Справа № 813/955/18
Суддя: Крутько Олена Василівна
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/955/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 року

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Крутько О.В.,

за участю секретаря судового засідання Лізогуб В.В.,

представника позивача Кордиша В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , законним представником якого є ОСОБА_2 до Галицької районної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Львівська міська рада про визнання незаконними дій, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , законним представником якого є ОСОБА_2 , в якому позивач просить суд:

-визнати незаконними дії (рішення) Галицької районної адміністрації м. Львова щодо відмови у зміні реєстрації місця проживання ОСОБА_1 ;

-зобов`язати Галицьку районну адміністрацію м.Львова здійснити реєстрацію проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 11.10.2017 року звернувся до Галицької районної адміністрації м.Львова через Територіальний підрозділ ЦНАП м.Львова із заявами щодо зняття з реєстрації місця проживання з АДРЕСА_2 та реєстрацію місця проживання по АДРЕСА_1 . 13.10.2017 року Галицька районна адміністрація м.Львова відмовила позивачу у реєстрації місця проживання. Вважає рішення відповідача незаконним та таким, що порушує законні права та інтереси ОСОБА_1 .

Відповідач проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначає, що відповідно до ч.1 ст.242 Цивільного кодексу України батьки (усиновлюючі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Позивачем до заяви про зняття з реєстрацію та реєстрація місця проживання ОСОБА_1 не було надано заяви-згоди батька, а відтак, у Галицької районної адміністрації відсутні правові підстави для перереєстрації неповнолітнього ОСОБА_1 .

05.06.2018 року позивачем подано заперечення на відзив, в якому вважає, що на підставі ч.3 ст.160 Сімейного кодексу України у відповідача відсутні підстави вимагати у позивача, який досягнув чотирнадцяти років заяву-згоду батька щодо зміни місця проживання.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 11.06.2018 року закрито провадження у справі №813/9555/18 за позовом ОСОБА_1 , законним представником якого є ОСОБА_2 до Галицької районної адміністрації про визнання незаконними дій, зобов`язання вчинити дії.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.08.2018 року по справі №876/54443/18 апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, скасовано ухвалу про закриття провадження у справі від 11.06.2018 року у справі №813/955/17 та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою від 09.10.2018 року справу прийнято до провадження та призначено підготовче засідання.

05.12.2018 року позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог в частині зобов`язання Галицької районної адміністрації м.Львова здійснити реєстрацію проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

13.12.2018 року протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог та просив їх задоволити. Крім того, представник позивача просив питання про судові витрати вирішити після ухвалення судового рішення.

Представники відповідача та третьої особи у судове засідання не з`явилися, належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового засідання. Третьою особою не було подано до суду жодних пояснень по суті позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

11.10.2017 року ОСОБА_1 , законним представником якого є ОСОБА_2 звернувся до Галицької районної адміністрації через Територіальний підрозділ ЦНАП м.Львова із заявами щодо зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 з АДРЕСА_2 та реєстрація місця проживання по АДРЕСА_1 .

13.10.2017 року Галицька районна адміністрація відмовила позивачу у реєстрації місця проживання. Вказана відмова мотивована п.11 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру №207 від 02.03.2016 року з приміткою згода батька дитина, тобто у зв`язку із її відсутністю.

Позивач не погоджується із вказаним рішенням, вважає його протиправним і просить скасувати.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Спірні правовідносини в даній справі регулюються Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України", Правилами реєстрації місця проживання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207 "Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру", а також Цивільним і Сімейним кодексами України.

Закон України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" відповідно до Конституції України регулює відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Статтею 3 зазначеного встановлено, що місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; орган реєстрації - виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради; реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Згідно з частиною першою статті 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.

Частиною третьою статті 6 вказаного Закону встановлено, що для реєстрації особа або її представник подає органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг):

-письмову заяву;

-документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження; квитанцію про сплату адміністративного збору; документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).

Відповідно до статті 10 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", правила здійснення реєстрації місця проживання, форми необхідних для цього документів, порядок передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 13 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що вільний вибір місця проживання обмежується щодо осіб, які не досягли 14-річного віку.

У відповідності до ч.1 ст.29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно ч.2 ст.29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно до ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Тобто, у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка досягла 14 років, визначається нею самою.

Відповідно до п.18 Правил реєстрації місця проживання, у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Відповідно до п.11 Правил, орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо особа не подала необхідних документів або інформації; у поданих документах містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними; звернулася особа, яка не досягла 14 років.

Наведений перелік підстав, з яких орган реєстрації відмовляє в реєстрації місця проживання є вичерпним, та додаткових умов не передбачає.

Судом встановлено, що 11.10.2017 року ОСОБА_1 , законним представником якого є ОСОБА_2 звернувся до Галицької районної адміністрації через Територіальний підрозділ ЦНАП м.Львова із заявами щодо зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 з АДРЕСА_2 та реєстрацію місця проживання по АДРЕСА_1 .

Пакет документів, що подавався позивачем до заяв від 11.10.2017 року є повним, та у повній мірі відповідав вимогам чинного законодавства.

На момент подачі документів з метою реєстрації місця проживання ОСОБА_1 було 14 років, що виключає необхідність долучення до заяви щодо зміни місця проживання заяви-згоди батька.

Суд зауважує, що положеннями частини сьомої статті 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" встановлено заборону вимагати для реєстрації місця проживання подання особою інші, ніж передбачено цією статтею, документи, суд дійшов висновку, що відповідачем було відмовлено позивачу у реєстрації місця проживання з порушенням вимог Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні".

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1)на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2)з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3)обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4)безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6)розсудливо; 7)з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8)пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9)з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10)своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позовні вимоги є обґрунтованими, не спростованими суб`єктом владних повноважень, отже, позов слід задоволити. Визнати протиправним рішення Галицької районної адміністрації м.Львова про відмову у реєстрації місця проживання ОСОБА_1 від 13.10.2017 року.

Відповідно до ч.3 ст.143 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

За заявою позивача питання про судові витрати буде вирішено після ухвалення судового рішення.

Керуючись ст.ст.14, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним рішення Галицької районної адміністрації м.Львова про відмову у реєстрації місця проживання ОСОБА_1 від 13.10.2017 року.

За заявою позивача питання про судові витрати буде вирішено після ухвалення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 31 січня 2019 року.

Суддя Крутько О.В.