Справа № 0640/3956/18
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2019-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 0640/3956/18

Головуючий у 1-й інстанції: Панкеєва Вікторія Анатоліївна

Суддя-доповідач: Сушко О.О.

22 січня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Смілянця Е. С. Залімського І. Г. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Платаш В.О.,

представників позивача: Рибинського М.Ю., Гудилко Т.М.

представника відповідача: Зеленюка Ю.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2018 року (м. Житомир, 12 жовтня 2018 року) у справі за адміністративним позовом Овруцького щебеневого заводу Гомельського міського шляхового будівельного-ремонтного тресту до Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 31 травня 2018 року №,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми В4 Головного управління ДФС у Житомирській області від 31.05.2018 №.

Відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2018 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача в судовому засіданні просив задовольнити апеляційну скаргу.

Представники позивача в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що за результатами камеральної перевірки Овруцького щебеневого заводу Гомельського міського шляхового будівельного-ремонтного тресту складено акт від 16.05.2018 №1110/06-30-12-02-26.

Перевірку проведено з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за березень 2018 року.

На підставі виявлених порушень, Головним управлінням ДФС у Житомирській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 31.05.2018 №.

Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, п.75.1.1. ст.75 Податкового кодексу України (далі - ПК України) встановлено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій).

Згідно з п.п. 198.1.-198.2. ст.198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

В силу п.198.3. ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1. статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів та послуг.

За змістом п.198.6. ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних.

У відповідності до п.200.1. ст.200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Вимогами п.200.2. ст.200 ПК України встановлено, що при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з п. 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов'язань, перераховує суми податку до бюджету.

Пунктом 200.4. ст.200 ПК України визначено, що при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з п.200.1. цієї статті, така сума: враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п. 200-1.3 ст. 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу; або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п. 200-1.3 ст. 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Отже, платник податку у разі підтвердження фактичного здійснення господарської операції має право на включення сум ПДВ, сплачених у вартості товарів, робіт чи послуг, до податкового кредиту з податку на додану вартість відповідного податкового періоду і, як наслідок, на його врахування при визначенні різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту.

При цьому, позивач стверджує про реальність господарських операцій між Овруцьким щебеневим заводом Гомельського міського шляхового будівельного-ремонтного тресту та ТОВ "Західторгінвест" та на підтвердження надає наступні докази.

Договором купівлі-продажу від 29.05.2017 року підтверджується факт господарської операції щодо купівлі Овруцьким щебеневим заводом Гомельського міського шляхового будівельного-ремонтного тресту обладнання у ТОВ "Західторгінвест".

На підтвердження факту передачі конвеєрних роликів щебеневому заводу та оплати товару до матеріалів справи надано податкову накладну № 19 від 20.03.2018 року та видаткову накладну від 20.03.2018 року №РН-0000094.

Згідно з товарно-транспортною накладною від 20.03.2018 року товар, що вказаний у видатковій накладній доставлений позивачу та прийнятий відповідальною особою вантажоодержувача.

Також, позивачем надано прибутковий ордер №175 від 20.03.2018 року та рахунок-фактуру №СФ-0000095 від 20.03.2018 року для сплати коштів за товар.

На підтвердження факту розрахунку за вказаний товар з контрагентом, позивач надає виписку по рахунку. Зі змісту виписки встановлено, що щебеневий завод 20.03.2018 року перерахував на рахунок ТОВ "Західторгінвест" 61359,72 грн за запчастини (ролики конвеєрні).

Картками складського обліку матеріалів ролики конвеєрні прийняті на склад Овруцького щебеневого заводу Гомельського міського шляхового будівельного-ремонтного тресту.

Згідно з розділом 2 заяви про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку Овруцького щебеневого заводу Гомельського міського шляхового будівельного-ремонтного тресту позивачем виставлено податковий кредит з податку на додану вартість у сумі 10226,62 грн по операціям з ТОВ "Західторгінвест" (порядковий номер 40).

У податковій декларації з податку на додану вартість за травень 2018 року зменшено залишок від'ємного значення за результатами перевірки контролюючого органу на суму 10227 грн.

Контролюючий орган в акті перевірки зазначає, що аналізом зареєстрованих накладних встановлено, що постачальниками ТОВ "Західторгінвест" є ТОВ "Західпромторг" та ПП "Промкомп 2007". ГУ ДФС у Житомирській області отримано лист -застереження від ГУ ДФС у Херсорнській області № 1125/7/21-22-08-01-14 від 27.02.2018 року з переліком платників, що беруть участь у схемах постачання та використання сумнівного податкового кредиту, серед яких ТОВ "Західпромторг" та ПП "Промкомп 2007". Дана податкова інформація свідчить про можливі порушенння платником податків податкового законодавства, так, як дані підприємства віднесено до АІС "Суб'єктів фіктивного підприємництва". А тому відповідач прийшов до висновку про неможливість подальшого продажу товару ТОВ "Західторгінвест" Овруцькому щебзаводу за відсутності його реального придбання, так, як не рідтверджено реальне придбання товару у контрагентів (ТОВ "Західпромторг" та ПП "Промкомп 2007") з врахуванням неможливості виробництва товарів у зв'язку з відсутністю трудових ресурсів та об'єктів оподаткування.

Слід зазначити, що дані висновки контролюючого органу є неправомірними, оскільки у розумінні ст.124 Конституції України та ст.70 КАС України належними та допустимими доказами факту вчинення платником податків нікчемного правочину або факту відображення в обліку показників господарських операцій, які в дійсності не відбулись, можуть бути або обвинувальний вирок суду по кримінальній справі (діяння платника податків по протиправному заволодінню майном іншої особи або ухиленню від сплати податків, тобто вчинення нікчемного правочину, є об'єктивною стороною злочинів, передбачених ст.191 та ст.212 Кримінального кодексу України, або рішення суду у справі про стягнення одержаного за нікчемним правочином (наслідком вчинення платником податків нікчемного правочину відповідно до ст.ст. 207, 208, 250 Господарського кодексу України є застосування конфіскаційного заходу у вигляді стягнення одержаного за нікчемним правочином), або рішення суду про визнання правочину недійсним (відповідно до ч.3 ст.228 Цивільного кодексу України вчинення платником податків правочину, котрий суперечить інтересам держави і суспільства, є підставою для звернення до суду з вимогою про визнання такого правочину недійсним).

Натомість, наявності зазначених обставин, на підтвердження факту вчинення платником податків нікчемного правочину або факту відображення в обліку показників господарських операцій, які в дійсності не відбулися, не встановлено.

У даному випадку спірні господарські операції були належним чином відображені позивачем у податковому обліку, жодних свідчень того, що їх виконання спричинило заниження чи приховування об'єктів оподаткування у відповідних господарських операціях з боку їх учасників, судом також не встановлено.

Вказані документи складені відповідно до вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та Наказу Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88 "Про затвердження Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку".

Договір, укладений між позивачем та ТОВ "Західторгінвест" спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, не містить положень, які б суперечили вимогам чинного законодавства або інтересам сторін, а волевиявлення сторін правочину є вільним і відповідає їхній внутрішній волі, що відповідає загальним вимогам, встановленим ст.203 ЦК України, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Тобто, позивачем правомірно сформовано податковий кредит.

Крім того, чинне законодавство не зобов'язує платника податків перевіряти безпосереднього контрагента на предмет виконання ним вимог податкового законодавства перед тим, як відносити відповідні суми податку на додану вартість до податкового кредиту.

Разом з тим, з матеріалів справи встановлено, що податковий кредит відповідного спірного періоду сформований на підставі належним чином оформленої податкової накладної, отриманої від контрагента, яка зареєстрована платником податку на додану вартість, використовуючи придбані товари у власній господарській діяльності.

В свою чергу, слід зауважити, що податковим органом було здійснено камеральну перевірку лише позивача.

Водночас, камеральна перевірка є одним із способів реалізації контрольної функції податкового органу, шляхом якої здійснюється систематичний контроль за своєчасністю нарахування та відображення всіх відомостей, які впливають на правильність декларування платником податків. Під час такої перевірки відповідачем не може бути встановлено реальність господарських відносин між контрагентами, оскільки контролюючим органом не досліджуються документи бухгалтерського та податкового обліку.

Недобросовісність платника має бути встановлена безумовними та однозначними доказами, однак таких доказів на порушення вказаних вимог КАС України податковим органом не представлено, реальність виконання господарських операцій, на підставі яких позивачем сформовано податковий кредит, не спростовано.

Беручи до уваги те, що в даному випадку господарська операція з придбання товару була вчинена реально, з метою використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, позивач має право на віднесення сум податку на додану вартість, сплаченого в ціні товару на користь контрагента, до податкового кредиту.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 29 січня 2019 року.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Смілянець Е. С. Залімський І. Г.