Справа № 369/9732/18
Суддя: Дубас Т. В.
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 369/9732/18
Провадження № 2-а/369/247/18
РІШЕННЯ

Іменем України

11.12.2018 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

головуючої судді Дубас Т.В.,

при секретарі Ріпка Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Києво-Святошинського РВ УДМС України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішенні про скорочення терміну перебування на території України, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що постановою управління державної міграційної служби у Київській області ві 04.08.2018 року серія та номер ПН МКО 086518 накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400грн. за порушення ч.1 ст. 20 КУпАП. Вказана постанова ним оскаржена в суді. Під час винесення постанови, бул встановлено (з рапорту співробітника УБЗПТЛ ГУ НП в Київській області), що ОСОБА_1 порушив правила перебування іноземців в Україні, а саме працевлаштування без відповідного дозволу, необхідність якого передбачено законодавством України за адресою: Києво-Святошинський район, с.Соф.Борщагівка, Велика Кільцева, 110, ринок Столичний. Вважає, що встановлений управлінням державної міграційної служби у Київській обласі - факт працевлаштування позивача без відповідного дозволу, не відповідає дійсності, з наступних підстав.

Рішенням головного спеціаліста Києво-Святошинського РВ УДМС України в Київській області Бутоліної О.С. від 04.08.2018 року №7 скорочено строк тимчасового перебування на території України громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та зобов'язано його покинути територію України у термін до 09.08.2018 року.

Так, в оскаржуваному рішенні про скорочення терміну перебування на території України громадянина Республіки Азербайджана зазначено, що Громадянин Азербайджану пояснив, що у останнього не має достатнього фінансового забезпечення для подальшого перебування в Україні, тому він займається реалізацією баштанових культур. Також пояснив, що не має родичів та знайомих в Україні, які б могли гарантувати йому матеріальне забезпечення. В рішенні також вказано, що у ОСОБА_1 відсутні підстави перебування в Україні, передбачені п.п. 4-12 ч.1 ст. 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

Зазначає, що він в Україні ніколи не працював, не працює, не займається торгівельною діяльністю, тобто позивач приїхав в України без мети працевлаштуванні Він фінансово забезпечена людина, в Азербайджані працював начальником маркетингу і нагляду по Республіці Азербайджан та ніколи не мав наміру приїхати України з метою працевлаштування та займатися торгівельною діяльністю на ринку продажу баштанових культур, а тим більше працювати без відповідного дозволу. Він приїхав в України до свого приятеля - односельчанина ОСОБА_6, з яким знайомий більше 30 років для його відвідування, який є онкохворим. Позивач прибув в Україну 19.07.2018 року через КПП «Бориспіль» по приватним справам, що стоять відмітка в паспорті.

Тому просив суд визнати протиправним та скасувати рішення №7 Києво-Святошинського РВ УДМС в Київській області від 04.08.2018 року про скорочення терміну перебування на території України громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 серпня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.

17.09.2018 року від Києво-Святошинського РВ УДМС України у Київській області до суду надійшов відзив на адміністративний позов ОСОБА_1. У відзиві відповідач просить суд відмовити у задоволені позову, оскільки вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими, рішення про скорочення терміну перебування на території України громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 прийнято відповідно о норм чинного законодавства.

У судове засідання позивач та його представник не з'явились. Представник позивача направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Представник Києво-Святошинського РВ УДМС України у Київській області у судове засідання не з'явився. Про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі.

Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного.

При розгляді справи судом встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином Республіки Азербайджан,19.07.2018року прибув в Україну до м. Києва через КПП «Бориспіль» на підставі візи, дійсної до 25.11.2018 року. Метою візиту до України було відвідання позивачем приятеля - односельчанина ОСОБА_6.

04.08.2018 року позивач перебуваючи ринку «Столичний» підійшов до сина односельчанина ОСОБА_6 до якого він приїхав - ОСОБА_6, який є приватним підприємцем та здійснює торгівлю баштановими культурами на ринку «Столичний» в Києво-Святошинському районі, Соф. Борщагівка, Велика Кільцева, 110. Під час спілкування з ОСОБА_6 останній попросив приглянути за товаром, поки той сходить по ліки до аптеки для свого батька. Під час того коли позивач стояв біля машини з товаром до нього підійшли співробіники УБЗПТЛ ГУ НП України.

04.08.2018 р. головним спеціалістом Києво-Святошинського РВ УДМС України в Київській області Бутоліною О.С. був складений протокол про адміністративне правопорушення стосовно громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказав, що 14.15 у м. Боярка по вул. Хрещатик 88 було доставлено працівниками поліції УБЗПТЛ ГУНП в Київській області гр. Азербайджану ОСОБА_1, який порушив правила перебування іноземців в Україні, а саме працевлаштування без відповідного дозволу, необхідність якого передбачено законодавством України, за адресою: Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, Велика Кільцева 110, ринок «Столичний», за що передбачена відповідальність відповідно до ч.1 ст. 203 КУпАП. На підставі протоколу, 04.08.2018 року Начальником Києво-Святошинського РВ УДМС України в Київській області О.В. Погрібним була прийнята постанова про накладення адміністративного стягнення ПН МКО 086518, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.203 КУпАП та накладено штраф у розмірі 3400 грн.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01.11.2018 року скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення серії ПН МКО 086518 від 04.08.2018 року, якою громадянина ОСОБА_1, притягнуто до відповідальності, яка передбачена частиною 1 статті 203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 3400, 00 гривень.

Рішенням головного спеціаліста Києво-Святошинського РВ УДМС України в Київській області Бутоліної О.С. від 04.08.2018 року №7 скорочено строк тимчасового перебування на території України громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та зобов'язано його покинути територію України у термін до 09.08.2018 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 р. N150 затверджено Порядок про продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України.

Відповідно до п.2 вказаного Порядку №150 іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території:

1) протягом наданого візою дозволу в межах строку дії візи в разі в'їзду осіб без громадянства чи іноземців, які є громадянами держав з візовим порядком в'їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України;

2) не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в'їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в'їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22.09.2011 №3773.

Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", іноземці та особи без громадянства зобов'язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

У відповідності до приписів частини першої статті 24 Закону, якщо в іноземця або особи без громадянства немає підстав для тимчасового проживання, встановлених частинами четвертою-дванадцятою статті 4 цього Закону, або для тимчасового перебування на території України, строк їх перебування скорочується.

Вказана норма узгоджується з положеннями пункту 12 Порядку.

Згідно із пунктом 13 Порядку, рішення про скорочення строку тимчасового перебування іноземця та особи без громадянства на території України приймається керівником територіального органу або підрозділу ДМС чи його заступником або керівником органу СБУ в разі відсутності підстав для тимчасового перебування, а також заяви приймаючої сторони, органу Національної поліції чи органу охорони державного кордону.

Приписами пункту 14 Порядку встановлено, що у рішенні про скорочення строку тимчасового перебування іноземця та особи без громадянства на території України зазначається строк, протягом якого особа зобовязана виїхати з України. Такий строк не може бути більш як десять діб з дня прийняття рішення.

Копія зазначеного рішення видається іноземцеві та особі без громадянства під розписку.

У паспортному документі іноземця або документі, що посвідчує особу без громадянства, ставиться відмітка Строк тимчасового перебування скорочено до ____ ___________ 20__ року.

Отже, законодавством України закріплено, що іноземці та особи без громадянства мають право перебувати на території України за наявності підстав, перелік яких є вичерпний. Одночасно закріплено, що у разі відсутності у іноземця або особи без громадянства передбачених підстав для перебування або проживання на території України, строк такого перебування підлягає скороченню.

Судом встановлено, що Позивач прибув в Україну на підставі візи, дійсної до 25.11.2018 року, а тому він вважається таким, що тимчасово перебуває на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в'їзд, а тому, у відповідності до п. 16 ч. 4 Закону має підстави перебувати на території України.

В свою чергу відповідачем не зазначено доказів, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме, не має доказів працевлаштування фактичним роботодавцем та місце і час правопорушення. Не враховано обставини, що Позивач прибув в Україну на підставі візи, дійсної до 25.11.2018 року, тобто, має дозвільні документи на проживання в Україні. Не враховано наявність та характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність).

При цьому позивачем вказано, що він не працевлаштовувався та ні з ким не укладав трудової угоди.

Більше того, Києво-Святошинським РВ УДМС України в Київській області не досліджувалося питання наявності вини, яка повинна була бути вираженою у формі умислу. Зокрема, протокол не містить жодних висновків щодо наявності у діях особи вини у вчиненні правопорушення. Постанова містить виключно опис фактичних обставин і зазначення, що такі дії становлять порушення п. 67 постанови КМУ № 322 від 25.04.2018 року.

Також суд зазначає, що посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана виконати ряд дій, обов'язкове виконання яких в своїй сукупності сприяє правильному вирішенню справи по суті і винесенню законного рішення, однак відповідно до матеріалів справи, протокол та постанову було викладено українською мовою, не зважаючи на те, що позивач є громадянином іншої країни та українська мова йому не зрозуміла. Доказів залучення перекладача відповідачем також не надано.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що Відповідачем протиправно прийнято рішення № 7 від 04.08.2018 року про скорочення строку тимчасового перебування на території України ОСОБА_1.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бендерський проти України" від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Відповідно до ст. 8 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод", ратифікованої Законом № 475/97-ВР від 17.07.97 року, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Поряд із міжнародними положеннями право людини на недоторканість особистого життя закріплене в Конституції України.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, здійснюватися це можна виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 9, 72, 77, 90, 139, 205, 229, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Києво-Святошинського РВ УДМС України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішенні про скорочення терміну перебування на території України - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення №7 Києво-Святошинського РВ УДМС в Київській області від 04.08.2018 року про скорочення терміну перебування на території України громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

.

Суддя: Дубас Т.В.