Справа № 813/1520/18
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2019-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/3548/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Дідик Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2018 року (прийняте у м. Львові суддею Москалем Р.М. о 10 год. 58 хв.; складене у повному обсязі 16.10.2018) в адміністративній справі №813/1520/18 за позовом ОСОБА_1 до Львівського центру надання послуг учасникам бойових дій, Громадської комісії із захисту інтересів учасників антитерористичної операції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів виконавчий комітет Львівської міської ради, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення громадської комісії із захисту інтересів учасників антитерористичної операції при Львівському центрі надання послуг учасникам бойових дій (протокол № 125/2017) від 24.05.2017 по не включенню його до списків на виплату одноразової матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань;

- зобов`язати громадську комісію із захисту інтересів учасників антитерористичної операції при Львівському центрі надання послуг учасникам бойових дій включити його до списків на виплату одноразової матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань.

Позовні вимоги обгрунтовував тим, що він має право на одноразову матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань відповідно до Програми про захист інтересів учасників антитерористичної операції, затвердженої ухвалою Львівської міської ради від 23.04.2015 №4520, проте громадською комісією із захисту інтересів учасників антитерористичної операції при Львівському центрі надання послуг учасникам бойових дій 24.05.2017 прийнято рішення не включати його до списків на виплату цієї матеріальної допомоги у зв`язку з тим, що він вже отримав у власність земельну ділянку та використав своє право на приватизацію земельної ділянки з цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування житлового будинку» на території України. Позивач з цим рішенням не погоджується та вважає, що має право на отримання одноразової матеріальної допомоги, оскільки набуття у власність земельної ділянки відбулося не в межах Програми.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04жовтня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із цим рішенням, його оскаржив ОСОБА_1 , який вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права, без повного, об`єктивного з`ясування судом усіх обставин справи та належної оцінки доказів.

Тому просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що він реалізував гарантоване Конституцією України його право на землю, яке не стосується участі в бойових діях на сході України і не може обмежувати його в праві бути включеним в список на виплату одноразової матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань.

На цю апеляційну скаргу Львівським центром надання послуг учасникам бойових дій подано відзив, у якому вказано, що позивач,отримавши у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, використав своє право на безоплатну приватизацію землі цього цільового призначення, що в свою чергу виключає можливість згідно умов ухвали №4520 надати одноразову матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) не здійснювалося.

Також за приписами частини другої статті 313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) є громадянином України, з 25.02.2015 має зареєстроване місце проживання в м. Львові, що підтверджується його паспортом громадянина України (а.с. 12).

Позивач є офіцером Збройних Сил України, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 , та учасником антитерористичній операції, що підтверджується довідками № 542 від 03.04.2015, № 4880 від 09.12.2015 військової частини польова пошта НОМЕР_3 та посвідченням учасника бойових дій серія НОМЕР_4 (а.с. 19, 16, 40, 41).

23.04.2015 Львівська міська рада ухвалою № 4520 затвердила Програму забезпечення житлом учасників антитерористичної операції. Ця Програма за рахунок коштів місцевого бюджету встановила додаткові соціальні гарантії для певних категорій львів`ян - учасників АТО.

20.10.2016 та 06.04.2017 до згаданої ухвали внесені зміни шляхом затвердження нової редакції додатку - «Програми про захист інтересів учасників антитерористичної операції» (далі - Програма).

Ця програма урегулювала питання та умови надання додаткового соціального забезпечення (житлом, земельними ділянками та матеріальною допомогою) певних категорій осіб (військовослужбовців, учасників АТО та інших), що проживали на території Львівської міської ради станом на дату її запровадження.

Для надання послуг учасникам бойових дій, війни членам їх сімей та сімей загиблих учасників, що брали безпосередню участь в антитерористичній операції Львівська міська рада утворила Львівський центр надання послуг учасникам бойових дій (ухвала № 117 від 14.01.2016).

Для реалізації Програми при Львівському центрі надання послуг учасникам бойових дій утворено Громадську комісію із захисту інтересів учасників антитерористичної операції (ухвала від 11.11.2016 №1049), рішення якої є підставою для розгляду виконавчим комітетом Львівської міської ради питання про надання житла або матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових потреб.

25.01.2017 ОСОБА_1 подав до Львівського центру надання послуг учасникам бойових дій заяву вх. № 1-1005 про надання йому як учаснику бойових дій на сході України одноразової матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань згідно Програми(а.с. 34).

Громадська комісія із захисту інтересів учасників антитерористичної операції при Львівському центрі надання послуг учасникам бойових (далі Громадська комісія) на своєму засіданні 24.05.2017 вирішила не включати ОСОБА_1 до списків на отримання одноразової матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань.

Свій висновок комісія обґрунтувала тим, що заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам пункту 1.7.2 Програми, оскільки він має у власності земельну ділянку під будівництво та обслуговування житлового будинку. Засідання громадської комісії оформлене протоколом за № 12/2017 (а.с. 54).

Суд першої інстанції мотивував рішення про відмову в задоволенні позову тим, що рішення Громадської комісії, яке оформлене протоколом №125/2017 від 24.05.2017, відповідає визначеним частиною другою статті 2 КАС України критеріям правомірного рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі законності, обґрунтованості та пропорційності.

Суд також відмовив у задоволенні позовних вимог до Львівського центру надання послуг учасникам бойових дій, оскільки цей відповідач не є належним за заявленими ОСОБА_1 позовними вимогами (не приймав оскаржуваного рішення та не має повноважень приймати рішення, про яке просить позивач).

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідають нормам матеріального права, фактичним обставинам справи і є правильними з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2.2 Програми (з урахуванням змін, внесених Ухвалою № 1177 від 20.10.2016) розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань складає 100 тис. грн на одну особу, що має право на її отримання відповідно до цієї Програми та підлягає коригуванню з врахуванням рівня інфляції на момент виплати. Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань виплачується одноразово у повному обсязі.

Згідно із підпунктом 3.2 пункту 3Програми дія цієї Програми не поширюється на громадян: які хоч і належать до категорії осіб, зазначених у пунктах 1 та 2 цієї Програми (зокрема учасники АТО, учасники бойовий дій), проте вже отримали у власність земельну ділянку та використали своє право на приватизацію земельної ділянки з цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування житлового будинку» на території України.

Ухвалою № 1805 від 06.04.2017 Львівська міська рада знову внесла зміни до ухвали міської ради від 23.04.2015 № 4520 «Про затвердження Програми забезпечення житлом учасників антитерористичної операції», виклавши додаток у новій редакції.

Ця редакція була чинною станом на дату прийняття Громадською комісією із захисту інтересів учасників антитерористичної операції при Львівському центрі надання послуг учасникам бойових оскарженого рішення.

Згідно із пунктом 1.6 Програми розмір матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань складає 100 тис. грн на одну особу, що має право на її отримання відповідно до цієї Програми.

Згідно з пунктом 1.7. дія Програми не поширюється, зокрема, на осіб:

1.7.2. Які хоч і належать до категорії осіб, зазначених у пунктах 1.2 та 1.4 цієї Програми, проте вже отримали у власність земельну ділянку та використали своє право на приватизацію земельної ділянки з цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування житлового будинку» на території України.

1.7.3. Які хоч і належать до категорії осіб, зазначених у пунктах 1.2 та 1.4 цієї Програми, проте вже отримали у власність земельну ділянку та використали своє право на приватизацію земельної ділянки з цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування житлового будинку» на території м. Львова та Львівської області, окрім тих земельних ділянок, які були набуті у власність шляхом спадкування, дарування, купівлі-продажу, що підтверджується відповідними документами.

Встановлено, що ОСОБА_1 отримав безоплатно у приватну власність земельну ділянку (кадастровий № :01:001:0168), розташовану по АДРЕСА_1 за цільовим призначення «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)».

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги доводи позивача про те, що він отримав згадану земельну ділянку не як учасник АТО, а як громадянин України в порядку передбаченому статтями 116, 121 Земельного кодексу України, оскільки у Програмі причиною непоширення її зазначено факт отримання у власність земельної ділянки та використання свого права на приватизацію земельної ділянки з цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування житлового будинку» на території м. Львова та Львівської області, незалежно від статусу учасника АТО чи учасника бойових дій.

Львівська міська рада, запроваджуючи Програмою додаткові гарантії соціального захисту для жителів міста Львова - учасників антитерористичної операції, встановила чіткі критерії та визначила вимоги до осіб, які можуть/не можуть претендувати на участь в Програмі.

Пунктом 1.7.3. Програми передбачено єдине виключення із встановленого п. 1.7.2 Правила щодо земельних ділянок, які були набуті у власність шляхом спадкування, дарування чи купівлі-продажу.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що той факт, що місцева рада надала ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки до запровадження Програми жодним чином не змінює того факту, що позивач не відповідає одному із критеріїв, що дозволяють отримати на підставі Програми додаткове забезпечення за рахунок місцевого бюджету.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2018 року в адміністративній справі №813/1520/18 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин
Постанова складена у повному обсязі 01 лютого 2019 року.