенням відповідача-1 від 24.10.2017 № 37716175;

зобов'язати відповідача-2 внести до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відмітку про погашення заборони на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

зобов'язати відповідача-2 внести до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відмітку про погашення заборони на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2018 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі.

Відмовляючи у відкритті провадження у даній справі суд першої інстанції виходив з того, що згідно з даними наявної в матеріалах справи копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.10.2017 № 101885372, власником земельної ділянки та будинку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» як іпотекодержатель нерухомого майна (договір іпотеки від 15.05.2006 № 1646д).

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач намагаючись оспорити офіційне визнання і підтвердження державою факту набуття третьою особою речових прав на нерухоме майно, намагається захистити своє невизнане право власності та вирішити цей спір шляхом пред'явлення адміністративного позову до суб'єктів владних повноважень, які від імені держави здійснюють державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, в обхід передбаченого законом порядку розв'язання цивільно-правових спорів між суб'єктами цивільного права та без застосування передбачених законом способів захисту права.

За наведених обставин та враховуючи, що справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин суди розглядають у порядку цивільного судочинства, суд першої інстанції дійшов висновку, що даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що на думку апелянта висновки суду викладені в оскаржуваному рішенні про те, що даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства є безпідставним та необґрунтованим.

Зокрема, позивач вважає, що суд помилково дійшов висновку, що власником нерухомого майна є ПАТ «Укрсоцбанк», я як наслідок дійшов помилкового висновку про наявність між позивачем та ПАТ «Укрсоцбанк» спору про право власності на нерухоме майно, про яке йде мова, так само і дійшов помилкового висновку, що позивач намагається оспорити офіційне визнання і підтвердження факту набуття ПАТ «Укрсоцбанк» права власності на нерухоме майно.

На переконання позивача, спір про право власності в даному випадку відсутній, оскільки предметом даного спору є виключно неправомірні дії державного реєстратора, що полягали у безпідставній відміні раніше внесених ним записів про припинення іпотеки та обтяження нерухомого майна, бездіяльність державного реєстратора щодо невнесення до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відмітки про погашення запису про іпотеку, тощо, та як наслідок, бездіяльність органу реєстрації, що полягала у відмові відновити становище, що існувало до протиправних дій та бездіяльності державного реєстратора.

Разом з цим, апелянт також наголошує, що відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 19 ЦПК суди розглядають у порядку цивільного судочинства вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

При цьому, позивач стверджує, що в даному випадку спір про право цивільне відсутній, заявлені позивачем вимоги не є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, у зв'язку з чим позивач вважає, що даний спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного апелянт просить суд скасувати ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2018 року про відмову у відкритті провадження у справі та передати дану справу на розгляд суду першої інстанції.

Ірпінською міською радою до суду було подано відзив на апеляційну скаргу відповідно до змісту якого відповідач посилаючись на те, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, просив суд апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2018 року без змін.

Від реєстратора Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Кашнікова Руслана Едуардовича відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Відповідачі, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги до суду не з'явились.

Представник Ірпінської міської ради у відзиві на апеляційну скаргу просив здійснити судовий розгляд справи без участі його уповноваженого представника.

За наведених обставин та керуючись приписами ч. 2 ст. 313 КАС України, якими визначено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів вирішила здійснити судовий розгляд справи за даною явкою.

Позивач у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України (тут і далі - у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваних рішень) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

На підставі пункту 7 частини першої статті 3 КАС України суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно із частиною другою статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Пунктом 1 частини другої статті 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Наведені норми узгоджуються з положеннями статей 2, 4 та 19 КАС України (у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року), якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Як правильно було встановлено судом першої інстанції та вбачається зі змісту позовної заяви, предметом даного спору є оскарження дій державного реєстратора щодо відміни погашення записів про іпотеку та обтяження земельної ділянки та будинку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Крім того позивач стверджує, що Виконавчим комітетом Ірпінської міської ради як суб'єктом державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, якому надано право на ведення Державного реєстру прав, протиправно відмовлено йому у відновленні наведених вище записів, як таких, що скасовані протиправно.

Водночас, згідно з даними наявної в матеріалах справит копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.10.2017 № 101885372, власником земельної ділянки та будинку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» як іпотекодержатель нерухомого майна (договір іпотеки від 15.05.2006 № 1646д).

Разом з цим, з наявного в матеріалах справи листа Головного територіального управління юстиції у Київській області від 28.02.2018 щодо розгляду скарги позивача, судом встановлено, що 19 жовтня 2017 року представником ПАТ «Укрсоцбанк» було подано до відповідача - 2 заяву про державну реєстрацію права власності на житловий будинок та земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Крім того, зі змісту даного листа вбачається, що саме представником ПАТ «Укрсоцбанк» було подано до відповідача - 2 заяви про припинення іпотеки та припинення заборони на вказане нерухоме майно.

Отже, саме на підставі заяв іпотекодержателя державним реєстратором було внесено відповідні записи, зокрема щодо припинення записів про обтяження (заборону на нерухоме майно) за реєстраційними номерами 22963916 та 22964854, та у подальшому їх відмінено, як помилкову операцію.

Таким чином, судом встановлено, спір, що розглядається, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач - 1 вчиняючи відповідні реєстраційні дії не мав публічно-правових відносин саме з позивачем. Вчинені відповідачем-1 оскаржувані дії про стосувалось реєстрації прав іншої особи, а не позивача.

При цьому, колегія суддів зауважує, що визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб'єктами стосовно їх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єкта (суб'єктів), а останній (останні) відповідно зобов'язаний виконувати вимоги та приписи такого суб'єкта владних повноважень. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17.

Натомість, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки позивач не був заявником стосовно оскаржуваних реєстраційних дій, тобто останні були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства та чи заявляються, окрім вимог про скасування оспорюваного рішення, запису в державному реєстрі прав, також вимоги про визнання недійсними правочинів, на підставі яких прийнято оспорюване рішення, здійснено оспорюваний запис.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд, про що останнім зазначається у постанові від 15 січня 2019 року у справі № 815/1931/15.

Крім того, колегія суддів також звертає увагу, що Верховним судом неодноразово у рішеннях висловлювалась позиція, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим (зокрема, у постанові від 18 грудня 2018 року у справі № 825/1131/17).

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції вірно послався роз'яснення Великої Палати Верховного Суду викладені в постановах від 25.04.2018 у справі № 760/287/16-ц та 30.05.2018 у справі № 826/9417/16, де зазначено, що позов, предметом якого є реєстраційні дії, здійснені на основі юридичних фактів, стосовно яких існує спір про право цивільне (у зв'язку з реалізацією прав іпотекодержателя на предмет іпотеки за наслідками невиконання договірних зобов'язань), в межах якого можуть бути розв'язані питання, пов'язані з реєстрацією прав власності на об'єкти нерухомого майна, не може бути розглянуто за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, колегія суддів вважає і доречним в даному випадку посилання суду першої інстанції у даній справі на правову позицію пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 3 викладену у викладену у пункті 21 постанови, де судом було вказано про те, що спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб'єктом владних повноважень) як суб'єктом публічного права та суб'єктом приватного права - фізичною особою, в якому управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи, не є публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб'єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

З огляду на зазначене, колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

При цьому, з урахуванням наведених обставин, доводи апелянта про те, що відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 19 ЦПК суди розглядають у порядку цивільного судочинства вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами свідчать як раз про те, що позивач має можливість вирішити даний спір у порядку цивільного судочинства.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що ухвала Київського окружного адміністративного суду про відмову у відкритті провадження у даній справі є законною та обґрунтованою, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Керуючись статтями ст.ст. 311-313, 315-316, 321-322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду м. Києва від 20 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий судя А.Б. Парінов

Судді О.О. Беспалов

В.Ю. Ключкович

Повний текст постанови виготовлено 31 січня 2019 року