Справа № 360/7/19
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2019-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

28 січня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/7/19

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Борзаниці С.В.

при секретарі судового засідання Кравцовій Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про визнання протиправною та скасування постанови від 19.12.2018 про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 57737114,-

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Галушка М.В. про накладення штрафу в сумі 5100,00 грн. у виконавчому провадженні № 57737114.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 20.11.2018 головним державним виконавцем служби відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Галушка М.В. відкрито виконавче провадження № 57737114 з примусового виконання виконавчого листа № 812/1540/18, виданого 09.11.2018 Луганським окружним адміністративним судом про зобов'язання головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області провести виплату ОСОБА_2 перерахованої пенсії відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на підставі довідки ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Луганській області від 21.03.2018 № 3545 - ЛК за період з 01.01.2016 по 31.12.2017.

Листом № 17309/03-01 від 12.12.2018 позивач повідомив відповідача про те, що у відповідності до статті 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262 - XII, виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Головне управління не наділене правом самостійно без правового врегулювання та фінансової можливості, тобто збільшення видатків з Державного бюджету України, здійснювати виплату коштів. Відповідно, як рішення про стягнення пенсій (інших соціальних виплат), так і рішення про зобов'язання виплатити пенсії (інші соціальні виплати) виконуються за рахунок коштів державного бюджету (за певною бюджетною програмою), при цьому, інші кошти, які б могли бути спрямовані на виконання рішення суду, в головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області відсутні.

Доплата по проведеному перерахунку за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 у сумі 47761,75 грн. буде виплачена в терміни відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», починаючи з 01.01.2019 в такому порядку:

з 01.01.2019 по 31.12.2019 - щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017;

з 01.01.2020 - щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017та до забезпечення повної виплати розрахованої суми.

Таким чином, строк для сплати за 2016 рік - 2017 рік даних сум на сьогодні ще не настав.

Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 103, якою встановлений порядок перерахування та виплати раніше призначених пенсій працівникам міліції та внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Порядок № 45).

ГУ ПФУ в Луганській області здійснений перерахунок пенсії позивача з 01.01.2018 у відповідності з довідкою, наданою ліквідаційною комісією ГУМВС України у Луганській області, та у повній відповідності до вимог діючих нормативно-правових актів - Закону № 900 - VIII, статті 63 Закону № 2262 - XII, постанов Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 та від 21.02.2018 № 103, зокрема, визначено суму заборгованості з пенсії з 01.01.2016 по 31.12.2017 та встановлено порядок її виплати, визначений постановою № 103.

Також після здійсненого перерахунку позивачем здійснено виплату перерахованої пенсії у відповідності до порядку, визначеного постановою КМУ від 21.02.2018 № 103.

Зважаючи на те, що в резолютивній частині рішення суду не зазначено порядку і способу виконання, не йдеться про одноразову виплату (стягнення) заборгованості з пенсії з 01.01.2016 по 31.12.2017, та з врахуванням чинної постанови КМУ від 21.02.2018 № 103, тобто чинного підзаконного нормативно-правового акту, не застосувати який орган головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області не вправі, та який визначає порядок виплати перерахованих пенсій, в межах спірних правовідносин відсутні підстави для накладення штрафу за невиконання судового рішення, оскільки воно виконується позивачем у відповідністю з вимогами чинного на теперішній час законодавства.

19.12.2018 головним державним виконавцем Галушка М.В. винесено постанову про накладення штрафу, згідно якої за невиконання рішення суду, на позивача, на підставі статті 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження", накладено штраф у розмірі 5 100 грн.

З аналізу статей 63, 75 Закону України Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VІІІ) вбачається, що визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме не виконання рішення суду без поважних причин.

Поважними в розумінні наведених норм Закону №1404-VІІІ можуть вважатися об'єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником та які не залежали від його власного волевиявлення:

ОСОБА_2 пенсія нараховується та виплачується відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ(далі - закон 2262).

Грошові кошти у вигляді перерахованої пенсії, яка належить до виплати пенсіонеру, не є власністю Позивача, не знаходяться на його рахунках. Фактичне, у повному обсязі виконання судового рішення, можливо лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок Державного бюджету.

Листом № 22434/23-21 від 06.07.2018 Пенсійний фонд України довів, що Пенсійний фонд сформував потребу в бюджетних коштах, необхідних для перерахунку пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ(міліції) та направив її до Міністерства соціальної політики України як до головного розпорядника бюджетних коштів.

Виплата вказаних сум у 2018 році постановою №103 не передбачена.

Таким чином, Пенсійний фонд України вчинив всі залежні від нього дії для забезпечення виплати перерахованих пенсій.

Крім того, вимога про перерахунок пенсії не вказує на зобов'язання здійснення одноразового платежу, оскільки відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Відтак, у державного виконавця були відсутні правові підстави для винесення постанови про накладення на позивача штрафів за невиконання рішення суду без поважних причин.

Позивач вважає, що зазначене рішення Відповідача не відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак має бути скасовано.

Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на таке.

На виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області знаходиться виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа Луганського окружного адміністративного суду від 09.11.2018 № 812/1540/18 про зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України з Луганській області провести виплату на Вашу користь перерахованої пенсі" відповідно до статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" на підставі довідки ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Луганській області від 21.03.2018 № 3545-ЛК за період з 01.01.2016 по 31.12.2017.

20.11.2018 державним виконавцем, керуючись вимогами Закону України "Про виконавче провадження", винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Державним виконавцем, відповідно до статті 18 Закону України "Про виконавче провадження", направлено вимоги боржнику щодо стану виконання рішення суду та попереджений про наслідки невиконання рішення суду.

На адресу відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області надійшла відповідь від боржника, з якої встановлено, що рішення суду не виконано.

19.12.2018 державним виконавцем відповідно до статей 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 5 100 грн.

Станом на 28.01.2019 боржником рішення суду не виконано.

Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області зазначає, що відсутність коштів у Головному управлінні пенсійного фонду України в Луганській області не доводить поважність причин невиконання судового рішення.

Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 №280, він є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню. Його територіальні підрозділи є також органами виконавчої влади.

За приписами пункту 1 постанови Кабінету міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» призначені згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб») (далі - Закон) до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01.03.2018 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Таким чином, вказана постанова регулює встановлює обов'язок здійснення відповідного перерахунку, та, як наслідок, порядок її виплати.

Просить у задоволенні адміністративного позову відмовити за необґрунтованістю.

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, просили розглянути справу за їх відсутності.

Судом по справі вчинені такі процесуальні дії.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 04.12.2018 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків (а.с. 17-18).

Ухвалою суду від 21.01.2019 відкрите провадження у справі, вирішено справу розглянути у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін, із врахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, встановлених статтею 287 КАС України, судове засідання у справі призначено на 28.01.2018 (арк.спр. 1-2).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-79 КАС України, суд дійшов такого.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 20.11.2018 головним державним виконавцем служби відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Галушка М.В. відкрито виконавче провадження № 57737114 з примусового виконання виконавчого листа № 812/1540/18, виданого 09.11.2018 Луганським окружним адміністративним судом про зобов'язання головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області провести виплату ОСОБА_2 перерахованої пенсії відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на підставі довідки ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Луганській області від 21.03.2018 № 3545 - ЛК за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 (а.с. 8, 39-40, 42).

Листом № 17309/03-01 від 12.12.2018 позивач повідомив відповідача про те, що у відповідності до статті 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262 - XII, виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України (а.с.9-10).

Постановою головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Луганській області Галушка М.В. від 19.12.2018 ВП № 57737114 накладено штраф на ГУ ДФУ у Луганській області за невиконання судового рішення по справі № 812/241/15 на користь держави в розмірі 5100,00 грн (а.с. 10), яка отримана позивачем 21.12.2018 (а.с. 7,8, 50).

Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Відповідно до частини першої статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом (частина другої статті 371 КАС України).

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положеннями статті 2 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, обов'язковості виконання рішень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження", підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно пункту 1 частини першої статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" (Закону №1404-VIII) виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону - за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню) (статті 26 Закону №1404-VIII)

У відповідності до статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. (частина 2 Закону №1404-VIII)

Частиною 1 статті 75 Закону №1404-VIII передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

З аналізу норм чинного законодавства слідує, що безумовною підставою для накладення штрафу є невиконання рішення суду та постанови про відкриття провадження без поважних причин у визначений строк.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

В частині третій вказаної статті наведений перелік дій, які має право вчиняти державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження, зокрема: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз'яснення рішення у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи внутрішніх справ; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом тощо.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області вимоги виконавчого документа у встановлений законом строк в повному виконані не були, у зв'язку з чим на позивача (боржника) накладено штраф у розмірі 5100,00 грн. за невиконання рішення суду.

В якості підстави неможливості виконання рішення суду у повному обсязі відповідачем зазначено посилання на постанову КМУ № 103 від 21.02.2018, якою було визначено порядок проведення перерахунку пенсій особам начальницького і рядового складу внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського.

Вказані вище доводи позивача судом визнаються незмістовними з огляду на таке.

Аналіз змісту Постанови КМУ № 103 дає підстави для наступних висновків суду.

Пункт 1 вказаної постанови містить положення щодо перерахунку пенсії, призначеної згідно із Законом № 2262 до 1 березня 2018 року, з урахуванням відповідних виплат, що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до постанови КМУ від 30.08.2017 № 704.

Пунктом 2 визначено, що виплати перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій проводити з 1 січня 2018 року у таких розмірах:

з 1 січня 2018 року - 50 відсотків;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків;

з 1 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

Пунктом 3 Постанови КМУ № 103 визначений перерахунок з 1 січня 2016 року пенсій, призначених згідно із Законом № 2262 особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні виплати в розмірах, установлених законодавством, за січень 2016 р. відповідно до постанови КМУ від 11.11.2015 № 988.

Виплату перерахованих відповідно до абзацу першого цього пункту пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) проводити з 1 січня 2018 року. Сума перерахованих пенсій для виплати за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року обчислюється органами Пенсійного фонду України станом на 1 січня 2018 року та виплачується після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету в такому порядку:

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року;

з 1 січня 2020 року - щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року та до забезпечення повної виплати розрахованої суми.

Таким чином, Постановою КМУ № 103 визначений порядок, яким виплата сум підвищення перерахованої пенсії, що мали бути перераховані та виплачені в період з 01.01.2016 по 24.02.2018, фактично зменшена (виплата 50 та 75 відсотків) та розстрочена на значний термін (протягом 2018-2020 років), що порушує право позивача на отримання усієї суми підвищеної пенсії, яка повинна була розрахована та виплачена відповідачем на підставі постанови КМУ від 13.02.2008 №45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262, та внесення змін до постанови Кабінету міністрів України від 17.07.1992 №393» (далі-Порядок №45).

Вказаний висновок суду ґрунтується на таких законодавчо визначених положеннях.

Пунктами 2 та 3 Постанови КМУ № 103 встановлена процедура виплати сум перерахованої пенсії у зменшеному розмірі та сама виплата різниці у сумі перерахованої пенсії розстрочена на тривалий період.

Однак суд зазначає, що нормами Закону № 2262 зовсім не було визначене питання стосовно того, що виплата перерахованих сум пенсій може бути розстрочена у зменшеному розмірі (50 та 75 відсотків).

Статтею 11 Закону № 2262 визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Постановою КМУ від 21.02.2018 № 103 прямо визначено, що вона прийнята відповідно до частини четвертої статті 63 Закону № 2262.

Частиною четвертою статті 63 Закону № 2262 визначено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Таким чином, частиною четвертою статті 63 Закону № 2262 прямо встановлено, що Кабінет Міністрів України визначає умови, порядок та розміри виключно «перерахунку» усіх призначених за цим Законом пенсій у зв'язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Частиною четвертою статті 63 Закону № 2262 зовсім не визначене та не передбачене право Кабінету Міністрів України визначати умови, порядок та розміри «виплати» перерахованих пенсій, що в наявності в Постанові від 21.02.2018 № 103.

Загальний порядок виплати пенсій визначений статтею 52 Закону № 2262, відповідно до частини третьої якої виплата пенсій провадиться за поточний місяць загальною сумою у встановлений строк, але не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія.

В свою чергу, частиною другою статті 55 Закону № 2262 передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України.

Згідно з частиною третьою статті 113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Статтею 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акту нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

Норми Закону № 2262 (а саме - ч. 3 ст. 52, ч. 2 ст. 55, ч. 4 ст. 63) мають вищу юридичну силу, ніж норми постанови Кабінету Міністрів України (а саме - постанови від 21.02.2018 №103), які розвивають чи деталізують окремі положення зазначеного Закону, та не повинні суперечити положенням Закону.

Як наслідок, з урахуванням приписів частини третьої статті 113 Конституції України, статей 6, 7 КАС України положення Постанови КМУ від 21.02.2018 № 103 відносно умов, порядку та розмірів виплати сум перерахованих пенсій до спірних правовідносин не повинні застосовуватися, оскільки відповідно до змісту частини четвертої статті 63 Закону № 2262 зовсім не визначені такі повноваження Кабінету Міністрів України.

У межах даної справи орган Пенсійного фонду здійснив перерахунок та зобов'язаний здійснити виплату за вказаним перерахунком у повному обсязі, оскільки такий обов'язок визначений як Законом № 2262, так і чинним судовим рішенням.

За викладених обставин застосування приписів постанови № 103 є безпідставним та суперечить вимогам як спеціального Закону України "Про виконавче провадження", який регулює порядок примусового виконання судового рішення, так і Закону № 2262.

Посилання позивача як на підставу для задоволення заявлених вимог на висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 24.03.2018 у справі № 21-66а15, від 26.05.2015 № 21-199а15, є незмістовним, оскільки позивачем не надано належних доказів відсутності достатнього фінансування та доказів своєчасного звернення до компетентних органів в цілях виділення коштів для виконання рішення суду. Тому по даній адміністративній справі висновки Верховного Суду по вказаній справі не застосовуються.

Статтею 378 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, яким позивач (боржник) не скористався та не надав ніяких доказів звернення до суду.

Відсутність в постанові про накладення штрафу достатнього обґрунтування в мотивувальній частині не може бути підставою для задоволення заявлених вимог, оскільки за своїм характером таке порушення має формальний характер. Натомість, судом перевірені підстави невиконання судового рішення, надана відповідна юридична оцінка, яка свідчить про те, що позивачем не були вжиті усі передбачені діючим законодавством заходи для виконання судового рішення.

Таким чином, накладаючи штраф постановою від 19.12.2018 на Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, державний виконавець діяв у межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством. Відтак, позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Галушка М.В. від 19.12.2018 про накладення штрафу у виконавчому провадженні про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області штрафу у розмірі 5100,00 грн. у виконавчому провадженні № 57737114 судом визнаються необґрунтованими, у зв'язку з чим у задоволенні позову слід відмовити.

Питання по судових витратах судом не вирішується, оскільки рішення прийнято не на користь позивача.

Керуючись статтями 241-245, 250, 287 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про визнання протиправною та скасування постанови від 19.12.2018 про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 57737114 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Борзаниця