Справа № 826/13061/18
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2019-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у закритті провадження у справі

30 січня 2019 року м. Київ № 826/13061/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кармазіна О.А., розглянувши в порядку письмового провадження клопотання відповідача про закриття провадження у справі

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Сінеф»
до Міністерства юстиції України (Департамент ДВС (відділ примусового виконання рішень)
третя особа:Товариство з обмеженою відповідальністю «ВаРос»
про визнання неправомірною бездіяльність, зобов'язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сінеф» (04050, м. Київ, вул. Мельникова, 18Б, офіс 4, код ЄДР 40439334) звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13, ), в якому просить суд:

визнати бездіяльність начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Клименка Романа Васильовича щодо не винесення постанови про зняття арешту з предмету іпотеки - об'єкта нерухомого майна з реєстраційним номером № 1, а саме: нежитлового приміщення матеріального складу № 1 літера К-2 загальною площею 322,6 кв.м., що розташоване за адресою: м. Львів, вул. Зелена, 238 неправомірною;

зобов'язати начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Клименка Романа Васильовича винести постанову про знаття арешту з об'єкту нерухомого майна з реєстраційним номером № 1, а саме: нежитлового приміщення матеріального складу № 1 літера К-2 загальною площею 322,6 кв.м., що розташоване за адресою: м. Львів, вул. Зелена, 238.

Позивач зазначає, що у провадженні відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МЮ України знаходиться виконавче провадження № 53935150 від 15.05.2017. Позивач не є учасником виконавчого провадження.

26.09.2017 державним виконавцем була винесена постанова про арешт майна боржника, у т.ч. предмета іпотеки - приміщення з реєстраційним номером 6, а саме приміщення складу загальною площею 322,6 кв.м., що розташовано за адресою м. Львів, вул. Зелена, 238, яке на дату винесення вказаної постанови знаходилось у іпотечній заставі ТОВ «Сінеф».

Позивач вважає, що накладання арешту на предмет іпотеки є порушенням вимог абз. 6, 7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» та ч. 7 ст. 51 ЗУ «Про виконавче провадження».

Позивач зазначає, що 02.07.2018 на ім'я начальника відділу примусового виконання було подано клопотання про зняття арешту з майна, де начальник відділу був проінформований про виявлені порушення при накладенні арешту та необхідність зняття арешту з майна на виконання вимог ч. 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження». Вимоги вказаної норми, як зазначає позивач, є імперативною нормою закону, виконання якої обумовлено виключно двома умовами - фактом здійснення порушення при накладенні арешту на майно та фактом інформування про таке порушення начальника, якому підпорядкований виконавець, який допустив таке порушення.

Однак, як зазначено у позові, станом на 14.08.2018 арешт не знято.

Позивач у судовому засіданні також пояснив, що звернення позивача до начальника відділу по суті є одночасно і скаргою, яку той повинен був розглянути, але не вирішив її.

Відповідач проти позову заперечив та просив відмовити у його задоволенні (т.1, а.с. 66-69). Відповідач звертає увагу, що начальник відділу перевіряє виконавче провадження, має право скасовувати процесуальні документи виконавця, зобов'язувати виконавця провести певні виконавчі дії. Відтак, на думку відповідача, начальник відділу не має повноважень постанови у виконавчому провадження щодо здійснення певних виконавчих дій, виконавцем якого він не є. Відповідач звертає увагу, що державним виконавцем, що виконує примусове виконання постанови про стягнення виконавчого збору є Медведєв О.В., а не начальник відділу Клименко Р.В. Відповідач звертає увагу, що максимальне втручання у виконання виконавчого документу у виконавчому провадженні керівник відділу може здійснювати лише на підставі постанови про проведення перевірки виконавчого провадження і скасування конкретної постанови чи дії державного виконавця, адже законом не передбачено таких повноважень для керівника.

Процесуальні дії, вчинені у справі.

Ухвалою від 31.08.2018 відкрито провадження у справі та, враховуючи те, що на даний спір не поширюються правила ст. 287 КАС України, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з проведенням судового засідання та викликом учасників справи.

Ухвалою від 02.10.2018 зупинене провадження у справі № 826/13061/18 до набрання законної сили рішенням суду у пов'язаній справі № 826/10451/18. Ухвалою від 24.01.2019 поновлено провадження у справі.

Третя особа просила розглядати справу за її відсутності (т.1, а.с. 47). При цьому, зазначено, що 10.05.2018 право власності на об'єкт на підставі застереження в іпотечному договорі було зареєстровано за кредитором - ТОВ «Сінеф» в рахунок погашення основного зобов'язання.

У судовому засіданні 24.01.2019 на підставі положень ст. 262 КАС України ухвалено про продовження розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та без проведення судового засідання.

26.09.2018 відповідач звернувся із клопотанням про закриття провадження у справі, яке мотивовано тим, що позивач звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом, який розглядається у справі № 914/1207/18 про зняття арешту у виконавчому провадженні № 53935150. Також, як зазначив відповідач, в ОАС м. Києва розглядається справа № 826/10451/18 з визнання дій державного виконавця неправомірними у зв'язку з винесенням постанови про накладення арешту у виконавчому провадженні № 53935150 та зобов'язання звільнити майно з під арешту. Відповідач вважає, що у вказаних справах розглядаються одне й те саме питання - зняття арешту. Відповідач вважає це зловживанням процесуальними правами та просить закрити провадження у справі.

Між тим, у справі № 826/10451/18 оскаржувались дії державного виконавця щодо винесення постанови у виконавчому провадженні № 53935150 від 26.09.2017 про арешт вищезгаданого майна із вимогами до суду звільнити майно з під арешту. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2018 адміністративний позов залишено без розгляду.

У свою чергу, у справі № 914/1207/18 (про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження та користування майном) позивач просив зобов'язати відділ примусового виконання рішень здійснити необхідні дії щодо зняття арешту, який накладено в межах виконавчого провадження № 53935150, з вищезгаданого нерухомого майна. Розгляд вказаної справи триває.

Аналізуючи доводи відповідача, слід зазначити, що у першому випадку оскаржуються дії державного виконавця із вимогою до суду щодо зняття арешту, тобто предмет позову у зазначеній справі та у справі № 826/13061/18 є різними.

Що стосується другого випадку, є очевидним, що вказаний позов спрямований на захист порушених, на думку позивача, його прав у сфері цивільно-правових відносин, розглядається господарським судом з інших підстав та з іншим предметом, в рамках іншої юрисдикції.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність обставин, передбачених ст. 238 КАС України, які б зумовлювали закриття провадження у справі, як власне не встановлено і обставин, передбачених ст. 240 КАС України, для залишення позову без розгляду.

Відтак, у задоволенні клопотання відповідача слід відмовити.

Керуючись статтями 205, 238, 240, 241, 243, 248, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання відповідача від 26.09.2018 про закриття провадження у справі.

Копію ухвали невідкладно надіслати учасникам справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 КАС України ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями) та окремо не оскаржується. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя О.А. Кармазін