Справа № 2340/3688/18
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2340/3688/18 Суддя (судді) першої інстанції: Л.В. Трофімова
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Земляної Г.В., при секретарі - Бродацькій І.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2018 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради Черкаської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про:

- визнання неправомірними дії Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради Черкаської області (надалі за текстом «Департамент») щодо відмови у встановленні статусу інваліда війни та видачі посвідчення інваліда війни позивачу;

- зобов'язати Департамент видати їй посвідчення інваліда війни.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона приймала участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формування Цивільної оборони. На час звернення із позовом до суду їй було встановлено групу інвалідності в зв'язку з захворюванням, пов'язаним з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Посилаючись на приписи п. 9 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до яких до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб залучених до складу формувань цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ОСОБА_2 вважала, що їй має бути встановлено статус інваліда війни, в зв'язку з чим звернулась до відповідача із відповідною заявою. Однак Департамент відмовило їй у встановленні такого статусу.

Вважаючи таку відмову незаконною, позивач просив задовольнити позов.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення окружним адміністративним судом норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, просить скасувати згадане рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Зокрема, ОСОБА_2 зазначає, що жодний нормативний документ з питань Цивільної оборони не містить однозначної вимоги щодо обов'язковості видання розпорядчого документу про залучення кожної конкретної особи до дій у складі формувань Цивільної оборони.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 працювала в Черкаській дитячій міській лікарні на посаді лаборанта дитячої поліклініки № 2 та як зазначено у довідці Іванківської ЦРЛ від 24.07.1991 року була направлена для надання медичної допомоги у 30-км зону Чорнобильської АЕС з 04.07.1986 року по 24.07.1986 року відповідно до наказів від 30.06.1986 року № 87 «горздравотдела» та від 01.07.1986 року № 110 «детской больнице».

За даними довідки до акту огляду МСЕК сер. МСЕ від 26.11.1997 р. позивачеві встановлено ІІ групу інвалідності, захворювання якої пов'язане з роботами по ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС.

Позивач звернулася до Департаменту із заявою про надання статусу інваліда війни згідно пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». До заяви були додані всі необхідні документи.

Відповідно до копії витягу протоколу № 31 засідання Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради з питань встановлення громадянам пільгових статусів від 30.08.2018 року відповідач відмовив у встановленні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни 2 групи.

Згідно п.9 ч.2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 р. № 3551-XII (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до пункту 2 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 р. № 302 посвідчення є документом, що підтверджує статус осіб, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Згідно з пунктом 10 цього Положення посвідчення інваліда війни видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причини інвалідності.

Відповідно до ч 1 ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 р. № 796-XII (надалі за текстом - «Закон №796-XII») учасниками ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Положенням про невоєнізовані формування ЦО СРСР, затвердженим наказом начальника Цивільної оборони СРСР від 6 червня 1975 року № 90 та Положенням про Цивільну оборону СРСР, затвердженим постановою КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18 березня 1976 року № 1111, було передбачено, що формування Цивільної оборони, в тому числі і невоєнізовані, створювались для виконання заходів по ліквідації аварій, катастроф, стихійних лих, великих пожеж, та їх наслідків, а також при застосуванні засобів масового ураження (у воєнний час), захисту і організації життєзабезпечення населення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції що обов'язковими умовами, за якими особу можна віднести до інвалідів війни згідно п. 9 ч. 2 ст. 7 Закон №796-XII є наявність у особи інвалідності, наявність доказів залучення такої особи до складу саме формувань Цивільної оборони та отримання інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Оскільки в матеріалах справи відсутні належні докази щодо залучення позивача саме до складу формувань Цивільної оборони для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, підстав для поширення на позивача дії п. 9 ч. 2 ст. 7 Закон №796-XII колегія суддів не вбачає.

З огляду на викладене слід погодитись з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена в повному обсязі 29 січня 2019 р.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.П.Мельничук

суддя Г.В.Земляна