Справа № 2а-0870/6081/11
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2019-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

29 січня 2019 року

справа №2а-0870/6081/11

адміністративне провадження №К/9901/31274/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у місті Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби

на ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27 грудня 2016 року у складі судді Шлай А.В.

у справі № 2а-0870/6081/11

за позовом Відкритого акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго"

до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

У липні 2011 року Відкрите акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" (далі - Товариство, платник податків, позивач у справі) звернулося до суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби (далі - податковий орган, відповідач у справі) про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2011 року, позов задоволений.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17 червня 2015 року касаційну скаргу податкового органу задоволено частково, скасовано постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2011 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2011 року, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

За результатами нового судового розгляду постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 08 грудня 2015 року позов задоволений повністю.

06 січня 2016 року відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, оскаржив його в апеляційному порядку, одночасно заявив клопотання про звільнення від сплати судового збору.

28 січня 2016 року ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, апеляційна скарга податкового органу залишена без руху на підставі статті 187 Кодексу адміністративного судочинства України та надано десятиденний строк для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання оригіналу документу про сплату судового збору (ухвала отримана відповідачем 15 лютого 2016 року).

23 лютого 2016 року відповідач, на виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, подав до суду заяву про перегляд розміру судового збору та його зменшення.

29 лютого 2016 року ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у задоволенні клопотання податкового органу відмовлено, апеляційну скаргу повернуто апелянту.

21 жовтня 2016 року відповідачем повторно подано апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції від 08 грудня 2015 року, одночасно заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

16 листопада 2016 року ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду апеляційна скарга залишена без руху на підставі частини четвертої статті 189 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на час прийняття ухвали судом апеляційної інстанції). Скаржнику у справі запропоновано протягом тридцяти днів із моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху надати суду заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження із наведенням інших поважних причин його пропуску.

27 грудня 2016 року до суду апеляційної інстанції від апелянта надійшло клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтоване вчасною подачею апеляційної скарги вперше та неможливістю своєчасної сплати судового збору.

27 грудня 2016 року ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду відповідачу відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою податкового органу на підставі частини четвертої статті 189 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на час прийняття ухвали судом апеляційної інстанції).

У січні 2017 року відповідачем подана касаційна скарга на ухвалу суду апеляційної інстанції від 27 грудня 2016 року, провадження за якою відкрито ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03 липня 2017 року, справу № 2а-0870/6081/11 з суду першої інстанції не витребувано.

У поданій касаційній скарзі скаржник у справі, із посиланням на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Товариством заперечення (відзив) на касаційну скаргу податкового органу не надані суду, що не перешкоджає перегляду судового рішення.

01 березня 2018 року матеріали касаційного провадження передані до Верховного Суду, які прийняті до провадження цього суду ухвалою від 07 березня 2018 року, справа № 2а-0870/6081/11 витребувана з суду першої інстанції.

19 березня 2018 року справа № 2а-0870/6081/11 надійшла на адресу Верховного Суду.

Переглянувши судове рішення в межах касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги.

Статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на час прийняття ухвали судом апеляційної інстанції) передбачено порядок та строки апеляційного оскарження.

Частиною 2 вказаної статті визначено, що апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Відповідно до частини 4 статті 189 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на час прийняття ухвали судом апеляційної інстанції) апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 186 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Таким чином, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою після закінчення строків, установлених статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), та якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суд поновлює або продовжує процесуальний строк, якщо визнає поважною причину пропуску даного строку (поважність причин повинен доводити скаржник).

Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини які зумовили такі причини є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Як на підставу поважності пропуску строку на апеляційне оскарження та його поновлення відповідач посилався на відсутність коштів на сплату судового збору.

Суд вважає, що наведені скаржником доводи не можуть бути підтвердженням поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки пунктом 2 розділу ІІ Закону України від 22 травня 2015 року №484-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" Кабінет Міністрів України зобов'язаний забезпечити відповідне фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.

Обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у неї коштів, призначених для сплати судового збору, не звільняють державний орган від обов'язку своєчасної сплати судового збору.

З огляду на приписи статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на час прийняття ухвали судом апеляційної інстанції), відповідач, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на апеляційне оскарження судового рішення, повинен діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх обов'язків, встановлених законом або судом для чого, як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, має вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Відтак, відповідач в особі свого керівника, який, в силу наданих йому повноважень, має можливість безпосереднього впливу на процес організації діяльності податкового органу, повинен забезпечити належний рівень здійснення претензійно - позовної роботи, а тому зазначені відповідачем підстави для поновлення строку апеляційного оскарження не можна визнати поважними, оскільки вони не пов'язані з дійсно непереборними та об'єктивними перешкодами, істотними труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений процесуальним законом строк подання апеляційної скарги і не надають права у будь-який необмежений після спливу цього строку час реалізовувати право на апеляційне оскарження судових рішень.

З огляду на зазначене, Суд приходить до висновку, що у суду апеляційної інстанції були наявні підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження відповідно до абзацу 2 частини 4 статті 189 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Суд визнає, що суд апеляційної інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого касаційна скарга податкового органу залишається без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанцій без змін.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у місті Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27 грудня 2016 року у справі № 2а-0870/6081/11 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф. Ханова

Судді: І.А. Гончарова

І.Я. Олендер